Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.02.2015 м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Мацунича М.В., Куштана Б.П.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2014 р. по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем 14.05.2008 р. укладено кредитний договір № MKH7GA00000016, згідно якого остання отримала кредит в сумі 54 642,83 доларів США, із сплатою відсотків у розмірі 15% річних за його користування, з кінцевим терміном повернення 14.05.2028 р.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач уклали договір іпотеки від 14.05.2008р., за умовами якого остання передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, що належить їй на праві приватної власності.

Відповідачка своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконує в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 48 909, 53 доларі США.

Рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення його позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права .

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримав.

Представник відповідачки вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши представника апелянта та відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення заборгованості не може бути звернено на предмет іпотеки (відчуження без згоди власника) відповідно до вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304 - VII від 03.06.2014р., оскільки предмет іпотеки - квартира - виступає як забезпечення зобов'язання за споживчим кредитом, наданим кредитною установою ОСОБА_2, яка є громадянкою України, в іноземній валюті; ця квартира використовується останньою як місце постійного проживання і в неї немає іншого нерухомого майна.

Однак такий висновок не в повній мірі є вірним.

По справі доведено, що між позивачем та відповідачем 14.05.2008 р. укладено кредитний договір № MKH7GA00000016, згідно якого остання отримала кредит в сумі 54 642,83 доларів США із сплатою відсотків у розмірі 15% річних за його користування з кінцевим терміном повернення 14.05.2028 р. та договір іпотеки від 14.05.2008р. для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, згідно умов якого остання передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить їй на праві приватної власності.

Відповідачка своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконала в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 48 909, 53 доларів США і ці обставини не заперечуються відповідачкою.

Відповідно до ст. ст. 1049,1050,1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 33 та ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса.

На підставі наведеного суд констатує, що відповідачка повинна погасити заборгованість по кредитному договору в спосіб, обраний позивачем.

Разом з цим при вирішенні даного спору слід врахувати і вимоги ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким встановлено наступне:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно № 26837269 від 16.09.2014 р. єдиним нерухомим майном, що є у власності відповідача є предмет іпотеки, тобто квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить їй на праві приватної власності загальною площею 52,3 кв.м.(а.с. 61-63). А згідно відповіді з ГУДМС України в Закарпатській області відповідачка проживає в цій квартирі. Тому, виходячи із цих обставин та обставин, зазначених вище, суд констатує, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відстрочкою виконання рішення суду в частині задоволених вимог до закінчення дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що передбачено ст.217 ЦПК України, відповідно до якої суд, який ухвали рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

В частині позову стосовно зняття з реєстраційного обліку відповідачки слід відмовити, оскільки ці вимоги стосуються обов'язків ГУ ДМС України в Закарпатській області, який не залучено до участі у справі.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст.307,309,314 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2014 року по даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МКН7GА00000016 від 14.05.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, на загальну суму станом на 14.05.2008 р. 48 909, 53 доларів США, з якої заборгованість за кредитом становить 46 694, 36 доларів США, заборгованість за процентами за користуванням кредитом - 1 809,24 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 337,25 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 68,68 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 934 від 14.05.2008 р., укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу цієї квартири публічним акціонерним товариством КБ «Приватбанк» з укладанням договору купівлі-продажу від свого імені з будь-якою іншою особою на власний розсуд за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки суб'єктом оціночної діяльності під час проведенні виконавчих дій на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, але в будь-якому разі не менше вартості, визначеній в іпотечному договорі, без необхідності отримання будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати по справі в сумі 3365 грн. 50 коп.

Виконання рішення в частині звернення стягнення заборгованості на зазначену квартиру та виселення з неї ОСОБА_2 відстрочити до закінчення дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :