АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/311/2015 Головуючий в І інстанції Бугрименко В.В.
Категорія 33 Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Колісниченка А.Г.,
суддів:Капітан І.А.,
Радченка С.В.,
при секретарі:Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 03.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Новотроїцького районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 03.12.2014 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з Державного казначейства України за рахунок державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_5 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що казначейська служба прав та законних інтересів позивача не порушувала. Жодним нормативно - правовим актом не передбачено покладання відповідальності на органи Державної казначейської служби за дії органів державної влади. Так, казначейство не є суб'єктом спірних правовідносин та на нього не може бути покладено відповідальність за відшкодування шкоди, заподіяною Новотроїцьким РВ УМВС України в Херсонській області. Крім того, вважає, що судом першої інстанції порушено норми ст.11 ЦПК України, оскільки позивач просив стягнути з державного бюджету 16000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди і ніяких вимог до Державної казначейської служби України не заявляв. На підставі наведеного, Державна казначейська служба України просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

ОСОБА_5 та представник Новотроїцького РВ УМВС України в Херсонській області - Балабух А.В., у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник Державної казначейської служби України до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи, що 19.09.2013 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27.11.2013 року, залишеного без зміни ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 21.02.2014 року, ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.263 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком три роки. На підставі ст.75 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік та покладено обов'язок передбачений п.3 ст.76 КК України. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2014 року зазначений вирок та ухвалу скасовано, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5, по обвинуваченню за ч. 1 ст.263 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю складу злочину (а.с.2-3).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 7 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду» від 1.12.1994 року (далі - Закон) підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального провадження.

Зі місту п.2 ст.2 Закону вбачається, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до п.10-1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року передбачено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст.56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

Згідно п. 3 вказаної Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 9 Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення моральної шкоди на користь позивача, оскільки судом першої інстанції встановлені обставини, які дають підстави для відповідних норм матеріального права. Також, колегія суддів погоджується із розміром моральної шкоди, оскільки суд першої інстанції врахував характер та обсяг страждань, негативні наслідки конфлікту, а також виходив із засад виваженості, розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України відхилити, а рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 03.12.2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: