Справа № 577/383/15-ц
Провадження № 2/577/219/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

судді Лебедько М.М.,

при секретарі Кузнєцовій Л.В.,

з уч. представників: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за позовом ОСОБА_3 до Конотопської міської рада, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2015р. ОСОБА_3 звернулася до суду зі вказаною вище заявою і просила встановити факт проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу її та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_7 з 30.11.1996 р. по 19.11.1999р.

Обгрунтовуючи вимоги тим, що з 30.11.1996р. вона та ОСОБА_7 проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу. Вели домашнє господарство, мали спільний бюджет, купували предмети побуту, особисті речі. 07.02.1997р. придбали однокімнатну АДРЕСА_1. Проживали разом з її матір"ю в АДРЕСА_2. У вказане житло ОСОБА_7, для спільного користування, перевіз телевізор, праску, одяг.

19.11.1999р. у відділу РАГС Конотопської міської ради зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1. чоловік помер. Після померлого відкрилася спадщена, яка зокрема, складається з АДРЕСА_1. Вона, як дружина померлого, є спадкоємцем першої черги за законом. Спадщину прийняла шляхом подачі заяви до Конотопської міської державної нотаріальної контори. Спадщину також прийняв син померлого ОСОБА_5 Мати чоловіка за життя відмовилась від такої на її користь, а батько спадщину прийняв.

У зв"язку з "правильним" вирішеням питання щодо розподілу спадщини, посилаючись на статті 27,31,131 та п.6 ст. 235 ЦПК України і просила задовольнити вимоги.

У судовому засіданні позивачка і її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали.

Відповідач Конотопська міська рада надала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, а при ухваленні рішення покладаєтся на розсуд суду. (а.с. 17)

ОСОБА_8, діюча на підставі довіреності і в інтересах свого сина, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору-ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечувала, стверджуючи, що на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду шлюб з ОСОБА_7 30.11.1996р. розірваний в органах РАГС. Однак, незважаючи на розлучення, продовжував проживати з нею і сином в одному жилому приміщенні до квітня 1997 року. В лютому 1997 року за свої кошти на його ім"я оформила однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору-ОСОБА_6, батько спадкодавця, проти задоволення вимог заперечував, підтвердивши пояснення ОСОБА_8

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки.

Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім"ї: спільне проживання, пов"язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов»язків.

В судовому засіданні достеменно встановлено і це стверджується матеріалами справи і не спростовується сторонами, що з 10 квітня 1982року по 30 листопада 1996 року ОСОБА_8 і ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення Конотопського міського суду від 26.091996р. їх шлюб 30.11.1996р. розірваний в органах РАГС. (а.с.26,32)

07.02.1997р. на ім"я ОСОБА_7 Конотопською міською державною нотаріальною конторою оформлений договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_3.(а.с.33)

Свідок ОСОБА_9 наполягала на тому, що гроші за квартиру віддавала ОСОБА_8,

Згідно довідки з місця проживання ОСОБА_7 з 24.07.1992 р. по 23.04.1997р. був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4. (а.с.31)

Відтак доводи позивачки, що з 30.11.1996р. проживала однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 не заслуговують на увагу, оскільки спростовуются довідкою з місця проживання, поясненнями третіх осіб та свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, що до квітня 1997 року ОСОБА_7 проживав з колишньою дружиною і сином в жилому приміщенні АДРЕСА_4.

Самі по собі пояснення свідків ОСОБА_12, якому в 1996 році було 12 років, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 про проживання ОСОБА_7 і позивачки за місцем проживання її матірі в АДРЕСА_2 в період з листопада 1996 року по листопад 1999 року не свідчить про їх спільне проживання як чоловіка та жінки без шлюбу і що між ними склалися відносини, що притаманні подружжю.

Частиною 1 статті 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Враховуючи, що ОСОБА_7 ніколи не був зареєстрованим з з 30.11.1996 р. по 19.11.1999р. за однією адресою разом з позивачкою підстав стверджувати про те, що вони проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу, не вбачається.

Згідно зі ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними та допустимими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.(ст. ст. 57,58, 59, 60 ЦПК України).

Натомість матеріали справи не містять достатньої сукупності належних доказів про те, що в період з 30 листопада 1996 року по 19 листопада 1999 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Факти спілкування, спільного проводження часу, проживання у квартирі матері позивачки, перебування у певних відносинах не дають суду достатніх підстав з упевненістю визнати, що вони проживали однією сім"єю, тобто були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов"язки, зумовлені спільним проживанням, та які притаманні сімейним відносинам, а також несли спільні витрати, спрямовані на забезпечення життєдіяльності, саме сім"ї, у прямому розумінні цього слова. Тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачки про встановлення факту проживання однією сім"єю.

Відтак, позивачкою не надано доказів на підтвердження проживання з ОСОБА_7 ведення ними спільного господарства, доказів на підтвердження повного або часткового об"єднання коштів, їх спільного витрачання.

Сам по собі факт реєстрації 19 листопада 1999року у відділу РАГС Конотопської міської ради шлюбу не є піддставою для задоволення вимог.(а.с.6)

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні Конотопського міськрайонного суду знаходится цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про розподіл спадкового майна. (а.с.30,35-38)

Суд звертає увагу і на те, що на порушення ч. 1 ст. 259 ЦПК України позивачка не зазначала як у позовній заяві так і у судовомому засіданні мету встановлення факту для охорони яких прав та інтересів або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав звернулася до суду, а лише послалася на "правильне" вирішеням питання щодо розподілу спадщини.

Разом з тим, встановлення факту, що має юридичне значення, пов'язане з реалізацією позивачкою майнового права. Позивачка звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, після смерті ОСОБА_7 Встановлення судом факту завжди має преюдиційне значення для розгляду в подальшому питання про право заявника на спадщину та на майно, набуте спадкодавцем за свого життя.

За таких підстав в задоволенні позовних вимог і необхідно відмовити.

Керуючись ст.3 СК України, ст. 29 ЦК України, п.5 ч.1 ст.256 ст. ст. 10,60,212,215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Конотопської міської рада, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлене 12 лютого 2015року.

Суддя Лебедько М. М.