Справа № 526/914/15-ц
Провадження № 2/526/497/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 червня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської в складі:

головуючого судді Горошка А.М.,

з участю секретаря Дроботі Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування при Гадяцькій міській раді про визначення порядку користування квартирою, -

встановив:

У травні 2015 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою. В обґрунтування позову вказує, що 15.07.2001 року ОСОБА_4 уклала договір міни з ОСОБА_5, згідно якого належну їй однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, обміняла на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. 28.07.2001 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_3, після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу народилася донька ОСОБА_2 Спільне життя з ОСОБА_3 не склалося, тому 30.10.2012 року заочним рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області шлюб було розірвано, доньку залишено проживати з матірю. Відповідач чинив їй та дочці перешкоди у вільному користуванні житлом. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 18.12.2013 року було вирішено вселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні квартирою. Проте відповідач продовжував не визнавати за позивачкою та їх донькою право безперешкодно користуватися житлом. Добровільно визначити порядок користування квартирою неможливо, тому позивачка звернулась до суду і просить постановити рішення, яким визнати порядок користування квартирою АДРЕСА_1, надати їй та дочці у користування ізольовану кімнату 5 площею 14,3 кв.м з лоджією площею 3,7 кв.м, ізольовану кімнату 6 площею 11,6 кв.м; надати ОСОБА_3 ізольовану кімнату 2 площею 19,3 кв.м; залишити у загальному користуванні кухню 3 площею 13,5 кв.м з лоджією площею 5,6 кв.м, ванну кімнату 7 площею 3,3 кв.м, вбиральню 4 площею 1,7 кв.м, коридор 1 площею 8,0 кв.м, сарай у підвалі; розділити особовий рахунок квартири по АДРЕСА_1, на два окремі особові рахунки у відповідності з порядком користування житловими кімнатами, який склався, розділивши оплату за площу загального користування між особовими рахунками відповідно до частки кожного співвласника; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

25.05.2015 року до суду надійшли заперечення відповідача проти позову, в яких пояснив, що квартира АДРЕСА_1, дійсно була обміняна згідно договору міни від 15.07.2001 року, але зареєстрований 15.08.2001 року, проте у міні брали участь три квартири: квартира АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_6 на праві власності; квартира АДРЕСА_3, що належала ОСОБА_3 на праві користування; квартира АДРЕСА_4, що належала ОСОБА_4 на праві власності. Також згідно рішення Гадяцького районного суду від 30.04.2015 року ? частина квартири належить відповідачу, а тому твердження, які викладені в заяві не є дійсними і точними. Проживати позивачці з дочкою він не заважає. Більше того, він пропонував дочці переїхати в квартиру, але отримав відмову. Після рішення суду від 18.12.2003 року про усунення перешкод у користуванні власністю відповідач був готовий вчинити всі необхідні дії для його виконання, проте позивачка з ним не вийшла на звязок. Замість цього без його відома разом з працівниками ВДВС здійснила вселення, але після цього, зі слів сусідів і по факту, жодного дня там не проживала. Більше того, йому довелося звернутися до правоохоронних органів у звязку з тим, що неподілене спільне майно, що знаходилося в квартирі, зникло. Також з квітня 2012 року він не може здійснювати оплату комунальних послуг у звязку з відсутністю платіжних документів для здійснення оплати та правовстановлюючих документів на квартиру. Вважає, що дане питання має вирішуватись в приватному порядку, а тому прохає відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що площа кімнати 2 відповідає площі кімнати, яка була у користуванні ОСОБА_3 до укладення договору міни.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 пояснив, що погоджується на встановлення порядку користування квартирою, але за його варіантом: кімната 5 площею 14,3 кв.м з лоджією площею 3,7 кв.м залишити йому у користуванні, так як він зробив там ремонт, а кімнату 2 площею 19,3 кв.м та кімнату 6 площею 11,6 кв.м залишити у користуванні ОСОБА_1 та їх неповнолітньої дочки ОСОБА_2

Позивачка ОСОБА_1 погодилась на запропонований варіант відповідачем щодо порядку користування квартирою.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування при Гадяцькій міській раді, Максименко П.І. у судовому засіданні наголосив, що вихованням дитини повинні займатися як мати, так і батько, а також підтримав варіант відповідача щодо порядку користування квартирою.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розяснивши сторонам право заявити клопотання про призначення експертизи, яким вони не скористались, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища 28.07.2001 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гадяцького РУЮ Полтавської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, яка після реєстрації шлюбу своє прізвище ОСОБА_1 змінила на прізвище ОСОБА_1, актовий запис № 88 (а.с. 10).

Від шлюбу подружжя має дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Заочним рішенням Гадяцького районного суду від 30.10.2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 9).

15.07.2001 року було укладено договір міни, згідно якого ОСОБА_1 здійснила обмін своєї квартири № 19, що знаходиться в АДРЕСА_2, на квартиру № 142, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 11).

30.04.2015 року рішенням Гадяцького районного суду було визнано за ОСОБА_3 ? частину квартири № 142, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Із актів державного виконавця вбачається, шо здійснювалось примусове вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 29-33). Таким чином, між позивачкою та відповідачем існує спір про право.

Згідно п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.95 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

За правилами ст. 358 ч. 2 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно ст. 150 Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

При винесенні даного рішення суд врахував, що на утриманні ОСОБА_1 знаходиться їхня спільна з ОСОБА_8 неповнолітня дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, , яка, як член її сімї має право користування спірним житлом, тому встановив відповідний порядок користування спірною квартирою з виділенням в користування позивачки двох житлових кімнат, що більше від належної їй частки у спільній квартирі.

Крім цього, із ч. 1 ст. 162 ЖК Української РСР вбачається, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572 власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі):

мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням;

можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу;

встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання;

розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється:

за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря);

за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку, та осіб, які проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку більше ніж місяць;

за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар).

Враховуючи наявність цивільно-правового спору між співвласниками спірної, з урахуванням порядку користування квартирою між її співвласниками, суд вважає за необхідне розділити особовий рахунок між позивачем та відповідачем.

За вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10 вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Керуючись ст. 358 ч. 2 ЦК України, ст.ст. 64 ч. 2, 150, 156, 162 ЖК Української РСР, п.п. 7, 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, ст.ст. 10, 60, 88, 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування при Гадяцькій міській раді про визначення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1.

Надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користування у вказаній квартирі:

- ізольовану кімнату 2, площею 19,3 кв.м;

- ізольовану кімнату 6, площею 11,6 кв.м.

Надати ОСОБА_3 у користування у вказаній квартирі ізольовану кімнату 5, площею 14,3 кв.м, з лоджією площею 3,7 кв.м.

Залишити в загальному користуванні:

- кухню 3, площею 13,5 кв.м з лоджією 5,6 кв.м.;

- ванну кімнату 7, площею 3,3 кв.м;

- вбиральню 4, площею 1,7 кв.м;

- коридор 1, площею 8,0 кв.м;

- сарай у підвалі.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий А. М. Горошко