Справа № 352/827/14-ц
Провадження № 22-ц/779/5/2015
Головуючий у 1 інстанції Гургула В.Б.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря: Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тисменицького районного суду від 14 травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 22 червня 2013 року ОСОБА_3 самовільно зрізав частину даху його житлового будинку по АДРЕСА_1. 15 липня 2013 року відповідач повторно самовільно зрізав частину шиферного покриття житлового будинку та дерев'яні балки. По даних фактах він звернувся із заявами в Тисменицький РВ УМВС України в Івано-Франківській області, однак кримінальні провадження були закриті.

Посилаючись на те, що відповідно до кошторисної документації на капітальний ремонт даху житлового будинку, виготовленої приватним підприємством «Конструктив», загальна кошторисна вартість будівельно-монтажних робіт становить 10 484 грн. 96 коп., просив за пошкодження його майна стягнути з відповідача спричинену матеріальну шкоду в зазначеному розмірі.

Рішенням Тисменицького районного суду від 14 травня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10 484 грн. 69 коп. матеріальної шкоди та 243 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_3 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи і на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом не доведено і не встановлено, що нібито пошкоджена споруда є житловим будинком, зведеним на підставі відповідних дозволів та технічної документації, а не є об'єктом самовільного будівництва, що дахове покриття самовільно зведеної споруди відповідає архітектурно-будівельним, пожежним та санітарним нормам, що дахове покриття пошкоджене і пошкоджене саме відповідачем, що повернути дахове покриття в попередній стан неможливо, збитки є реальними, а їх сума становить 10 484, 69 грн.

Стверджує, що споруда побудована самовільно на межі земельних ділянок без будь-яких дозволів, погоджень, проектів та створювала небезпеку йому, як власнику суміжної земельної ділянки, оскільки не була обладнана системою водовідведення, в результаті чого атмосферні опади накопичувались на території, належній ОСОБА_2, а потім в концентрованому вигляді відводились на єдиний проїзд, який дає доступ на його земельну ділянку.

Внаслідок цього його сім'я не просто терпіла незручності та перебувала в умовах небезпечних для життя, але й отримувала травми із-за накопичення перешкод у вигляді снігу, льоду та калюж. А тому він змушений був, не завдаючи жодної шкоди споруді, підрізати 50 см. даху.

Вважає, що позивач подав суду неналежний доказ права власності на об'єкт самовільного будівництва - копію свідоцтва про право власності на житловий будинок від 1988 року, який є застарілим документом на інший жилий будинок.

Не погоджується з висновком суду щодо розміру шкоди, заподіяної позивачу, оскільки, кошторис, розрахований на замовлення позивача та взятий до уваги судом, виготовлявся особою, яка не є атестованим фахівцем по визначенню збитків, не знайомою з обставинами справи, та яка місцезнаходження самовільного об'єкта не відвідувала і в судовому засіданні як свідок не допитувалась. З вказаного кошторису вбачається, що сума 10 484,69 грн. необхідна на оплату робіт по повному демонтажу наявного дахового покриття та покупку матеріалів і встановлення повністю нового дахового покриття, а тому він не є належним доказом розміру збитків, заподіяних позивачу.

Враховуючи вищенаведене, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з вищенаведених мотивів.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі є суміжними землекористувачами, позивач згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 12 липня 1988 року є власником житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, а відповідач згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником домоволодіння по АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що 22 червня 2013 року о 10.00 год. відповідач ОСОБА_3 за допомогою електроінструменту зрізав частину шиферного покриття даху житлового будинку позивача ОСОБА_2

По факту пошкодження даху житлового будинку позивача, слідчим СВ Тисменицького РВ УМВС 20 липня 2013 року винесено постанову, якою кримінальне провадження від 22 червня 2013 року за фактом пошкодження даху житлового будинку в АДРЕСА_1 закрито у зв'язку з відсутністю складу злочину, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України та ч. 2 ст. 11 КК України, за малозначимістю діяння.

15 липня 2013 року біля 15.00 год. відповідач ОСОБА_3 за допомогою електробензопили зрізав частину шиферного покриття та дерев'яних балок перекриття будинку.

По даному факту постановою Тисменицького РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 31 липня 2013 року кримінальне провадження від 16 липня 2013 року закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України.

Таким чином, спір між сторонами виник з приводу відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням майна позивача та за відсутності договірних зобов'язань між позивачем та відповідачем.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що протиправними діями відповідача, які полягали в пошкодженні частину даху житлового будинку, позивачу було завдано матеріальну шкоду, яка, відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України підлягає стягненню з відповідача.

Разом з тим, вирішуючи справу та визначаючи розмір завданої майнової шкоди в розмірі 10 484 грн. 96 коп., суд обґрунтував свій висновок лише наданою позивачем на підтвердження завданої йому відповідачем шкоди кошторисною документацією на капітальний ремонт даху житлового будинку, виготовленою на замовлення позивача приватним підприємством «Канструктив», згідно якої загальна кошторисна вартість будівельно-монтажних робіт становить 10 484 грн. 96 коп.

Проте, суд першої інстанції належним чином не встановив дійсного розміру завданої позивачу шкоди, зокрема - реальної на час розгляду справи вартості робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, а саме відновити пошкоджений дах.

При цьому, не дослідив характеру і обсягу робіт, вказаних у кошторисній документації із характером і обсягом пошкоджень, завданих пошкодженням частини даху житлового будинку та не врахував, що обсяг вказаних у кошторисі робіт не співпадає з обсягом завданих пошкоджень.

Згідно експертного висновку № 5/08/14 будівельно-технічної експертизи від 24 грудня 2014 року, яка була проведена по ухвалі апеляційного суду, вбачається, що відповідачем було вкорочено частину даху позивача, яка виступала за зовнішній контур стіни довжиною 11, 68 м та шириною 0, 53 см.(довжина відрізаного шиферу), таким чином пошкоджено 12 крокв конструкцій даху та 13 шиферних листів.

Внаслідок пошкодження даху житлового будинку по АДРЕСА_1 розмір заподіяної шкоди ОСОБА_2 становить 5 508 грн., а вартість ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого даху становить 5 680 грн.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Крім того, відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, вартість робіт, які необхідно провести, щоб відновити пошкоджений дах становить 5 680 грн.

У зв'язку з цим, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди слід змінити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 5 680 грн.

В решті рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідач, не заперечуючи факту пошкодження частини даху будинку позивача, посилається на те, що позивачем споруда побудована самовільно, на межі земельних ділянок без будь-яких дозволів, погоджень, проектів та створювала небезпеку йому, як власнику суміжної земельної ділянки, а тому ним було прийнято рішення щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою і приведення до вимог державних будівельних норм дахового виступу шляхом зрізу частин шиферного покриття

Разом з тим, колегія суддів вважає, що такі дії, на які, на його думку, він має право, вчинені ним всупереч встановленому законом порядку, а тому не звільняє його від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки чинне законодавство України встановлює обов'язковий для всіх громадян порядок реалізації належних їм прав.

Крім того, посилаючись на факт самочинного будівництва, відповідачем з цього приводу суду не надано жодних доказів, як і не надано доказів того, що до пошкодження частини даху з даного приводу він звертався в органи державної влади щодо встановлення факту самочинного будівництва та усунення перешкод в користуванні його земельною ділянкою.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 14 травня 2014 року в частині визначення розміру матеріальної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 5 680 грн.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання ним законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук