Справа № 156/1114/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Шумський А.А.
Провадження № 22-ц/773/199/15 Категорія: 54 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Подолюка В.А., Киці С.І.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Лазаренко-Штикало Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Іваничівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Іваничівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 17 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 17 грудня 2014 року в даній справі позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено поновити позивача ОСОБА_2 на посаді вчителя української мови Іваничівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат.

Стягнуто з Іваничівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат в користь ОСОБА_2 8956,51 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 667 грн. витрат на правову допомогу.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі третя особа, покликаючись на незаконність рішення суду із-за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_2

В судовому засіданні представник третьої особи апеляційну скаргу підтримала і просили скаргу задоволити, позивач апеляційну скаргу заперечила і просила скаргу відхилити.

Судом першої інстанції встановлено, що позивача було звільнено з роботи з порушенням норм трудового законодавства.

Апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що скорочення чисельності і штату працівників Іваничівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат на час звільнення позивача з роботи не було, а тому позивача було безпідставно звільнено з роботи на підставі п.1 статті 40 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_2 працювала на посаді вчителя Іваничівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат, наказом начальника Управління освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації від 29 серпня 2014 року ОСОБА_2 була звільнена з роботи з 30 серпня 2014 року у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 статті 40 КЗпП України (а.с.6).

Пункт 1 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Причому, власник на свій розсуд має право чисельність працівників певної спеціальності та кваліфікації, чисельність одних посад зменшити, здійснити звільнення працівників, одночасно приймаючи рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціальності та кваліфікації, збільшити чисельність інших посад. При цьому, повинні додержуватися правила щодо переведення звільнених працівників на іншу роботу за наявності вакантних робочих місць (посад) і згоди працівників, а також правила щодо переваги на залишення на роботі в разі звільнення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Проте позивач була звільнена із займаної посади вчителя з порушенням зазначених вимог трудового законодавства.

Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників).

При цьому, судом встановлено, що наказ про істотні зміни умов праці і про наступне вивільнення працівників був виданий директором школи - інтернату. Проте, такий наказ не видавався начальником Управлінням освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації, хоча саме Управління освіти і науки має право на прийняття і звільнення із займаних посад вчителів Іваничівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату і саме за наказом начальника Управління освіти і науки позивач була звільнена з роботи (а.с.6,20).

Також при звільненні позивача з роботи не вирішувалося питання про переважне право на залишення на роботі всупереч вимогам статей 42, 49-2 КЗпП України, хоча при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Крім того, в судовому засіданні установлено, що на час звільнення позивача з роботи займана нею посада вчителя була включена в штатний розпис школи-інтернату (а.с.53-58).

Позивач була звільнена з роботи з 30 серпня 2014 року на підставі наказу начальника Управління освіти і науки від 29 серпня 2014 року (а.с.6), а штатний розпис, яким була зменшена кількість штатних посад в школі-інтернаті, був затверджений начальником управління 1 вересня 2014 року, тобто після звільнення позивача з роботи.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Іваничівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат відхилити.

Рішення Іваничівського районного Волинської області суду від 17 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий :

Судді: