АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/128/15 Головуючий 1-ої інст.: Курганникова О.А.
Справа № 641/7715/13-ц Доповідач: Хорошевський О.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Івах А.П., Пшенічної Л.В.

за участю секретаря - Пуль С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання кредитного договору, -

встановила:

У липні 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом у сумі 626 893, 47 грн. та пеню у розмірі 18 573, 25 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02 жовтня 2007 року між Акціонерним Комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальник отримав 65000,00 доларів США та зобов'язався повернути кредит не пізніше 02.10.2028 року сплачуючи відсотки у розмірі 10,5 річних.

Позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати відсотки шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у розмірі 645,00 доларів США 02 числа кожного календарного місяця строку кредитування.

Додатковою угодою № 1 від 02.10.2007 року до кредитного договору передбачено автоматичне нарахування збільшеної у двічі процентної ставки на прострочену суму основного боргу.

Пунктом 8.1. Кредитного договору, укладеного між сторонами передбачена пеня за порушення умов договору у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором на 02.07.2013 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 626 893, 47 грн. яка складається з : заборгованості за кредитом у сумі 61567,26 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.07.2013 року складає 492 107,11грн; заборгованості за процентами в сумі 16863,05 доларів США, що складає 134786,36 грн.;

Пеня за порушення термінів повернення кредиту склала 18573,25 грн. з яких: 3338,43 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 15234,82 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків.

Оскільки належне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору було забезпечено договором поруки, укладеним з ОСОБА_2 02.10.2007 року позивач просив стягнути заборгованість з відповідачів солідарно.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 просила визнати припиненим договір поруки № 145697 від 02.10.2007 року з 05.07.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що Кредитним договором № 0 від 02.10.2007 року , укладеним між позивачем та ОСОБА_1 передбачалось виконання зобов'язань позичальником у вигляді щомісячних платежів. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов Кредитного договору, згідно розрахунку заборгованості, у позивача виникло право на пред'явлення вимог до поручителя 05.01.2011 року. Згідно правил ч. 4 ст. 559 ЦК України Банк мав право пред'явити вимогу до поручителя протягом шести місяців з дня виникнення права такої вимоги.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 просив про розірвання кредитного договору № 0 укладений ним з АКІБ «УкрСиббанк» 02.10.2007 року.

Зазначив при цьому, що у зв'язку з неналежним виконанням ним умов кредитного договору до цього договору підлягають застосуванню правила ст. 651 ЦК України.

Про розірвання договору на його думку, свідчать пред'явлення позивачем вимоги про дострокове стягнення з нього усієї суми, передбаченої договором.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено у повному обсязі.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Зазначене рішення оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, відмовити у задоволенні позовних вимог банку та задовольнити його зустрічний позов.

Зазначив при цьому, що судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У порушення умов кредитного договору з нього стягнуто достроково сума, яка підлягала сплаті до 02.10.2028 року.

Вимоги про дострокове повернення заборгованості він від позивача не отримував.

Відсутність такої вимоги свідчить про порушення вимог ч.ч. 1,2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Розрахунок заборгованості виготовлений працівниками банку і не може бути доказом у справі.

Позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності і не просив суд поновити цей строк.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні її зустрічного позову і задовольнити її вимоги про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування скарги наведені ті ж доводи які зазначені у зустрічній позовній заяві ОСОБА_2

Апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» і відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань, передбачених кредитним договором № 0 від 02.10.2007 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк» на загальну суму 626 893,47 грн. та виникли зобов'язання по сплаті пені у сумі 18573,25 грн.

На підставі договору поруки № 145697 від 02.10.2007 року у ОСОБА_2 виникли солідарні зобов'язання з позичальником.

Підстави для визнання договору поруки припиненим та розірвання кредитного договору відсутні.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, ОСОБА_1 з січня 2011 року припинив виплати згідно умов кредитного договору.

ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду у липні 2013 року, тобто у межах трирічного строку позовної давності, передбаченого для такого виду зобов'язань.

Розрахунок пені зроблений за період липень 2012 року - липень 2013 року, тобто за рік, що передував зверненню до суду і це узгоджується з правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Будь-яких відомостей, які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачами не надано, тому суд першої інстанції обгрунтовано визнав розрахунок позивача таким, що ґрунтується на умовах кредитного договору, укладеного з ОСОБА_1

Вимоги банку про дострокове повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів передбачені ст. 1050 ЦК України і не потребують визнання у цьому випадку кредитного договору розірваним.

Така позиція висловлена і в Постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року по справі № 6-116цс13.

Доводи позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що порука за договором від 02.10.2007 року припинилась у липні 2011 року не можуть бути взяті до уваги, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Шестимісячний строк для пред'явлення вимог до поручителя, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України розпочинається з моменти закінчення строку дії договору за основним зобов'язанням.

Такого висновку дійшов і Верховний Суд України у Постанові від 18.07.2012 року по справі № 6-78 цс 12.

Оскільки договір про надання споживчого кредиту від 02.10.2007 року № 0 укладений з ОСОБА_1 на строк до 02.10.2028 року, підстав вважати, що договір поруки, укладений з ОСОБА_2 на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, припинено немає.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судова колегія з урахуванням ч. 1 ст. 308 ЦПК України не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційні скарги відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - Судді: