Єдиний унікальний номер:448/1757/14-ц
Провадження № 2/448/41/15
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

22.01.2015 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Борисенко В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Мостиського районного центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів, треті особи директор Мостиського районного центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

23.12.2014р. позивачка звернулась до суду із вказаною позовною заявою, покликаючись на те, що відповідно до наказу №3 від 16.09.2011р. її прийнято на роботу в Мостиського районного центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів на посаду вчителя-реабілітолога. Вказує, що 08.02.2012р. під морально-психологічним тиском із численними порушеннями норм трудового законодавства була звільнена за власним бажанням.

Зазначає, що із перших днів роботи директор ОСОБА_3 заявила, що вона (позивачка) так довго працювати не буде, так як це не входить у її плани і що планує прилаштувати рідну сестру ОСОБА_4

Стверджує, що кожен день на роботі перетворювався на душевні страждання, оскільки директор виявила по відношенню до неї (позивачки) грубу прискіпливість, відкриту зневагу, провокаційність, принижувала фразами: «смердить дешевими духами», «їсть ковбасу по 8 гривень» і інше. До батьків дітей-інвалідів в її присутності могла говорити «З ким Ви говорите, то в нас якась випадковість на кілька днів».

Вказує, що після скарги в Мостиську РДА працювати стало ще нестерпніше, оскільки відкрито заявила працівникам, що забороняє спілкуватись з «вонючкою» навіть по телефону, а також використовуючи службове становище почала змушувати батьків дітей- інвалідів писати заяви (схиляла їх до наклепу). Стверджує, що як наслідок таких морально-психологічних тортур стали проблеми зі здоровя, почались проблеми із серцем, тиском, шлунком (із 97днів робочих, 37 були на лікуванні).

Зазначає, що тільки як виходить із лікарняного директор за «новим сценарієм» починає її принижувати, розголошує, перекручує і висвітлює особисті і сімейні таємниці, відмовляла їй в ознайомленні із особовою справою. Вказує, що вищевказані заяви і наклепи показувала випадковим особам, які заходили в центр, чим намагалась ввести її в стан депресії. Не може примиритись із заявою ОСОБА_5, яка заказана директором ОСОБА_2, що також не знімає відповідальності за умисну образу, наклеп із боку ОСОБА_5

Стверджує, що з дитиною ОСОБА_5 ніколи не займалась, остання привозила хлопчика суто на масаж і відразу ж забирала додому, в ігровій кімнаті хлопчик ніколи не залишався, її (ОСОБА_5) не знає і з нею не спілкувалась. В період коли ОСОБА_5 привозила хлопчика вона (позивачка) перебувала на лікарняному.

Вважає, що усе це внаслідок використання директором центру ОСОБА_2 службового становища з метою залучити незнайомих їй батьків до процесу умисного посягання на її честь та гідність, не відмовляючись навіть від відкритих образ.

З огляду на наведене, просить суд винести рішення, яким визнати третю особу ОСОБА_2, - директора центру соціальної реабілітації дітей інвалідів, ОСОБА_5 винними в умисному посяганні на її (позивачки) честь та гідність шляхом образ й наклепів. А також просить викликати в судове засідання та допитати свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Так 15.01.2015р. позивачка на виконання ухали суду від 26.12.2014р. про залишення позовної заяви без руху, звернулась до суду із уточненою позовною заявою, в якій просить визнати інформацію надану суду відносно позивачки ОСОБА_1 недостовірною і такою, яка є умисним посяганням на честь та гідність; визнати, що дана інформація заплямувала ділову репутацію позивача; компенсувати моральну шкоду у приниженні честі та гідності в сумі 35 тис. грн.; судові витрати просить покласти на відповідача. Крім того, позивачка звернулась до суду із заявою про відстрочку сплати судового збору, зазначаючи, що отримує мінімальну пенсію, як вчитель пенсіонер за віком, а чоловік є інвалідом ІІІ групи.

Подана заява за формою та змістом відповідає вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України.

Проаналізувавши матеріали заяви про відстрочку сплати судового збору, суд вважає, що така не підлягає до задоволення, оскільки як вбачається із матеріалів вказаної заяви остання (позивачка) та її чоловік отримують доходи (пенсію), та розмір судового збору не є значним.

Враховуючи наведене, суд розяснює, що позивачці необхідно до попереднього судового засідання (03.02.2015р.) сплатити судовий збір в сумі 243 гривні 60 коп. (судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи) та 350 гривень (судовий збір за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди з ціною позову від 5 до 50 розмірів мінімальної заробітної плати), а усього в сумі 593 грн. 60 коп. судового збору. У разі не сплати судового збору у встановлений строк позовна заява у відповідності до п. 8 ч.1 ст. 207 ЦПК України залишається без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 82, 110, 122, 127 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мостиського районного центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів, третя особа директор Мостиського районного центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів ОСОБА_2, про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Призначити попереднє судове засідання в приміщенні Мостиського районного суду на 16.00год. 03.02.2015р., куди викликати сторони.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку сплати судового збору - відмовити. Розяснити позивачці про необхідність сплати судового збору в сумі 593 (пятсот девяносто три) гривні 60 коп. до попереднього судового засідання (03.02.2014р.). У разі не сплати судового збору у встановлений строк позовна заява у відповідності до п. 8 ч.1 ст. 207 ЦПК України залишається без розгляду.

На підставі ст.127 ЦПК України копію даної ухвали разом з копіями позовної заяви і доданих до неї матеріалів надіслати відповідачу, якому розяснити, що відповідно до вимог ст.128 ЦПК України такий має право в строк до 03.02.2015р. подати до суду письмові заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення.

Копію даної ухвали з копією позовної заяви направити третій особі.

Розяснити сторонам, що відповідно до вимог ст.131 ЦПК України вони зобовязані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі.

Ухвала може бути оскаржена лише в частинах щодо звільнення від оплати судового збору та недотримання правил підсудності у встановлений законом строк і порядок, а в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_8