Номер провадження: 22-ц/785/2255/15
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабій А.П.

- Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.10.2013 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 2-4), в якому просила призначити стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_6, що продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку у період з 15.08.2012 року до моменту закінчення даного навчання або до досягнення сином 23 років.

Свої позовні вимоги позивачка, як зазначено в рішенні суду та вбачається з позовної заяви, обґрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є студентом Одеського морехідного училища рибної промисловості імені Олексія Соляника.

Відповідач на даний час проживає окремо та відмовляється брати участь у забезпеченні сина, посилаючись на те, що він уже досяг повноліття.

У зв'язку з тим, що син навчається, йому потрібні кошти для повноцінного навчання, харчування, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, як зазначено в рішенні суду, представник позивачки просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач та третя особа були належним чином сповіщені про день і час судового розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11.10.2013 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19 червня 2013 року і до закінчення ОСОБА_6 навчання до 01 вересня 2015 року. В іншій частині позову відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині про стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника подав апеляційну скаргу на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.10.2013 року, в якій просить скасувати рішення суду від 11.10.2013 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та допущені судом порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Позивачкою рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу, позивачка та її представник, а також третя особа заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та наданих доказів, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивачки, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 5) - він є повнолітньою особою. Його батьками вказано сторони по справі: матір'ю - ОСОБА_5, батьком - ОСОБА_4.

Згідно довідки № 978 від 30.09.2013 року ОСОБА_6 є студентом 3 курсу денного відділення Одеського морехідного училища рибної промисловості імені Олексія Соляника Керченського державного морського технологічного університету та термін навчання складає - з 01.09.2012 року по 01.09.2015 року (а. с. 24).

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Зі змісту ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час (тобто до подачі позовних вимог) можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів у відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом до суду ОСОБА_5 звернулася 19.06.2013 року і на виникненні правовідносини повинні бути застосовані вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно з якою аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_6 закінчує навчання у Одеському морехідному училищі рибної промисловості імені Олексія Соляника Керченського державного морського технологічного університету 01.09.2015 року, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги позивачки.

Однак, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції дійшов таких висновків неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так в судовому засіданні встановлено, не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, що сторони від зареєстрованого шлюбу (а. с. 6) мають повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5), який навчається на денному відділенні Одеського морехідного училища рибної промисловості імені Олексія Соляника Керченського державного морського технологічного університету, термін навчання складає - з 01.09.2012 року по 01.09.2015 року (а. с. 24).

Як зазначає позивачка в позовній заяві та підтвердила в судовому засіданні, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з позивачкою та в зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку відповідач відмовляється надавати, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто, відповідно до вказаної норми закону батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

З апеляційної скарги відповідача вбачається, що з 2012 року він ніде не працює та не має постійного місця роботи, а заробітки, що траплялися йому час від часу, були настільки мізерні, що не покривають життєво необхідні витрати, а тому він не може надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази, які б підтверджували матеріальний стан відповідача та можливість надавати ним матеріальну допомогу повнолітньому синові, який продовжує навчання, такі докази не надані і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, з апеляційної скарги вбачається та не спростовано позивачкою і третьою особою в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, що в користуванні позивачки залишився будинок збудований сторонами за час шлюбу, а також спільний автомобіль, відповідач же винаймає інше житло та в нього на утриманні перебуває малолітня дитина народжена від іншої жінки.

За таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивачки.

Проте, суд першої інстанції не звернув на це уваги та помилково застосував до спірних правовідносин, зокрема ст. 180 СК України, яка визначає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а не повнолітніх дітей, та визначив розмір аліментів у частці від усіх видів заробітку, не з'ясувавши чи має відповідач постійний регулярний заробіток і чи взагалі він має будь-який заробіток, та не з'ясував матеріальний стан відповідача і чи має він можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, який продовжує навчання.

Таким чином, на підставі наведеного, судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.10.2013 року необхідно скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивачки.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.10.2013 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

В.А. Станкевич