АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1313/15 Справа № 202/9026/14 Головуючий у 1 й інстанції - Шклярука Д.С. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України" про визнання незаконним та необґрунтованим наказу про звільнення і поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача, посилаючись на те, що вона була доцентом кафедри фтизіатрії Державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України". Наказом № 576-о від 18 серпня 2014 року вона була звільнена з займаної посади у зв'язку з закінченням строку трудового договору. Вважає, що її звільнення було вчинено відповідачем з порушенням вимог трудового законодавства, зокрема, вимог ст.ст. 23, 39-1 КЗпП України, оскільки в силу вказаних норм Закону слід вважати, що договір з нею був укладений на невизначений строк. Просила визнати наказ № 576-о від 18 серпня 2014 року незаконним та необґрунтованим і поновити її на роботі з моменту видання оспорюваного наказу, ухваливши про негайне виконання судового рішення.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 наказом № 5-о від 03.01.2006 року була прийнята на посаду асистента кафедри сімейної медицини в Державний заклад "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України" (а.с.7).

Рішенням Спеціальної вченої ради Дніпропетровської державної медичної академії Міністерства охорони здоров'я України та інституту гастроентерології АМН України від 13 квітня 2006 року їй присуджено наукову ступінь кандидата медичних наук, що підтверджено дипломом серії НОМЕР_1.

Наказом Державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України" № 624-0 від 31 серпня 2010 року ОСОБА_2, к.м.н., асистента кафедри фтизіатрії, було переведено на посаду доцента цієї кафедри за строковим трудовим договором, укладеним на період з 01 вересня 2010 року по 31 серпня 2011 року.

Наказом відповідача № 519-о від 29 липня 2011 року ОСОБА_2 к.м.н., доценту кафедри фтизіатрії, продовжено роботу на цій же посаді цієї ж кафедри за строковим трудовим договором з 01 вересня 2011 року по 31 серпня 2014 року без змін умов та оплати праці (а.с.69).

Вказаний наказ був виданий на підставі заяви позивача, поданої 22 червня 2011 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору 31 серпня 2012 року, про продовження роботи на тій смій посаді на тій же кафедрі, і саме таку заяву відповідач вважає строковим трудовим договором (а.с.68).

На підставі наведених наказів у трудову книжку позивача внесені відповідні записи № 10-14 (а.с.5-8).

ОСОБА_2 була ознайомлена під підпис із наказом № 519-о та із посадовою інструкцією доцента від 01.09.2011 року.

Таким чином, між сторонами було обумовлено оплату праці позивача, виходячи з попереднього окладу доцента кафедри, тобто за посадою, яку вона займала вже з 01 вересня 2010 року.

Наказом № 576-о від 18 серпня 2014 року ОСОБА_2 була звільнена з займаної посади з 31.08.2014 року у зв'язку з закінченням строку трудового договору за п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с.9).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 23, 36, 39-1 КЗпП України, Законами України "Про вищу освіту", "Про освіту", Положенням про обрання та прийняття на роботу науково - педагогічних працівників вищих навчальних закладів III та IV рівнів акредитації", ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Посилання ОСОБА_2 на те, що трудовий договір між нею та Державним закладом "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України" укладений на невизначений строк, тому до спору у справі слід застосовувати положення ст. 39-1 КЗпП України, яка закріплює, що якщо після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк; якщо трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав:

Безстроковість укладеного трудового договору спростовується заявою ОСОБА_2 (а.с.68) згідно якої остання, у зв'язку з закінченням строку трудового договору, просить продовжити їй роботу на тій же посаді та умовах за стороковим трудовим договором на період з 01.09.2011 року по 31.08.2014 року.

Продовження трудових правовідносин, тобто вихід працівника на роботу наступного дня після закінчення строкового трудового договору, допуск його до роботи є юридичним фактом, в силу якого строковий трудовий договір набуває характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк. Однак такі наслідки не настають, якщо хоча б одна із сторін вимагає припинення трудових правовідносин. Така вимога оформляється наказом про звільнення, записом у трудовій книжці.

Вимога про припинення строкового трудового договору викладена у наказі Державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України" №576-о від 18.08.2014 року, згідно з яким ОСОБА_2 звільнена з 31.08.2014 року за п. 2 ст.36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору (а.с.9).

Факт укладення між сторонами саме строкового трудового договору встановлено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2013 року, яке набрало чинності 28.10.2013 року (а.с.14-16); рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.05.2014 року; рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.01.2014 року (а.с.58,59,60-65).

Згідно ч. 3 ст. 53 Закону України "Про освіту", педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

За пунктом 10 "Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів III та IV рівнів акредитації", яке затверджено наказом МОН України № 744 від 24.12.2002 року, при прийнятті на роботу науково-педагогічних працівників може укладатись безстроковий, строковий трудовий договір, в тому числі контракт. Термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін.

Трудові відносини із ОСОБА_2 відбувались на строкових умовах, згідно норм та положень зазначених Законів України та відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України, згідно якого, строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку у справі, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції та встановлені ним обставини, а зводяться до незгоди з висновками суду та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування або зміни рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова