Справа № 758/8606/14-ц
У Х В А Л А

28 січня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Неганової Н. В. ,

при секретарі - Савіцькому Я. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, третя особа - приватне підприємство «Сателіт» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який під час розгляду справи уточнив, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 01.11.2007 року №012/95-04/608М станом на 10.12.2014 року в розмірі 689 094 гривні 79 копійок.

В судовому засіданні представник позивача Приходько Д.В. заявив клопотання про затвердження мирової угоди, яка досягнута між сторонами. За умовами мирової угоди серед інших визначається погоджена сторонами заборгованість станом на 10.12.2014 року в загальній сумі 689 452 гривні 38 копійок, обов'язок відповідачки сплатити заборгованість за процентами в розмірі 13 698 гривень 29 копійок у термін до 31.12.2014 року, згода відповідачки сплатити проценти за період з 05.12.2014 року по 30.10.2022 року. Також в мировій угоді зазначено про обов'язок відповідачки укласти з позивачем договір про внесення змін до кредитного договору щодо визначення сторонами графіків погашення заборгованості за кредитним договором, передбачених пунктами мирової угоди, а також обов'язок відповідачки укласти з позивачем договори про внесення змін до договорів забезпечення.

Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти визнання мирової угоди.

Представник третьої особи в судовому засіданні також просив затвердити мирову угоду.

Суд, вислухавши сторони, представника третьої особи, дослідивши надані матеріали, вважає, що укладена між сторонами мирова угода не може бути визнана судом з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором станом на 10.12.2014 року в розмірі 689 094 гривні 79 копійок.

В мировій угоді сторони зазначили обов'язок відповідачки по сплаті заборгованості в розмірі 689 452 гривні 38 копійок, передбачили обов'язок відповідачки сплатити заборгованість за процентами у термін до 31.12.2014 року, який вже минув.

Крім того, в мировій угоді зазначено про обов'язок відповідачки укласти з позивачем договір про внесення змін до кредитного договору, а також до договорів забезпечення.

Однак, обов'язок погасити заборгованість за кредитним договором у відповідачки виникає з договору поруки, кредитний договір вона не укладала, а тому положення мирової угоди про обов'язок відповідачки укласти з позивачем договір про внесення змін до кредитного договору не відповідають чинному законодавству. Щодо договорів забезпечення, то позивачем не зазначено з ким був укладений договір іпотеки, а тому суд позбавлений можливості перевірити відповідність умов мирової угоди в цій частині чинному законодавству.

Оскільки предметом мирової угоди є врегулювання спору, який розглядається в суді, і домовленість сторін не повинна виходити за межі предмету позову, а в наданій мировій угоді сторони у своїх домовленостях вийшли за межі предмету позову, а також передбачили положення, які не відповідають чинному законодавству, суд вважає, що досягнута мирова угода не може бути визнана.

На підставі наведеного, ст. ст. 168, 175 ЦПК України,

суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у визнанні мирової угоди, укладеної 11.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2.

СуддяН. В. Неганова