Ухвалаіменем україни
18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Коротуна В.М.,Штелик С.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк «Аваль», треті особи: приватне мале підприємство «Ніколя», ОСОБА_5 про визнання припиненими договору поруки та додаткової угоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк «Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен банк «Аваль»), обґрунтовуючи вимоги, що 09 березня 2004 року між нею та акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (АППБ «Аваль»), правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен банк «Аваль», укладено договір поруки, зі змінами, внесеними додатковою угодою від 01 жовтня 2004 року № 1, відповідно до умов якого вона зобов'язалася відповідати в повному обсязі за зобов'язаннями позичальника ПМП «Ніколя» за кредитним договором від 03 жовтня 2003 року № 010/02-01/332/03, укладеного між ПМП «Ніколя» та АППБ «Аваль». Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05 лютого 2007 року, зміненого рішенням Тернопільського апеляційного суду від 03 квітня 2007 року, в справі за позовом ВАТ «Райффайзен банк «Аваль» до ПМП «Ніколя», ОСОБА_4 ОСОБА_5 стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 575 944 грн 52 коп. На виконання даного рішення 20 квітня 2007 року видано виконавчий лист № 8-2/2007 року, а другий відділ Державної виконавчої служби м. Тернополя 03 травня 2007 року відкрив виконавче провадження за № 32. Рішенням господарського суду Тернопільської області від 11 вересня 2008 року ПМП «Ніколя» визнано банкрутом та визнано погашеними вимоги кредиторів, у тому числі перед ВАТ «Райффайзен банк «Аваль» за кредитними договором від 03 жовтня 2003 року. Ухвалою господарського суду Тернопільської області по справі від 11 вересня 2008 року ПМП «Ніколя» ліквідовано як юридичну особу та визнано погашеними вимоги кредиторів в тому числі вимоги ВАТ «Райффайзен банк «Аваль» у розмірі 817 010 грн 53 коп. Посилаючись на викладене, просила визнати припиненим її зобов'язання за договором поруки від 09 березня 2004 року, який був укладений між нею та АППБ «Аваль» і додатковою угодою від 01 жовтня 2004 року № 1.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 16 грудня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Частиною 1 ст. 609 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема, за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, виходячи з того, що на момент ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 лютого 2007 року, зміненого рішенням Тернопільського апеляційного суду від 03 квітня 2007 року, юридична особа боржник (ПМП «Ніколя») не була припинена, внесення запису про припинення до єдиного державного реєстру було здійснено після розгляду справи у суді. Отже, рішення суду про стягнення з поручителя заборгованості ухвалено до визнання банкрутом ПМП «Ніколя», тому визнання підприємства банкрутом, в даному випадку, не впливає на виконання зобов'язання поручителя ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, та не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.М. КоротунС.П. Штелик