АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7398/15 Справа № 204/5020/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилався на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач - ОСОБА_2 на земельній ділянці, яка межує з його земельною ділянкою встановила металеву огорожу, захопивши при цьому і частину належної йому земельної ділянки. В добровільному порядку ОСОБА_2 не забирає належне їй рухоме майно чим створює перешкоди в користуванні земельною ділянкою, так як позивач позбавлений можливості обслуговувати належні йому будівлі, що суперечить протипожежним, санітарним та будівельним нормам. Тому позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_2 усунути йому перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою, шляхом відновлення межі між земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 згідно технічної документації із землеустроєм (збірний план дом. АДРЕСА_1, дом.АДРЕСА_2); зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 встановленню паркану муж будинками АДРЕСА_2 та № АДРЕСА_1, а також покласти на відповідача судові витрати по справі (а.с. 2-8).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 відновити межі між земельними ділянками на яких розташовані будинки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складеної ТОВ «Квартал». У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено, вирішено питання судових витрат (а.с. 106-110).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим ставить питання про його скасування та ухвалення нового про відхилення задоволених позовних вимог (а.с. 115-118).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки дії відповідачки порушують право позивача відносно користування належною йому земельною ділянкою, то на підставі ст. ст. 96, 152 ЗК України та ст. ст. 319, 321 ЦК України необхідно усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), складеної ТОВ «Квартал».

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння № АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.11.2003 року, який зареєстровано в ЄРПВНМ (а.с. 9-12).

Відповідно до копії свідоцтва про власність на нерухоме майно від 03.03.2014 індекційний номер 18482687 земельна ділянка № АДРЕСА_1 загальною площею 0,0669 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, на якій вказане домоволодіння розташоване перебуває у приватній власності ОСОБА_3 (а.с.13), однак підстави набуття права власності на вказану земельну ділянку у свідоцтві не вказано.

Крім того, відповідно до листа Дніпропетровської міської ради від 15 травня 2015 року № 5/11-136 інформація щодо Державних актів на право приватної власності стосовно спірної земельної ділянки № АДРЕСА_1 у міській раді відсутня (а.с.91).

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ч.1 п.8-1, ч.2 ст.18 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції від 01.01.2014), свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно підписується державним реєстратором і засвідчується печаткою.

Проте позивач не надав суду рішення органів місцевого самоврядування про передачу йому спірної земельної ділянки у власність та затверджену і узгоджену конфігурацію меж цієї земельної ділянки.

Суміжним землекористувачем та власником домоволодіння АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_2

Рішенням Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 22 грудня 2011 року за № 103/11 було вирішено встановити межу між домоволодіннями, які належать ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 згідно з варіантом № 3 технічної документації із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельної ділянки по АДРЕСА_1, виконаної ТОВ «Основа» у травні 2011 року (а.с. 29).

Згідно технічної документації саме виконаної ТОВ «Основа», на підставі якої прийнято вищезазначене рішення Красногвардійською районною у місті Дніпропетровську радою, позивач і обґрунтовував свої вимоги.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд першої інстанції захистив право позивача, але при цьому послався на технічну документацію із землеустрою виготовлену ТОВ «Квартал», а також, як доказ порушення даного права прийняв до уваги акт робочої групи з питань самоврядування контролю за додержанням вимог законодавства України щодо раціонального використання та охорони земель Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 16 квітня 2014 року, в якому виявлено факт самовільного зайняття та використання ОСОБА_2 частини земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3, при цьому комісія зазначаючи порушення використовувала терміни «візуально», «близько» площею (а.с. 31).

Зобов'язуючи ОСОБА_2 відновити межі земельної ділянки позивача, не встановлено, яку саме частину земельної ділянки, в якому місці та в яких розмірах ОСОБА_2 порушує суміжне землекористування та перешкоджає користуватися земельною ділянкою позивачу.

З наявного в матеріалах справи збірного плану (а.с. 18) не можливо встановити вищевказані обставини, оскільки виконані на ньому креслення зроблені одноособово стороною позивача без належного дослідження, про що пояснив представник позивача в судовому засіданні.

Під час розгляду справи в апеляційному суді, сторонам було роз'яснено, що вони можуть звернутись із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, проте такі клопотання від сторін не надійшли.

З огляду на зазначене висновок суду про доведеність факту самовільного зайняття відповідачем частини належної позивачу земельної ділянки є передчасним, а тому судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення оскаржено не було.

Вирішуючи питання судових витрат та враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 121,80 грн. (а.с. 114).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2015 року - скасувати в частині про зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 відновити межі між земельними ділянками на яких розташовані будинки по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складеної ТОВ «Квартал» та ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування судового збору - 121,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: