Справа № 183/7737/14
№ 2/183/982/15
17.03.2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі
головуючого - судді Городецького Д.І.
секретаря Кравченко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Новомосковський РВ ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку,
08 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Новомосковський РВ ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку.
В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилався на те, що у відповідності до довіреності від 20 лютого 2012 року № 91, посвідченої приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу ОСОБА_3, він є представником відповідача ОСОБА_2
Згідно вищезазначеної довіреності він має право користуватися та розпоряджатися (продати, здати в оренду, обміняти) належною відповідачу ОСОБА_2. квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за вищезазначеною адресою, але. фактично не проживає в ній більш двох років, що підтверджується актом обстеження квартири від 17 листопада 2014 року.
Позивач зазначив. що у відповідності до ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
В зв'язку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 просив суд:
-визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1;
-зобов'язати Новомосковський РВ ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1;
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи.
Представник третьої особи - Новомосковський РВ ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився.
Суд, дослідивши докази, надані позивачем, приходить до наступного.
Судом встановлено, що у відповідності до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 травня 2011 року Перещепинською міською радою Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1
У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У відповідності до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадян, які мають у приватній власності будинок квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання, і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2., як власник нерухомого майна - спірної квартири, має право володіти, користуватися, та розпоряджатися нею на власний розсуд, позивачем не наведено жодної правової підстави, визначеної Житловим кодексом України, іншими законодавчими актами, в частині обґрунтування підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Так, сам по собі факт відсутності власника житлового приміщення в зазначеному приміщенні, у відповідності до Житлового кодексу України не є підставою для позбавлення його права користування житловим приміщенням.
В позовній заяві позивач, на обґрунтування своїх вимог посилався на вимоги ст.. 71 ЖК України.
Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки без поважних причин, провадиться в судовому порядку.
Суд приходить до висновку, що вимоги ст.ст. 71,72 ЖК України до спірних правовідносин не можуть бути застосовані, оскільки, регламентують правовідносини, що виникають з приводу користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, а не відносини, що виникають щодо власників житлових приміщень.
В зв'язку з наведеним, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням належить відмовити.
У відповідності до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.
Оскільки, як зазначалося вище, відповідач ОСОБА_2 є власником житлового приміщення, він вправі зареєструвати в цьому приміщенні місце свого проживання (перебування).
Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі., в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
В зв'язку з наведеним, суд не має повноважень щодо зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи, оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними органами Державної міграційної служби України в разі наявності судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, тому, в задоволенні зазначеної частини позовних вимог також належить відмовити.
Враховуючи вищевикладене і керуючись ст.ст.10, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 316, 319, 386 ЦК України, ст.ст.71, 72, 150 ЖК України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд,
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Новомосковський РВ ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку - відмовити.
Судові витрати у справі покласти на ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ Д.І. Городецький.