Справа №488/6377/13-ц 02.02.2015 02.02.2015 02.02.2015
Провадження №22-ц/784/239/15
Головуюча першої інстанції суддя : Циганок В.Г.
Категорія - 43 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

02 лютого 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів Серебрякової Т.В.

Самчишиної Н.В.

із секретарем

судового засідання: ОСОБА_3

з участю

позивачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11. 11.2014 р., у справі за

позовом

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_7, комунального житлово-екплуатаційного підприємства № 24 ( далі КЖЕП № 24) ( третя особа - служба у справах дітей адміністрації Корабельного району виконкому Миколаївської міської ради, далі- Служба у справах дітей) про визнання незаконною реєстрації місця проживання неповнолітньої особи та її скасування,

встановила:

06.12.2013 р.. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися з позовом до ОСОБА_7 та КЖЕП № 24 ( третя особа - Служба у справах дітей) про визнання незаконною реєстрації місця проживання неповнолітньої доньки відповідача ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та її скасування.

Позивачі зазначали, що вони зареєстровані та постійно проживають у кв. АДРЕСА_1.

Відповідач також зареєстрований за цією адресою, але в спірній квартирі не проживає з 2001 р., оскільки постійно проживає за іншою адресою разом з дружиною ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_8.

28.05.2013 р. відповідачем зареєстровано ОСОБА_8 без їх дозволу за зареєстрованою адресою їх місця проживання.

Посилаючись на неправомірність цієї дії, позивачі просили про задоволення позову.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від11. 11.2014 р постановлено про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивачі ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на необгрунтованість висновків суду та порушення норм матеріального права.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення в межах, визначених ст.. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 5 ЖК України та ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» власником житлового фонду є Миколаївська міська рада.

Наймачі, які користуються житловими приміщеннями в будинках житлового фонду міської ради на підставі договору найму, укладеного у відповідності до положень ст.61 ЖК України, мають право вселяти в надане приміщення інших осіб з дозволу всіх членів своєї сім'ї, які мають право користування цим житловим приміщенням.

Що стосується державної реєстрації місця проживання наймача, членів його сім'ї та інших осіб, передбаченої ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», то вона здійснюється управліннями, відділеннями ( секторами) Державної міграційної служби України у порядку встановленому наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012 р. ( зареєстрований у Міністерстві юстиції України 18.12.2012 р., далі - Порядок)

Згідно з вимогами п.2.2 Порядку для реєстрації місця проживання особа має подати документи, що підтверджують право проживання у житловому приміщенні.

У разі відсутності таких документів реєстрація здійснюється за згодою наймача та членів його сім'ї.

Відповідно до вимог п.2.3 Порядку при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини разом з одним з батьків потребується згода іншого з батьків.

Порядок не вимагає для реєстрації дитини у цьому випадку згоди наймача та членів його сім'ї.

Порядок не надає певних реєстраційних повноважень іншим органам, чи посадовим особам, які не входять до складу Державної міграційної служби України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 зареєстрований у квартирі, наймачем якої, є ОСОБА_4

Із змісту судових рішень, які ухвалені стосовно права сторін на користування спірним житловим приміщенням вбачається, що ОСОБА_7 не позбавлений права користування АДРЕСА_1, хоча в ній тривалий час не проживає ( а. с. 12, -22).

Довідкою форми 3, виданою КЖЕП-24 від 28.05.2013 р. підтверджено факт проживання його доньки ОСОБА_8 за указаною адресою ( а. с. -8)

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам та виходячи з того, що позов пред'явлено до КЖЕП-24, тобто юридичної особи, яка не уповноважена за законом здійснювати оспорювану реєстрацію, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову до цієї юридичної особи.

Доводи апеляційної скарги про те, що відомості про проживання неповнолітньої ОСОБА_8 внесені до облікової картки форми «А» працівниками КЖЕП- 24, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені відповідними доказами про те, що відповідна реєстраційна дія здійснена цією юридичною особою самостійно та на підставі повноважень, що входять до складу функцій ДМС.

Інші доводи також не можуть бути враховані при перегляді рішення, оскільки висновків суду не спростовують.

Наведене не дає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5, - відхилити, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11. 11.2014 р.- залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова