БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2861/14-ц
Провадження № 2/497/25/15
08.01.2015 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., при секретарі судового засідання Суйчимезовій Х.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
03.11.2014року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просив визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у житловому будинку за адресою:АДРЕСА_1, та в якості виконання рішення суду просив зобов'язати СГІРФО Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області зняти відповідача з реєстрації за вищезазначеною адресою.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, він є власником житлового саманного домоволодіння, що складається з житловогог будинку площею 42,9кв.м. та господарських будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, де зареєстроване місце проживання його колишньої дружини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте вона у вказаному домоволодінні не проживає приблизно 8 рокі. З вказаного домоволодіння вона виїхала до м.Одеса, як вона йому тоді сказала, і в м.Болград до нього не приїжджала і не телефонує. Місцезнаходженнн її достовірно йому особисто невідоме. До теперішнього часу відповідачка значиться зареєстрованою у його, позивача, будинку і не виписується, хоча він її неодноразово просив по тефону про це, тому він змущений звернутися до суду .
Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою, підтримавши позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на розгляд справи заочно.
Відповідач, що був сповіщений належним чином про час та місце судового засідання, у тому числі і через оголошення у пресі - у газеті "Одеськи вісті" від 30.12.2014р., до суду не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про слухання справи за його відсутності не подавав, та не надав суду заперечень щодо предмету позову по суті.
Дослідивши представлені документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:
- згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 16.06.2010р., шлюб між чоловіком ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_2 розірвано 16.06.2010року;
- згідно технического паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 його власником є ОСОБА_1;
- згідно акту опиту сусідів за №49 від 24.07.2014 року, ОСОБА_2, хоча й є зареєстрованою по АДРЕСА_1 - з 16.04.1997 року, проте, із слів сусідів, - не проживає за даною адресою близько 10-ти років;
- згідно довідки Болградської міської ради від 25.07.2014р. за № 1579, ОСОБА_1, 1961 року народження, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_1- дочка, - зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1
Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Непроживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст.72 ЖК УРСР, ст.405 ЦК України).
Судом достовірно встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності домоволодіння, що розташоване у АДРЕСА_1 де зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2, яка була членом сім`ї позивача, і перестала ним бути у 2010-му році, не користується житлом без поважних причин понад один рік, виїхала з нього, не повідомивши місця свого перебування.
Причини відсутносі відповідача у спірному будинку понад строки, встановлені законом, та про наявність домовленостей між сторонами про більш тривалий термін користування житлом, суду невідомо.
Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно, вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто, сервітутне право.
Статтею 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік(члена сім'ї) або понад шість місяців (іншої особи), якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, в разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися до його житла, право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405,406 ЦК України, зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік (шість місяців не члена родини) у спірному житловому приміщенні.
Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд визнає її (особу) такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Відповідно до діючого законодавства України, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.
Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_2 була членом сім`ї позивача, в його будинку без поважних причин не проживає більш, ніж один рік, втратила добровільно право користування житлом шляхом виїзду з нього у невідомому напрямку, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позову є обгрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки суду надано достатньо доказів, що відповідач дійсно втратив право на користування вищезазначеним житлом; інших відомостей суду не представлено.
Керуючись ст.ст.7,72 ЖК України, ст.ст.319,405,406 ЦК України, ст.ст.ст.11,14, 197ч.2,210, 214-218,224, 226,228,294,296 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1
В порядку виконання рішення суду зобов'язати Болградський РСГУДМС України в Одеській області зняти з реєстрації ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована по АДРЕСА_1 - як таку, що втратила право на користування жилим приміщенням за цією адресою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.
Рішення суду також може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області че рез суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про відмову у скасуванні заочного рішення суду.

Суддя А.В.Кравцова