АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/329/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Євтушенко П. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріАнкудінові О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання договору поруки припиненим, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8 7 травня 2014 р. звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання договору поруки припиненим.

В позовній заяві вказував, що 18 січня 2008 р. між ним та ПАТ «ВТБ Банк» був укладений договір поруки № 04/08-п, згідно з яким він поручився перед банком за виконання ОСОБА_9 зобов'язань згідно умов кредитного договору № 04-08 від 18 січня 2008 р.

Відповідно до п. 1.1. вказаного кредитного договору, позичальнику надаються грошові кошти у сумі 117 450,00 доларів США на строк 7 років до 16 січня 2015 р. під 12,5 % річних.

Позивач зазначав, що в січні 2014 року, після звернення ПАТ «ВТБ Банк» до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_9 та до нього про стягнення заборгованості за цим кредитним договором, йому стало відомо, що починаючи з травня 2009 року банк змінив розмір відсоткової ставки за користування кредитом, встановлений п. 1.1. кредитного договору, з 12,5 % до 14,5 % річних.

Також позивач вказував, що про внесені зміни до кредитного договору щодо підвищення розміру процентів за користування кредитними коштами його, як поручителя, не було повідомлено, згоди на таке підвищення він не давав.

Тому позивач просив суд визнати припиненим договір поруки № 04-08-п від 18 січня 2008 р., укладений між ним та ПАТ «ВТБ Банк» з травня 2009 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 липня 2014 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить про скасування рішення та ухвалення по справі нового рішення про задоволення позову ОСОБА_6, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Справа переглядалася в апеляційному порядку і рішенням судової колегії в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 20 серпня 2014 р. апеляційна скарга представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 липня 2014 р. була задоволена, рішення суду скасоване та ухвалено нове рішення, яким визнано припиненою поруку ОСОБА_6 за договором поруки № 04/08-п від 18 січня 2008 р., укладеним між ОСОБА_6 та ПАТ «ВТБ Банк», з 9 травня 2009 року.

Проте, ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 р. рішення колегії суддів апеляційного суду скасовано і справа направлена на новий розгляд апеляційної скарги до апеляційного суду.

Представник банку в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Згідно ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться у п. 22 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя.

При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що 18 січня 2008 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір № 04-08, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в сумі 117 450 доларів США строком на 7 років зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами ( а. с. 7 - 8).

П. 6.5 вищезазначеного кредитного договору передбачено, що у випадках зміни вартості кредитних ресурсів на ринку позичкового капіталу, або інших показників, що характеризують кон'юнктуру фінансових ринків більш ніж на 3 % відсотки в порівнянні з моментом укладання цього договору, або в разі настання подій, незалежних від волі сторін договору, які мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів, процентна ставка за користування кредитними ресурсами підлягає зміні на вимогу банку. У зазначених випадках банк вправі змінити розмір процентної ставки, попередивши про це письмово позичальника не пізніше ніж за 14 банківських днів.

Відповідно до п. 9.4. кредитного договору при здійсненні позичальником страхування предмету застав на умовах, що не були погоджені з банком або страхування предмету застави у неакредитованій банком страховій компанії, банк підвищує відсоткову ставку за кредитом на 2% річних в порівнянні з діючою відсотковою ставкою за даним кредитним договором. При цьому позичальник підписанням цього договору підтверджує, що для вказаного вище застосування нової процентної ставки не вимагається підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього договору.

В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_6 (чоловіком позичальника) було укладено договір поруки № 04/08-п від 18 січня 2008 р. (а. с. 9), за умовами якого ОСОБА_8 зобов'язався перед банком відповідати за погашення боргу за кредитним договором на засадах солідарного боржника.

Згідно із п. 1 договору поруки, поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін, умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором від 18 січня 2008 р. та будь-якими додатковими угодами до нього (в тому числі що збільшують основне зобов'язання), надалі все разом - кредитний договір.

Отже, в вказаному договорі поруки була передбачена можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, і ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя).

У порушення умов кредитного договору позичальник не виконала у повному обсязі взятого на себе зобов'язання щодо погашення кредиту, оплати відсотків, в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, і надало банку право звернутися до суду з позовом про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів і інших платежів.

З таким позовом банк звернувся до суду до позичальника та поручителя у січні 2014 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 9 квітня 2014 р. позов ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_9, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 270 764 грн. 96 коп. в солідарному порядку. Вказане рішення сторони в апеляційному порядку не оскаржували і воно вступило в закону силу.

З наданого суду розрахунку заборгованості по кредитному договору від 18 січня 2008 р., який, згідно із рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 9 квітня 2014 р. був прийнятий судом при визначенні суми боргу за кредитним договором, вбачається, що розмір відсоткової ставки протягом дії кредитного договору змінювався як в сторону збільшення до 14,5%, так і в сторону зменшення - до 10%.

Так, в періоди з 19 травня 2009 р. по 25 травня 2009 р., з 19 червня 2009 р. по 23 вересня 2009 р., з 26 березня 2010 р. по 31 березня 2010 р., з 28 вересня 2010 р. по 31 грудня 2013 р. банком було збільшено проценти по кредиту з 12,5% до 14,5 %.

А в період з 24 вересня 2009 по 24 вересня 2010 р. проценти по кредиту були зменшені з 12,5% до 10%.

З матеріалів справи, зокрема з рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 9 квітня 2014 р. вбачається, що під час розгляду позову про стягнення заборгованості за кредитним договором представник ОСОБА_6 - ОСОБА_10 просила суд припинити договір поруки у зв'язку із припиненням забезпеченого нею зобов'язання, мотивуючи свої вимоги тим, що банком було реалізовано предмет застави, тому відсутні правові підставі для стягнення грошових коштів.

Представник ОСОБА_6 під час розгляду вказаної справи, заперечуючи проти позову банку, також посилалася на те, що банком було необґрунтовано, в односторонньому порядку, без згоди поручителя, підвищено розмір процентної ставки за кредитним договором з 12,50 % до 14,50 %, що також є підставою для припинення договору поруки.

Перевіряючи доводи представника ОСОБА_6 - ОСОБА_10 з приводу необґрунтованості підвищення банком процентної ставки за кредитним договором, Соснівський районний суд в рішенні від 9 квітня 2014 р., що набрало чинності, критично оцінив такі твердження представника поручителя, з посиланням на те, що процентна ставка за кредитним договором збільшилася у зв'язку з тим, що позичальником не було застраховано автомобіль, на придбання якого брався кредит, що було передбачено умовами кредитного договору (п.9.4. зміст якого було наведено вище).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд обґрунтовано, на законних підставах ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим.

В апеляційній скарзі наводяться ті ж доводи, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції, які перевірялись судом і їм була надана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги про те, що про підвищення процентної ставки за кредитним договором, банк у передбачений договором 14-денний строк до підвищення не повідомив ні позичальника, ні поручителя, тому таке підвищення є необґрунтованим, колегія суддів не може прийняти до уваги як підставу для скасування рішення суду, оскільки, як зазначалося вище, підвищення процентів за користування кредитом відбулося внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору по страхуванню придбаного нею за кредитні кошти автомобіля, що встановлено рішенням Соснівського районного суду від 9 квітня 2014 р., що набрало чинності.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду, що відповідає вимогам закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання договору поруки припиненим залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :