Справа № 201/2142/15-ц
Провадження № 2/201/1348/2015р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

10.02.2015р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В позовній заяві позивачка обґрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вона з 11.12.2004р. по 12.11.2013р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірваний Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська. Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1. народилися близнюки: сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. 14.10.2014р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення, що набрало сили 27.10.2014р., про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дітей. у розмірі 1/3 частин усіх видів його заробітку, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 16.07.2014р. Зарплата ж відповідача, який працює консультантом по податках в приватній аудиторській фірмі "Аленаудит", складає 1700 грн., тому розмір аліментів на двох дітей становить 566,67 грн., що не дає позивачці можливості повноцінно утримувати дітей. У зв'язку з цим позивачка просила переглянути розмір аліментів та встановити цей розмір у твердій грошовій сумі - 1286 грн. на місяць на обох дітей, починаючи з моменту першого звернення до суду щодо стягнення аліментів - з 16.07.2014р. (а.с. №1-3). 19.03.2015р. позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання обох дітей в розмірі 1800 грн. щомісячно, починаючі такі стягнення знову таки з 16.07.2014р. (а.с.№ 33-34). 19.03.2015р. позивачка подала до суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги в їх редакції від 19.03.2015р., наполягала на задоволенні позову та просила розглянути справу у її відсутність за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України (а.с. №60-61).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 19.03.2015р. також надав заяву про розгляд справи за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Між тим, заперечував проти задоволення позовних вимог, виклавши свою позицію письмово, посилався та те, що він має офіційну роботу, розмір його заробітної плати по відношенню до 2014р. зріс, отже стягнення нього аліментів в дольовому відношенню к заробітку відповідає вимогам сімейного законодавства та матеріальному становищу обох сторін по справі. Крім того, вважав пред'явлення цього позову логічним продовженням зіпсованих між подружжям стосунків, в тому числі і на тлі недавно розглянутої справи про визначення місця проживання двох синів-близнюків (а.с. № 25-26, 57-58).

Збільшені з боку позивачки позовні вимоги 19.03.2015р. відповідач отримав саме 19.03.2015р., між тим дав суду згоду на розгляд справи в судовому засіданні 19.03.2015р. (а.с. № 33-34, 57-58).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін.

Справа розглянута відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 11.12.2004р. по 25.11.2013р. перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірваний Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (а.с. № 4-5).

Від шлюбу сторони мають малолітніх синів-близнюків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження (а.с.№ 20, 21).

24.09.2014р. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська встановлено місце проживання малолітніх синів - близнюків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. народження, разом з позивачкою (а.с. № 6-8).

14.10.2014р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення, що набрало сили 27.10.2014р., про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частин усіх видів його заробітку, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 16.07.2014р. (а.с. № 17-19).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 181, ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, починаючи від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ „Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006р. передбачено, що, суд при визначені розміру аліментів, повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Такі самі висновки містить п. 23 вищезазначеної постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006р.

Судом встановлено, що згідно довідки про зарплату від 16.03.2015р., відповідач працює консультантом по податках в приватній аудиторській фірмі "Аленаудит", його зарплата з вересня 2014р. по грудень 2014 р. складала 1700 грн. на місяць, а у січні та лютому 2015р. - по 4500 грн. на місяць (а.с.№ 27).

З огляду на те, що ОСОБА_2 офіційно та постійно працює з 04.11.2008р. (більше ніж 6 років) консультантом з податків та зборів Аудиторської фірми ТОВ "АленАудит", отже не є особою, що має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, згідно до довідки відділу державної виконавчої служби, заборгованості із сплати аліментів на утримання дітей, присуджених за рішенням суду від 14.10.2014р., не має (а.с. № 28), підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

При прийнятті такого рішення, судом також прийнято до уваги, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, яким стягнути аліментів на синів-близнюків у розмірі 1/3 частини заробітної плати боржника, винесено за позовом ОСОБА_1 14.10.2014р., набрало законної сили 27.10.2014р., позивачкою не оскаржувалося, не зважаючи на те, що на той час місце роботи та принцип оплати праці ОСОБА_2 були ті самі, що і зараз.

Між тим, з січня 2015р. розмір заробітної плати відповідача по відношенню з 2014р. суттєво зріс (більше ніж у 2,5 рази) та складає на місяць 4500грн. (а.с. № 27), отже розмір аліментів теж у порівнянні з 2014р. також зріс 2,5 рази (а.с. № 27). У зв'язку з тим, що аліменти рішенням суду від 14.10.2014р. стягнуті в дольовому співвідношенні до заробітної плати, у випадку підвищення заробітної плати батька дітей в подальшому, буде поступово зростати і розмір аліментів.

Сама позивачка ОСОБА_1, яка працює завідуючою сектором Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська, за останні півроку з вересня 2014р. по лютий 2015р. отримала середню заробітну плату у розмірі 3734грн. 20коп. (22405грн.21коп. : 6міс.= 3734грн.20коп.) (а.с. № 37). Отже заробітна плата обох батьків дітей у 2015році суттєво не відрізняється.

Позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що зараз її діти стали більше хворіти, відвідують невропатолога (а.с. № 55), між тим, суд не може ці посилання покласти в основу рішення про зміну розміру стягнутих 14.10.2014р. аліментів, оскільки у випадку, якщо діти в подальшому будуть потребувати додаткових витрат на своє лікування (а станом на 19.03.2015р. не має такого висновку), то у позивачки виникне право на підставі ст. 185 СК України звернутися до відповідача з окремим позовом про стягнення додаткових витрат на дітей.

Що стосується посилань позивачки на те, що ціни на харчі, ліки, одяг у 2015році зросли у зв'язку зі складною ситуацією у державі та вона витрачає більше коштів на все це, ніж у 2014році (а.с. №35-36), то слід зазначити, що зважаючи на інфляційні процеси у суспільстві, відповідачу і підняли у 2015році зарплату більше ніж у 2,5 (вона складає 4500грн, що навіть більше, ніж середня заробітна плата по регіону та України взагалі). Крім того, ціни на харчі, ліки, одяг зросли не тільки для сторони позивачки, а і для відповідача, та усіх інших громадян України.

Той розмір аліментів, що утримують з відповідача у січні-лютому 2015р. на обох дітей складає 1206грн.60коп. (отже на кожну дитину припадає 603грн.30коп., тоді як 30 % від прожиткового мінімуму на дитину і віці від 6 до 18 років з 01.01.2015р. складає - 385грн. 80коп. (1286грн. х 30% = 385грн.80коп.) ).

Приймаючи до уваги, що з дня набрання законної сили рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.10.2014р. не пройшло і півроку, місце роботи та принцип оплати праці відповідача не змінився, розмір його заробітної плати суттєво підвищився, інших обставин, що мали би істотне значення для зміни розміру аліментів виходячи зі змісту ч.1 ст. 184 та ч. 1 ст. 192 СК України, позивачка суду не надала, суд приходить до висновку про необґрунтованість її вимог станом на 19.03.2015р.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок держави

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180 - 184, ч.1 ст. 192 СК України, п. п. 17, 23 Постанови Пленуму ВСУ „Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006р., ст. 2 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.В.Ткаченко