АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Пересунько Людмили Андріївни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 198 500,00 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на користь держави судовий збір в сумі 1985,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача Акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Пересунько Людмила Андріївна звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зазначає, що постановою правління Національного банку України №597 від 24.09.2014 року та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №97 від 25.09.2014 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Проте, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд 1-ї інстанції залишив поза увагою дані положення закону та безпідставно стягнув з банку на користь позивача суму вкладу в розмірі 198 500,00 грн.

В судовому засіданні представник відповідача Акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» ПересунькоЛюдмила Андріївна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника Акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 13 серпня 2014 року між Акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» та ОСОБА_5 було укладено договір банківського вкладу Класичний за №8839/14420/2014, відповідно до умов якого, банк приймає від вкладника грошові кошти та зобов'язується виплатити вкладнику вклад та проценти на нього на умовах та в порядку встановлених даним договором. Сума вкладу становить 200 000,00 грн., відсотки по вкладу складають 18,5% річних, строк дії вкладу з 13.08.2014 року по 13.09.2014 року.

З наданої суду та дослідженої в судовому засіданні квитанції № авт/397339 вбачається, що 13 серпня 2013 року ОСОБА_5 було внесено на депозитний рахунок кошти в сумі 200 000 грн.

З банківської виписки по особовому рахунку ОСОБА_5 вбачається, що станом на 21.10.2014 року залишок коштів на особовому рахунку позивача складає 198 500,00 грн.

Оскільки Акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» не повернуло ОСОБА_5 депозитні кошти у встановлений в договорі строк, то він звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» про стягнення грошових коштів в сумі 199 000,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5 та стягуючи з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на його користь грошові кошти в сумі 198 500,00 грн., суд 1-ї інстанції виходив з того, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

В силу вимог ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зі змісту договору банківського вкладу Класичний за №8839/14420/2014 від 13 серпня 2014 року вбачається, що в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договорів, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Укладаючи договір, сторони дійшли згоди щодо його укладання на зазначених у ньому умовах, а відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки.

Статтею 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до положень ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умовами, викладеними в пункті 1.8 договору банківського вкладу Класичний за №8839/14420/2014 від 13 серпня 2014 року встановлено, що термін виплати банком вкладу є 13.09.2014 року. Пункт 2.5 договору встановлює, що у термін виплати вкладу банк виплачує вкладнику вклад у валюті вкладу шляхом виплати готівкових грошових коштів через касу банку, переказу на поточний рахунок вкладника, тощо. Якщо термін виплати вкладу випадає на вихідний, святковий (неробочий) день, або інший день, у який банк не здійснює обслуговування клієнтів, виплата вкладу здійснюється у перший робочий день, що є наступним після вихідного або святкового (неробочого) дня.

Згідно зі ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Судом достовірно встановлено, що у відповідності до умов договору банківського вкладу Класичний за №8839/14420/2014 від 13 серпня 2014 року ОСОБА_5 13 вересня 2014 року звернувся до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» з проханням видати грошові кошти, що знаходяться на його депозитному рахунку.

Проте, Акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» свої обов'язки за договором банківського вкладу Класичний за №8839/14420/2014 від 13 серпня 2014 року не виконало, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на користь ОСОБА_5 грошових коштів, які знаходяться на його рахунку, в сумі 198 500,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що постановою правління Національного банку України №597 від 24.09.2014 року та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №97 від 25.09.2014 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних та в ньому запроваджено тимчасову адміністрацію, а під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та примусове стягнення коштів банку, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на таке.

Так, зі змісту договору банківського вкладу Класичний за №8839/14420/2014 від 13 серпня 2014 року вбачається, що строком виплати банком ОСОБА_5 вкладу є 13.09.2014 року, а тимчасову адміністрацію в Акціонерному товариству «Комерційний банк «Експобанк» було запроваджено лише 25 вересня 2014 року, тобто, через 12 днів після того, як на виконання умов договору банківського вкладу банківського вкладу Класичний за №8839/14420/2014 від 13 серпня 2014 року відповідач мав повернути позивачу грошові кошти.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Єahin і Perihan Єahin проти Туреччини)».

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Так, у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Однак, в порушенні цих норм, позивач позбавлений можливості користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які банк, в порушенні вимог договору, відмовляється повернути позивачу.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, а викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення у відповідності з вимогами матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду 1-ї інстанції також не спростовують.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача Акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Пересунько Людмили Андріївни відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Пересунько Людмили Андріївни відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: