У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача :Куцина М. М.,

суддів - Бондаренка Ю.О., Собослоя Г. Г.

при секретарі: Чейпеш С. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю « Юридична фірма - МС» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма - МС» до ОСОБА_3 про усунення перешкод у праві власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма - МС» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у праві власності на земельну ділянку.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору від 22 квітня 1998 року набув право власності на земельну ділянку розміром 0.061 га землі, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, АДРЕСА_1 б/н земельна ділянка б/н , кадастровий номер :21:001:0458, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №21557014 від 13.05.2014, земельна ділянка площею 0,061га з кадастровим номером :21:001:0458 по АДРЕСА_1 б/н у м. Ужгород зареєстрована за позивачем ОСОБА_2.

ТОВ «Юридична фірма - МС» здійснює підприємницьку діяльність на земельній ділянці розміром 0.061 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород , АДРЕСА_1 , земельна ділянка б/н, кадастровий номер :21:001:0458, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі .

Відповідач ОСОБА_3 перешкоджає позивачу у здійсненні його права власності на земельну ділянку, викопуючи ями та проводячи самовільні будівельні роботи, а також, вона скошує траву на земельній ділянці, що знаходиться по АДРЕСА_1 у м. Ужгород.

Позивачі вважають, що дії відповідачки є неправомірними та такими, що перешкоджають ОСОБА_2 реалізовувати право власності на зазначену земельну ділянку.

Враховуючи наведене, просять суд задовольнити їхній позов, винести рішення про усунення перешкод у здійсненні ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 у м. Ужгород, зобов'язати ОСОБА_3 не здійснювати будь - яких дій щодо належної ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,061 га за кадастровим номером :21:001:0458 за вищевказаною адресою.

Позивачі, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини справи, та з підстав, передбачених ст.ст. 317, 319, 320, 321 ЦК України, просили в суді першої інстанції усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права власності щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м. Ужгород, зобов'язати ОСОБА_3 не здійснювати будь - яких дій щодо належної йому земельної ділянки площею 0,061 га за кадастровим номером :21:001:0458 за вказаною вище адресою.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю « Юридична фірма - МС» - відмовлено.

ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма - МС», не погодившись із вказаним рішенням суду, оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивачі посилаються на незаконність рішення суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи, у зв'язку з чим просили скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову

Позивач ОСОБА_2 та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма - МС» в суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі.

Відповідач у суді апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відмовляючи у задоволенні позову за доведеністю позовних вимог, місцевий суд виходив з положень ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, що факти про те, що відповідачка порушувала право власності ОСОБА_2 на зазначену вище земельну ділянку, не знайшли свого підтвердження.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого суду, який, розглядаючи заявлений по справі позов, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлені наступні факти.

Позивач ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору від 22 квітня 1998 року набув право власності на земельну ділянку розміром 0.061 га землі за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, АДРЕСА_1 , земельна ділянка б/н , кадастровий номер :21:001:0458, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №21557014 від 13.05.2014, земельна ділянка площею 0,061га з кадастровим номером :21:001:0458 по АДРЕСА_1 б//н у м. Ужгород зареєстрована за позивачем ОСОБА_2

ТОВ «Юридична фірма - МС» здійснює підприємницьку діяльність на земельній ділянці розміром 0.061 га землі за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, АДРЕСА_1 , земельна ділянка б/н , кадастровий номер :21:001:0458, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка належить на праві власності ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_2 є суміжним землекористувачем з кооперативом ЖБК «Пролісок», що знаходиться по АДРЕСА_1, 8, головою управління, який землекористувачем при будинкової території , головою правління яко є відповідач по справі ОСОБА_3.

Із витягу протоколу виїзного засідання комісії по вирішенню земельних спорів щодо меж земельних ділянок та додержання добросусідства Ужгородської міської ради від 14 липня 2014 року №413 вбачається, що мешканцями багатоквартирних житлових будинків АДРЕСА_2, тобто ЖБК „ Пролісок" є земельній спір з приводу продажу земельної ділянки позивачеві ОСОБА_2 ( а. с.55).

Із тексту позовної заяви та пояснень позивача ОСОБА_2 у суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції вбачається, що відповідач ОСОБА_3 перешкоджає позивачам у здійсненні ними права власності на зазначеній земельній ділянці, вчиняючи наступні дії: викопує ями, здійснює самовільні будівельні роботи, косить траву на земельній ділянці по АДРЕСА_1 б/н у м. Ужгород.

Із акту обстеження комісії містобування та регулювання забудови та архітектури Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 3 вересня 2014 року слідує, що нею проведено обстеження земельної ділянки, належної на праві приватної власності ОСОБА_2, що фактів проведення підготовчих робіт та забудови, а також інших порушень земельного законодавства на вказаній земельній ділянці не виявлено ( а. с.13).

У відповідності до положень ч. 4 ст.13 та ст.41 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до вимог ст. 15 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з положеннями ч. 2, ч. 3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

За приписами ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження.

Однак, судом встановлено, що позивачами, в підтвердження обставин, на які вони посилаються, не надано суду жодного доказу, який би підтверджував факт вчинення відповідачкою ОСОБА_4 перешкод у здійсненні ОСОБА_2 свого права власності на земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_2 не довів обставини, на які він посилається у своєму позові, що є його обов'язком, відповідно до засад змагальності процесу, передбачених ст. 10 ЦПК України.

При цьому суд у відповідності ст 10 ЦПК України створив всі умови для змагальності процесу, роз'яснював позивачеві ОСОБА_2, який одночасно є представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма - МС» їх права та обов'язки.

Доводи апеляційної скарги в основному стосуються порушення місцевим судом норм процесуального права при розгляді ним даної справи, а також які є аналогічними з доводами які викладені у позовній заяві, а тому підлягають відхиленню, оскільки не впливають на законність та обґрунтованість рішення суду у даній справі.

Зокрема, судова колегія констатує, що ЖБК «Пролісок» до участі у справі в якості відповідача не залучено.

За таких обставин, судова колегія погоджується із висновком місцевого суду, який вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю, оскільки позивачами недоведені факти порушення відповідачем земельного законодавства

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма - МС» - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: