Провадження № 2/359/55/2015
Справа № 359/6001/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним рішення Процівської сільської ради, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

24.06.2014 року позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить: зобов'язати відповідача ОСОБА_3 повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки в Київській області, Бориспільского району, с.Проців, яка належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №735018 від 20.03.2009 року; зобов'язати відповідача привести земельну ділянку у стан, який існував до порушення прав власності позивача на користування та розпорядження земельною ділянкою; визнати недійсним та скасувати рішення Процівської сільської ради від 10.10.2003 року №103/57-VII-XXV «Про затвердження технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_3», на підставі якого відповідачу було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0978га серії КВ №114668 від 17.03.2004 року в АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:003:0001); визнати недійсним та скасувати зазначений державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0978 га серії КВ №114668.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала наступним. Позивачу на праві приватної власності належать земельні ділянки загальною площею 0,4538 га, з яких одна земельна ділянка площею 0,1500 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №735019, земельна ділянка площею 0,2338 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №735018 та земельна ділянка площею 0,0698 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №089462, які знаходяться в с.Проців Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Позивач стверджує, що з невідомих їй причин відповідач ОСОБА_3 самовільно зайняла частину земельних ділянок, вирощую городину, відмовляючи позивачу в наданні будь-яких документів, що підтверджують законність користування самовільно зайнятою ради позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 належить на праві земельною ділянкою, що підтверджується кадастровими планами земельних ділянок, в яких відповідач відсутня як суміжний землекористувач. Після звернення до Процівської сільської власності земельна ділянка загальною площею 0,0978 га кадастровий номер :01:003:0001, як межує із земельною ділянкою позивача. Проте позивач стверджує, що рішення Процівської сільської ради від 10.10.2003 року №103/57-VII-XXV «Про затвердження технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_3», а також державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №114668 на ім'я ОСОБА_3 було видано з грубими порушеннями чинного законодавства, оскільки згідно з оскаржуваним рішенням сільська рада вирішила передати відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,387 га у приватну власність, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га і ведення особистого селянського господарства 0,137 га, тобто земельна ділянка площею 0,392 га використовується відповідачем ОСОБА_3 не за цільовим призначенням. Позивач вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №114668 від 17.03.2004 року необхідно визнати недійсним, так як він складений з грубим порушенням чинного законодавства та не відповідає рішенню Процівської сільської ради від 10.10.2003 року №103/57-VII-XXV. Також позивач звертає увагу, що оскаржуваним рішенням сільської ради затверджена технічна документація по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю, в якій технічне завдання на виконання робіт земельно-кадастровій інвентаризації та складанню державних актів на право приватної власності на землю було затверджено 23 січня 2003 року, а акт перевірки та прийомки технічної документації по виготовленню Державного акту на право приватної власності на землю затверджено 12 грудня 2002 року. А також, на думку позивача порушенням є відсутність чіткої адреси розташування земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_3 та відсутності даних щодо земельної ділянки відповідача у національній кадастровій системі.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, додатково пояснив, що факт порушення прав позивача встановлений висновком проведеної судової земельно-технічної експертизи. Також він звертає увагу суду, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №735018 кадастровий номер :01:003:0101 був виданий позивачу на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 31.03.2004 року №936, від 08.12.2005 року №4313, від 13.12.2005 року №4371, від 06.04.2004 року №1012, від 12.08.2004 року №4339. Місце розташування придбаних земельних ділянок наведено в схемі земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1, розробленої згідно інформації, наведеної в актах на право власності на земельну ділянку: від 16.03.2004 року серії КВ №085484, від 10.01.2001 року серії ІІ-КВ №003713, від 30.11.2005 року серії ЯБ №319287, від 26.10.2005 року серії ЯА №592823, від 12.07.2004 року серії КВ №002177, а також вищенаведених договорах. Представник позивача стверджує, що формування меж земельної ділянки Позивача, в тому числі в частині її накладання, було встановлено в 1996 році у відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.03.2004 року серії КВ №085484, а формування меж земельної ділянки відповідача ОСОБА_3 встановлено в 2003 році відповідно до оскаржуваного рішення Процівської сільської ради від 10.10.2003 року №103/57-VII-XXV. Він вважає, що при виготовленні технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 були допущені помилки, які потягли за собою накладання координат земельної ділянки на земельну ділянку позивача, площа накладання згідно з висновком експерта становить 0,0567 га. Представник позивача стверджує, що у позивача існує реальна небезпека порушення її права власності та законного володіння земельними ділянками з кадастровими номерами :01:003:0118, :01:003:0101, зі сторони відповідача ОСОБА_3, що полягає у неможливості розпорядитися своєю власністю, в тому числі скористатись правом відчуження земельних ділянок.

Представники відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, повністю підтримали надані суду письмові заперечення відповідача ОСОБА_3, відповідно до яких вона отримала у власність земельні ділянки у встановленому законом порядку та зареєструвала своє право власності в порядку, що діяв до 01.01.2013 року. Відповідач звертає увагу суду, що позивач отримала державні акти на зазначені в позовній заві земельні ділянки через п'ять років після того, як був виданий державний акт на належну їй на праві власності земельну ділянку, та вважає, що позивач не зазначила з якого часу та яким чином було зайнято самовільно її земельну ділянку і не надано доказів, які це підтверджують. Відповідач ОСОБА_3 також вважає, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду, в зв'язку з чим просить відмовити в позові в зв'язку з пропущеним строком позовної давності (а.с.88-92)

Представник Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області в судовому засіданні 27.01.2015 року позов не визнав, пояснив, що сільська рада діяла в межах своїх повноважень у спосіб, передбачений діючим законодавством та вважає, що встановлене судовою експертизою накладення земельних ділянок суміжних користувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було допущено при виготовленні їх технічної документації землевпорядною організацією. Він вважає, що усунути порушення прав землевласників можливо лише у разі проведення перевірки та відновлення меж земельних ділянок усіх землевласників, що з ними межують, в тому числі шляхом складання нової технічної документації.

Представник третьої особи Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не подав, направив заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надані особами, що беруть участь у справі, документи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При цьому відповідно до ст..4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд роз'яснив особам, які беруть участь у справі, вищенаведені вимоги чинного процесуального законодавства.

З досліджених в судовому засіданні письмових документів встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належать три земельні ділянки, розташовані в с.Проців Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області, в тому числі: 1) земельна ділянка площею 0,2338 га, кадастровий номер :01:003:0101, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №735018, виданим 20.03.2009 року Управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі Київської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №78, підстава видачі державного акта - договори купівлі-продажу земельної ділянки від 31.03.2004 року №936, від 08.12.2005 року №4313, від 13.12.2005 року №4371, від 06.04.2004 року №1012, від 12.08.2004 року №4339 ; 2) земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:003:0118, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №735019, виданим 20.03.2009 року Управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі Київської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №79, підстава видачі державного акта -рішення Процівської сільської ради від 18 грудня 2008 року №485-XXІІІ-V; 3) земельна ділянка площею 0,0698 га, кадастровий номер :01:003:0059 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №089462, виданим 01.01.2010 року Управлінням Держкомзему у Бориспільському районі Київської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01607, підстава видачі державного акта - договір купівлі-продажу земельної ділянки №3622 від 27.06.2007 року (а.с.8-12).

Згідно з описом меж належних позивачу земельних ділянок, наведених у вищезазначених Державних актах на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:003:0101, :01:003:0118, :01:003:0059, відповідач ОСОБА_3 не зазначена як суміжний землекористувач. В тому числі згідно з планом меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0101 в опису меж від поворотних точок Б до В значиться - землі сільської ради (а.с.8-зворот).

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ №114668, виданим 17 березня 2004 року Бориспільським районним відділом земельних ресурсів у Київській області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2846, відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0978 га, кадастровий номер :01:003:0001 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована в АДРЕСА_1. Державний акт виданий на підставі рішення Процівської сільської ради від 10.10.2003 року №103/57-VII-XXV (а.с.93).

Відповідно до вимог ст.ст.125,126 Земельного кодексу України 2001 року, в редакції, що діяла з 01.01.2002 року по 08.05.2009 року, право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою - державного акту - та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості) до одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації, забороняється.

За змістом п.п. 1.12, 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за №354/3647, що діяла на момент видачі Державних актів на право власності на земельні ділянки позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3, складання державного акта на право власності на землю проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення земельної ділянки, при цьому технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку має в тому числі включати рішення відповідної ради або договір відчуження (купівлі-продажу) земельної ділянки, технічне завдання на розробку технічної документації за складання державного акта, кадастровий план земельної ділянки, збірний кадастровий план суміжних землевласників та землекористувачів та інше.

В судовому засіданні встановлено, і цей факт не заперечується сторонами, що Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ №735018, виданий 20.03.2009 року серії ЯЕ №735019, виданий 20.03.2009 року, серії ЯЛ №089462, виданий 01.01.2010 року, були виготовлені на ім'я позивача після виготовлення та видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія КВ №114668, виданого 17 березня 2004 року на ім'я відповідача ОСОБА_3 (а.с.8-12).

Будь-яких належних і допустимих доказів, що при видачі позивачу державних актів на право власності на зазначені в позовній заяві земельні ділянки з кадастровими номерами :01:003:0101, :01:003:0118, :01:003:0059, що фактично межують із земельною ділянкою, яка на праві власності належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі оспорюваного позивачем Державного акту про право власності на земельну ділянку серія КВ №11466, виготовлялась відповідна технічна документація, а також встановлювались межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складався збірний кадастровий план суміжних землекористувачів та землевласників, суду не надано і не зазначено джерел їх здобуття.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 16.12.2014 року № 12790/14-41 встановлено накладання земельних ділянок кадасртовий номер :01:003:0118 та кадастровий :01:003:0101, які належать позивачу ОСОБА_1 на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №735019 та серії ЯЕ №735018 відповідно, та земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0001, яка належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №115668, площа накладання становить 0,0567 га (а.с.194-205).

Зі змісту зазначеного висновку експерта також вбачається, що за результатами обстеження земельних ділянок встановлено, що земельна ділянка, яка належить ОСОБА_3 розорена, межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) не встановлені; координати поротних точок меж земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0001, що належить ОСОБА_3, були отримані в результаті проведення топографо-геодезичних робіт, підпункт 2 п.І та підпункт 2 п.ІІІ Дослідницької частини висновку експерта (а.с.201,203)

Таким чином, наведені у висновку експерта обставини спростовують доводи позивача про самовільне зайняття відповідачем належних позивачу на праві власності земельних ділянок.

Та обставина, що в ході проведення судової земельно-технічної експертизи було встановлено факт накладення земельної ділянки відповідача ОСОБА_3 на земельні ділянки позивача ОСОБА_1, не може бути визнано достатнім та належним доказом того, що порушення права власності позивача на розпорядження земельними ділянками сталось з вини відповідача ОСОБА_3, або внаслідок порушення порядку передачі їй у власність земельної ділянки відповідачем Процівською сільською радою Бориспільського району Київської області.

Так, відповідач Процівська сільська рада Бориспільського району діяла у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, з отриманням вимог ст.ст.40,117,118,121 Земельного кодексу України та ст.26 Закону України «Про органи місцевого самоврядування».

За змістом оспорюваного позивачем рішення Процівської сільської ради від 10.10.2003 року №103/57-VII-XXV «Про затвердження технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_3», воно ухвалено сесією Процівської сільської ради на підставі ст. 118 Земельного кодексу України за результатами розгляду відповідної технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю. На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 було передано у власність земельну ділянку площею 0,387 г у приватну власність: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га і ведення особистого селянського господарства 0,137 га та доручено земельно-кадастровому бюро виготовити Державний акт на право приватної власності на землю (а.с.21).

Та обставина, що фактично відповідачу було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку КВ №114668 від 17.03.2004 року на земельну ділянку площею 0,0978га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, не може бути визнано підставою для визнання зазначеного державного акту недійсним та скасування оскаржуваного рішення Процівської сільської ради, на підставі якого був виданий вказаний державний акт.

Так, відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За змістом ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та шляхом застосування інших, передбачених законом способів.

Відповідно до ст.155 ЗК України у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права щодо володіння, користування чи розпорядження належною особі земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Проте, судом встановлено, що Процівська сільська рада Бориспільського району діяла у межах своїх повноважень на підставі та у спосіб, визначений законом, і позивачем не доведено, що внаслідок прийняття рішення Процівською сільською радою щодо передачі у власність відповідачу ОСОБА_3 спірної земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0001 площею 0,978 га було порушено право власності позивача на належні їй земельні ділянки.

Так, посилання представника позивача у своїх письмових поясненнях від 27 січня 2015 року (а.с.245-246), що належні позивачу земельні ділянки були придбані на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 31.03.2004 року №936, від 08.12.2005 року №4313, від 13.12.2005 року №4371, від 06.04.2004 року №1012, від 12.08.2004 року №4339, в зв'язку з чим формування меж земельної ділянки позивача, в тому числі в частині її накладання, було встановлено в 1996 році у відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.03.2004 року серії КВ №085484, що був виданий продавцю ОСОБА_6, а формування меж земельної ділянки відповідача ОСОБА_3 встановлено в 2003 році відповідно до оскаржуваного рішення Процівської сільської ради від 10.10.2003 року №103/57-VII-XXV, суд вважає недоведеними з наступних підстав.

Так, з дослідженого в судовому засіданні наданих позивачем та її представником письмових документів встановлено, що відповідно до нотаріально посвідченого договору від купівлі-продажу від 06 квітня 2004 року, реєстровий №1012, позивач ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,44 гектарів, розташовану на території Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області, що належала продавцю ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №085484, виданого Процівською сільською радою 16 березня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2843 (а.с.121-122).

Вказаний договір купівлі-продажу зазначений як одна з підстав видачі позивачу ОСОБА_1 Державного акту на право власності на земельну серії ЯЕ №735018, кадастровий номер :01:003:0101 (а.с.8).

Як вбачається зі змісту Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №085484 на ім'я ОСОБА_6, він був виданий їй 16 березня 2004 року на підставі рішення виконкому Процівської сільської ради Бориспільського району від 05.09.1996 року №28/5 на 8 земельних ділянок загальною площею 0,548 га для ведення особистого селянського господарства, в тому числі на земельну ділянку №4 кадастровий номер :01:003:0008 площею 0,044 га (а.с.123-124).

Проте, що саме земельна ділянка №4 з кадастровим :01:003:0008 площею 0,044 га була предметом договору купівлі-продажу від 06.04.2004 року, реєстровий №1012, позивачем належними і допустимими доказами не доведено.

Посилання на те, що співпадає площа земельної ділянки, яка була відчужена за договором купівлі-продажу є фактично припущенням, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також жодним чином не доведеним припущенням представника позивача є те, що саме на земельну ділянку, придбану в ОСОБА_6, накладається земельна ділянка відповідача, оскільки виконана ним власноручно схема земельної ділянки, яка належить позивачу ОСОБА_1 шляхом співставлення меж земельної ділянки, не може бути належним і допустимим доказом у справі (а.с.247).

Крім того, з дослідженого в судовому засіданні Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №114668 на ім'я ОСОБА_3 в описі меж земельної ділянки відсутні такі суміжні землекористувачі як ОСОБА_6, та в опису меж від поворотної точки Б до В значаться землі запасу сільської ради (а.с.92).

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів, які б доводили позовні вимоги позивача, а саме що діями відповідача ОСОБА_3, а також оскаржуваним рішенням Процівської сільської ради та виданим на його підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачу ОСОБА_3 порушені права позивача.

При цьому суд враховує, що позивачем з метою захисту її порушених прав не заявлялось вимогу щодо приведення виданих їй правовстановлюючих документів у відповідність до фактичних меж земельної ділянки, яка знаходиться в її користуванні.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та вартості проведеної судової експертизи відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним рішення Процівської сільської ради, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Муранова-Лесів