Суддя Лігус С. М.
Провадження № 2/644/391/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Лігус С.М.

при секретарі - Добродій В.В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, де просила визнати припиненим з 17.02.2010 року договір поруки за № 445А-60-2 від 29.02.2008 року, складений між нею та відповідачем ПАТ «Брокбізнесбанк». Зазначений договір був складений на забезпечення договору кредиту за № 445А-60 від 29.02.2008 року, складеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Брокбізнесбанк». З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова викладена у пункті 3.1 договору поруки про дію договору поруки до повного його виконання не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Але договір поруки не містить вказівку на кількість років, місяців,тижнів, днів або годин, як визначення строку після закінчення якого припиняється порука. Нарахування пені, яке здійснено за прострочення основного зобов'язання починаючи з 16.01.2013р. та штрафу починаючи з 16.08.2009р., а також пені за прострочу сплати процентів починаючи з 16.08.2009 року вказує, що строк виконання зобов'язання настав ще 15.08.2009 року. Таким чином, починаючи з 16.08.2009 року у кредитора виникло право не тільки на нарахування неустойки але і на пред'явлення до поручителя вимог відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України. Станом на 17.02.2010 року, тобто після спливу шести місяців з моменту настання строку виконання зобов'язання по кредитному договору № 445А-60 від 29.02.2008р., кредитором позову до поручителя пред'явлено не було. Оскільки сторони відповідно до положень ст. 598 ЦК України визначили у п. 3.2. договору поруки таку самостійну підставу для припинення договору, як не пред'явлення кредитором протягом шести місяців з дня настання строку зобов'язання позову до поручителя, то з огляду на настання цієї обставини, порука, яка була надана за договором поруки № 445А-60-2 від 29.02.2008р., є припиненою з 17.02.2010 року. Крім того, порука, надана по договору поруки № 445А-60-2 від 29.02.2008р., є припиненою, також, в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України, з огляду на те, що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. 05.11.2014 року позивачу стало відомо про її порушене право, а саме те, що відповідач факту припинення поруки не визнає.

Позивач надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в своїх письмових заявах позов визнали та просили розглянути справу у їх відсутності.

Представник відповідача ПАТ «Брокбізнесбанк» надав суду письмові заперечення про те що відповідно до п.3.2 договору поруки № 445А-60-2 від 29.02.2008 року встановлено, що порука припиняється з припинення забезпеченого нею зобов'язання. Частиною 2 ст. 252 ЦК України зазначено, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Умовами кредитного договору та договору поруки визначено саме термін виконання зобов'язання, який визначений календарною датою, а саме - 28 лютого 2015 року. Тому, відповідач вважає помилковими висновки позивача щодо настання строку виконання зобов'язань з моменту прострочення виконання та нарахування банком неустойки за прострочення виконання основного зобов'язання. Представник відповідача просив суд розглянути справу у його відсутності.

Судухвалив слухати справу на підставі наявних у ній даних та доказів у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 29.02.2008 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Брокбізнесбанк» був укладений договір поруки за № 445А-60-2. Зазначений договір був укладений на забезпечення договору кредиту за № 445А-60 від 29.02.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Брокбізнесбанк», про надання банком кредиту в сумі 29 823 доларів США зі сплатою 12,5% річних на строк до 28 лютого 2015 року. (а.с.10,5-8).

Відповідно до ч.1ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З договорів кредиту за № 445А-60 та поруки за № 445А-60-2. від 29.02.2008 року вбачається, що строк закінчення договору поруки сторонами не встановлено, а строк основного зобов'язання встановлений з 29.02.2008 року по 29.02.2015 року.(а.с.10,5-8).

Як вказано в Постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року по справі № 6-170цс14, яка у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, за змістом другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України у разі, якщо строк договору поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить до поручителя вимоги.

Правова природа зобов'язання у всіх випадках, передбачених статтею 559 ЦК України, є тотожною. Вимога кредитора до поручителя полягає в реальному виконанні зобов'язання за боржника, оскільки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником своїх зобов'язань та настання строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно до зазначеного рішення Верховного Суду України встановлено, що датою з якого треба рахувати передбачений ст.559 ЦК України шестимісячний строк, є строк повернення кредиту, тобто строк виконання основного зобов'язання.

Як встановлено судом строк повернення кредиту за кредитним договором № 445А-60 від 29.02.2008 року, складеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Брокбізнесбанк», є 28 лютого 2015 року. Та саме з цього строку банк має право протягом шести місяців звернутися з вимогою до поручителя.

Враховуючи вищезазначене, суд не находить підстав для визнання договору поруки за № 445А-60-2 від 29.02.2008 року, складеного між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Брокбізнесбанк», припиненим.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.526, 553,558,559, 626 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212, 197,360-7 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», ОСОБА_2 про визнання договору поруки за № 445А-60-2 від 29.02.2008 року припиненим - відмовити.

Рішення підлягає оскарженню до апеляційного суду Харківської області через районний суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня оголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: С.М. Лігус