Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/600/15 Головуючий у 1-й інстанції Воробйова І.В.
Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

Каракуші К.В.

При секретарі Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, який згодом уточнив.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 2006 року по 2012 рік він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від якого у них народилась донька ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.07.2012 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки починаючи з 28.05.2012 року і до її повноліття у розмірі 600 грн. щомісяця.

Зазначив, що про існування вказаного рішення йому стало відомо від ОСОБА_4 лише на початку грудня 2013 року. Також вона повідомила йому про існування заборгованості по аліментам. Проте, в зазначений період часу, а саме з 23.12.2012 року по 16.12.2013 року їхня донька проживала разом з ним.

На протязі зазначеного періоду часу він повністю матеріально забезпечував доньку, а ОСОБА_4 навіть не цікавилась її життям.

З грудня 2013 року донька проживає разом зі своєю матір'ю, на вимогу останньої.

В квітні 2014 року з ВДВС м. Артемівська він отримав розрахунок заборгованості, згідно якого станом на 01.03.2014 року сума заборгованості по аліментам становить 12 677 грн.

Вважає, що та обставина, що донька на протязі одного року проживала разом з ним та перебувала на його утриманні, має суттєве значення для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам.

Враховуючи викладене просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період часу з 23.12.2012 року по 16.12.2013 року, стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2014року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Згідно частини 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що позивачка у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України як сторона, яка приймала участь у справі не довів суду ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме не довів наявність істотних обставин, які б надавали право суду звільнити його від сплати аліментів за період з 23 грудня 2012 року по 16 грудня 2013 року.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює

Встановлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.07.2012 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 починаючи з 28.05.2012 року і до її повноліття у розмірі 600 грн. щомісяця.

Під час розірвання шлюбу в суді 09 жовтня 2012 року сторони у справі погодили місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 з матір'ю.

Позивач намагаючись звільнитись від сплати від аліментів за період з 23 грудня 2012 року по 16 грудня 2013 року не довів істотних для цього обставин.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд необґрунтовано не прийняв до уваги, що донька у спірний період проживала разом з позивачем являються безпідставними, оскільки суд цим доводам дав належну правову оцінку, а саме про те, що періодичне проживання з батьком його неповнолітньої дитини не позбавляє його сплачувати аліменти дружині на утримання дитини.

Таким чином вказані та інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: