Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Подрєзова Г. О. ,

при секретарі - Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, неустойки та відшкодування моральної шкоди;

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, мотивуючи тим, що 18.07.2014р. було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу - автомобіля OPEL VEKTRA, д.н.з. НОМЕР_1, належного ОСОБА_1, згідно з яким у випадку настання події, яка згідно з договором може бути визнана страховим випадком, страхувальник або водій зобов»язані протягом однієї години повідомити про подію страховика, страхова сума була визначена в розмірі 125000грн. Так, 14.11.2014р. на виконання умов він звернувся до страховика про виплату страхового відшкодування. Страховик визнав подію страховим випадком та 17.11.2014року повідомив про розмір страхового відшкодування - 26800грн. Але, після цього страховик збільшив суму страхового відшкодування, яка підлягала виплаті до 30650грн. Проте, і до цього часу страхове відшкодування йому не виплачено, що змусила позивача звертатися до суду за захистом порушених прав. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 30650грн. невиплаченого страхового відшкодування.

В судовому засіданні позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив суд стягнути пеню за 41 днів прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 4200грн. та просив відшкодувати на його користь моральної шкоди - 5000грн.

Відповідач ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» в особі представника в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 30650грн., в решті позовних вимог просила відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що між ПАТ «УСК «Гарант Авто» та ОСОБА_1 18.07.2014р. укладено договір добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків № 01-00/191354 «Каско-Класика», згідно з яким було застраховано транспортний засіб марки OPEL VEKTRA, д.н.з. НОМЕР_1, належного ОСОБА_1, згідно з яким застраховані ризики : дорожньо-транспортна пригода, протиправні дії 3-х осіб, стихійні явища, незаконне заволодіння, строком дії договору з 18.07.2014р. по 19.07.2015р., з визначеною страховою сумою 125000грн.

Згідно з п.33.2.6.1. договору документом необхідним для виплати страхового відшкодування є заява страхувальника про порядок виплати страхового відшкодування. А згідно з п. 31.1.2 договору - страховик зобов»язаний протягом 2-х робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування страхувальнику.

Також, згідно з п. 31.1.2 страховик зобов»язаний при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування страхувальнику у порядку та на умовах, що передбачені договором та правилами.

В судовому засіданні позивач послався на те, що всі умови договору страхування позивачем виконані і до нього жодної претензії з боку страховика з приводу подачі документів для виплати страхового відшкодування не пред»являлося.

Також, в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до довідки № про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася в м. Білій Церкві на перехресті вул.. Фастівська та б-ру 50р. Перемоги 30.08.2014р. в 20год.40хв. -, яка відбулася з участю автомобіля OPEL VEKTRA, д.н.з. НОМЕР_1, належного ОСОБА_1, автомобіль отримав механічні пошкодження : арки заднього правого колеса, задньої правої дверки, вибито заднє праве колесо.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик,) зобов"язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов"язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

На виконання договору добровільного страхування наземного транспортного засобу - автомобіля OPEL VEKTRA, д.н.з. НОМЕР_1, належного ОСОБА_1, ( договір від 18.07.2014р. ) ПАТ «УСК «Гарант - Авто» та заяви ОСОБА_1 від 14.11.2014р. про порядок виплати страхового відшкодування, відповідач надав відповідь згідно з якою було проведено огляд пошкодженого автомобіля та визначено вартість відновлювального ремонту , яка спеціалістом «Гарант - Авто» нарахована в сумі 26800грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля відповідно до калькуляції була зменшена, позивач повторно звернувся до страховика та згідно з страховим актом №000021024 від 17.12.2014р. , виплата страхового відшкодування визначена в розмірі 30650грн.

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні послався на те, що всі передбачені договором страхування дії щодо виплати страхового відшкодування, з боку позивача, були вчинені своєчасно, що не заперечував представник відповідача в судовому засіданні.

Також, з письмових заперечень проти позову вбачається, що відповідачем визнається сума страхового відшкодування - в розмірі 30650грн.

Представник відповідача ПАТ «УСК «Гарант - Авто» в судовому засіданні пояснень підстав не виплати страхового відшкодування в установлений строк суду не надав.

На думку суду, в даному випадку, підлягає застосуванню вимога ст..988 ч.1 п.3 ЦК України - страховик зобов»язаний - у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п.35.1 договору - страхове відшкодування підлягає виплаті після повного встановлення обставин, причин та розмірів заподіяної шкоди та (або) завданих збитків внаслідок настання страхового випадку. Рішення про його виплату або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування приймає страховик протягом 7 робочих днів після отримання всіх необхідних документів, передбачених п.33 договору. Також, згідно з п. 35.4 договору страховик виплачує страхове відшкодування протягом 15 робочих днів з дня складання страхового акту.

З матеріалів справи вбачається, що страховий акт складено відповідачем 17.11.2014р.

Тому, на думку суду, є підстави вважати, що відповідач не дотримався умов договору страхування та без будь-яких законних підстав, не сплатив нараховану позивачу суму страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» - п. 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 611 Кодексу у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення нарахованої пені за прострочення сплати страхового відшкодування ґрунтуються на вимогах закону, але за відсутності розрахунок розміру пені відповідно п. 31.4.2. договору - при порушенні строків виплати страхового відшкодування страхувальник має право на вимагати від страховика сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нарахована пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Необхідно застосувати наступний розрахунок: 26800 х 14,000% (облікова ставка НБУ станом на грудень 2014р.) х 2 х 41(днів прострочення) /365 = 842,92грн.

Позивач також, просив застосувати індекс інфляції за час прострочення виплати суми страхового відшкодування, який згідно з розрахунком становить суму 26800 х 0,03 =804грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що до стягнення підлягає сума страхового відшкодування - 30650грн. , пеня - 842,92грн. та інфляційні втрати - 804грн., всього - 32296,92грн.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що між сторонами виникли правовідносини які є зобов»язальними, згідно з Законом України «Про страхування». У разі порушення зобов»язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, якщо це встановлено договором або законом, згідно з нормами ст. 611 ЦК України. Статті 625 та 992 ЦК України не передбачають такого виду відповідальності страховика як відшкодування моральної шкоди. Аналіз норм Законів України «Про страхування, «Про захист прав споживачів» свідчить про те, що відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи викладене, в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

Також з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір - 322грн.

Керуючись ст.ст.15,60,212-215,218,223 ЦПК України, ст.ст. 526,611,979 ЦК України, ст.20 Закону України «Про страхування», суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» на користь ОСОБА_1- 32296,92грн. та на користь держави судовий збір 322грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Г. О. Подрєзова