У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Висотбуд» про визнання майнових прав спільним сумісним майном подружжя, визнання правочинів недійсним, визнання права власності за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, у якому з урахуванням уточнень просила: визнати майнові права, набуті відповідно до угоди № 1 від 13 жовтня 2009 року про поступку прав вимоги за договором інвестування будівництва № 5/28 від 17 червня 2009 року - спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4; визнати частково недійсними в Ѕ частині: угоду № б/н від 18 березня 2011 року про поступку прав вимоги за договором інвестування будівництва № 5/28 від 17 червня 2009 року, укладену між ОСОБА_9 та ОСОБА_7; угоду № 3, без дати, про поступку прав вимоги за договором інвестування будівництва № 5/28 від 17 червня 2009 року, укладену між ОСОБА_7 та ОСОБА_6; угоду № 4, без дати, про поступку прав вимоги за договором інвестування будівництва № 5/28 від 17 червня 2009 року, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частини майнового права на об'єкт інвестування - нежиле приміщення АДРЕСА_1, збудованого за договором інвестування будівництва № 5/28 від 17 червня 2009 року.

В обґрунтування позову зазначала, що вона та ОСОБА_10 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1998 року. 17 червня 2009 року між ТОВ «Альянс-Висотбуд» та ОСОБА_11 було укладено договір про інвестування № 5/28, об'єктом якого є нежиле приміщення будівельний № 3, загальною площею 40,61 кв. м. 13 жовтня 2013 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 укладено угоду № 1 про поступку прав вимоги за договором про інвестування № 5/28 від 17 червня 2009 року, та з цього часу ОСОБА_9 став стороною за договором інвестування № 5/28 від 17 червня 2009 року. Однак, при укладенні спірної угоди № б/н від 18 березня 2011 року, ОСОБА_9, у порушення вимог чинного законодавства, діяв без згоди дружини, тобто її. Ураховуючи викладене, вважає свої права порушеними та просила задовольнити позов.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано майнові права, набуті відповідно до угоди № 1 від 13 жовтня 2009 року про поступку прав вимоги за договором інвестування будівництва № 5/28 від 17 червня 2009 року - спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 Визнано частково недійсними, в Ѕ частині: угоду № б/н від 18 березня 2011 року про поступку прав вимоги за договором інвестування будівництва № 5/28 від 17 червня 2009 року, укладену між ОСОБА_9 та ОСОБА_7; угоду № 3, без дати, про поступку прав вимоги за договором інвестування будівництва № 5/28 від 17 червня 2009 року, укладену між ОСОБА_7 та ОСОБА_6; угоду № 4, без дати, про поступку прав вимоги за договором інвестування будівництва № 5/28 від 17 червня 2009 року, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частини майнового права на об'єкт інвестування - нежиле приміщення АДРЕСА_1, збудованого за договором інвестування будівництва № 5/28 від 17 червня 2009 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 вересня 2014 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 червня 2014 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення місцевого суду, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що позов ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, керуючись при цьому нормами ст. ст. 60, 61 СК України, ст. ст. 182, 331 ЦК України, оскільки позивачем належним чином не було доведено чи були використані спільні кошти подружжя на придбання майнових прав на об'єкт інвестування.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник