Справа № 2-4/14 Головуючий у І інстанції Купрієнко С.І.
Провадження № 22-ц/780/58/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк
Категорія 38 12.01.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Химинець Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2, залучена у справі як правонаступник після смерті ОСОБА_4, звернулась до суду із позовом де, із проведеними змінами та уточненнями, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 Вишгородського району Київської області.

На обґрунтування заявлених вимог зазначила, що спірне майно є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які придбали будинок в період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30 вересня 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що в судовому засіданні представниками відповідачів не було доведено, що вищезазначений спірний будинок було придбано лише за особисті кошти ОСОБА_5.

Навпаки, доведено, що спірний будинок придбаний за спільні кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і є їх спільною сумісною власністю і спадкодавець має право на ? його частину.

21.07.2011 року ОСОБА_6 все своє майно, яке йому належить, заповів ОСОБА_2, а тому за нею необхідно визнати право власності на зазначену частину спірного будинку.

ОСОБА_1, не погоджуючись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову в позові.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне задовольнити заявлені апеляційні вимоги частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 11 липня 1992 року ОСОБА_5 придбала за 50 000 крб. житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 Вишгородського району Київської області, який зареєструвала 04 січня 1993 року ( а.с.7-9, 10 т. 1 ).

При цьому, сторонами правочину повністю дотримані положення правових норм Глави 3 Цивільного кодексу Української РСР.

ОСОБА_6 11 серпня 1990 року зареєстрований АДРЕСА_2

09 серпня 2002 року він знятий із реєстраційного обліку за вказаною адресою і того ж дня зареєстрований за місцезнаходженням спірного домоволодіння ( а.с. 6 т. 1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла ( а.с. 5, 33 т. 1 ).

Із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_3, відповідно, 20 квітня та 25 травня 2010 року ( а.с. 24, 25 т. 1 ).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 липня 2011 року встановлений факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1992 року по день смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( а.с. 11-12 т. 1 ).

04 січня 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на частину майна згідно положень ст.ст. 70, 74 СК України, а 21 липня 2011 року - заповів ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, а також все те, що буде належати йому на день смерті ( а.с. 1, 2, 137 т. 1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер ( а.с. 136 т. 1 ).

Після його смерті до участі в справі, як правонаступник ОСОБА_4, допущена ОСОБА_2, яка змінила підстави позову на положення правових норм, які діяли на час виникнення правовідносин, зокрема, ст. 17 Закону України «Про власність», ст. 115 ЦК УРСР, ст. 28 Кодексу України про шлюб та сім'ю України ( а.с. 133, 145а, 162-164 т. 1 ).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на частину із них - ст. 17 Закону України «Про власність», ст. 28 Кодексу України про шлюб та сім'ю України та положення ст.ст. 1223, 1235, 1236 ЦК України.

При цьому, недійсність договору купівлі-продажу спірного майна прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним, а тому, згідно положень ст. 204 ЦК України, зазначений правочин є правомірним.

Окрім цього, матеріали справи не містять доказів набуття будинку в спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Відтак, спадкодавцю позивача, за життя, не належала спірна частина будинку, а тому вона до складу спадщини, згідно положень ст. 1218 ЦК України, не входить.

У порушення вимог ст. 60 ЦК України ОСОБА_2 не надала суду і доказів прийняття спадщини у відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України на підтвердження заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з'ясувавши обставини справи, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, унаслідок чого ухвалив неправильне рішення з приводу заявлених вимог, без додержання норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 15, 16, 1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про власність», ст. 28 Кодексу України про шлюб та сім'ю України, ст.ст. 11, 59-60, 212-213 ЦПК України.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, підтвердились у ході апеляційного розгляду справи, унаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог за їх необґрунтованістю згідно положень ст. 309 ЦПК України.

Відповідно, надані позивачем суду докази, зокрема, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 липня 2011 року, копії трудових книжок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с. 165-166, 167-169 т. 1 ), на переконання апеляційного суду, не спростовують дійсність договору купівлі-продажу будинку, не свідчать про набуття спадкодавцем, за життя, права власності на його частину та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

При цьому, суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 121,80 грн. та 1 705,20 грн. ( а.с. 218 т. 1, а.с. 7 т. 2 ) на підставі положень ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку скасувати і ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 121,80 грн. та 1 705,20 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба