Провадження №2/359/148/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про припинення права на частку в житловому будинку з надвірними будівлями,

встановив:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що сторони є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Позивачу належить 2/3 частки, а ОСОБА_5 - 1/3 частка в цьому об'єкті нерухомого майна. Спільне володіння і користування ним є не-можливим. Відповідачу належить квартира АДРЕСА_2. Тому ОСОБА_1 просить суд припинити право власності ОСОБА_5 на 1/3 частку в житловому будинку з надвірними будівлями та стягнути на користь відповідача вартість цієї частки в розмірі 81686 гривень.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримують позов та просять суд задовольнити його.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не визнають позов та за-перечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 14 серпня 2013 року частки сторін в житловому будинку з надвірними будівлями були виділені в натурі. Крім того, у власності ОСОБА_5 відсутнє інше нерухоме майно. Припинення її права власності на 1/3 частку в житловому будинку завдасть їй істотну шкоду. Тому представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідків та до-слідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку з надвірними будів-лями по АДРЕСА_1. Позивачу належить 2/3 частки, а ОСОБА_5 - 1/3 частка в цьому об'єкті нерухомого майна. Ці обставини підтверджуються копія-ми договорів дарування (а.с.4, 6), копією свідоцтва про право на спадщину та копіями ви-тягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5, 7).

Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і корис-тування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспіль-ства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що 1/3 частка відповідача в спірному житловому будинку та надвірних будівлях є значною.

З висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №21/12 від 14 січня 2013 року вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 є подільними. Тому рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 14 серпня 2013 року, яке набрало законної сили, частка відповідача в цьому об'єкті нерухомого майна виділена в натурі.

В матеріалах цивільної справи міститься довідка КП «Агентство регіонального роз-витку» №127 від 24 грудня 2014 року (а.с.74), з якої вбачається, що відповідачу належить квартира АДРЕСА_2. Однак достовірність цього доказу спростовується копією договору дарування, укладеного 27 лютого 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом Славутицької міської держав-ної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №156. За цим договором відповідач безоплатно відчужила у власність ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2. Докази на підтвердження того, що ОСОБА_5 належить інше житло, відсутні. Тому припинення права власності на її частку в житловому будинку завдасть істотної шкоди відповідачу.

Крім того, позбавлення ОСОБА_5 її права власності на її частку в цьому об'єкті не-рухомо майна є невиправданим та становить пряме порушення ч.1 ст.1 Першого прото-колу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на ці обставини суд вважає, що підстави для припинення права власності ОСОБА_5 на її 1/3 частку в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 відсутні.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що ОСОБА_5 постійно проживає в квартирі, розташованій у Ризькому кварталі в м. Славутичі.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.3 цієї статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Встановлено, що ОСОБА_5 не є власницею квартири АДРЕСА_2. Вона може бути у встановленому порядку виселеною з цієї квартири. Відо-мості про інше її місце проживання відсутні.

З огляду на ці обставини суд вважає, що показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 є неналежними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Встановлено, що при пред'явленні позову ОСОБА_1 сплатила судовий збір в роз-мірі 780 гривень 46 копійок. Крім того, в ході розгляду цивільної справи позивач ви-тратила грошові кошти в розмірі 258 гривень 60 копійок (121,8 * 2 + 15) на сплату судо-вого розгляду при подачі заяв та клопотань. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.1, 30, 81, 85). Однак у задоволенні пред'явлення позову відмовлено в повному обсязі.

З огляду на ці обставини суд вважає, що підстави для відшкодування ОСОБА_1 ви-трат на оплату судового збору відсутні.

Крім того, згідно з ч.2 ст.625 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вар-тості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Встановлено, що у виконання цієї вимоги ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок Бориспільського міськрайонного суду грошові кошти в розмірі 81686 гривень (50000 +28045 + 3641). Ця обставина підтверджується квитанціями (а.с.61, 62). Однак у задово-ленні позову відмовлено. Підстави для утримання грошових коштів позивача на депозит-ному рахунку Бориспільського міськрайонного суду відсутні.

З огляду на ці обставини суд вважає, що грошові кошти в розмірі 81686 гривень належить повернути ОСОБА_1

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про припинення права на частку в житловому будинку з надвірними будівлями відмовити.

Повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 81686 гривень, внесені нею на депозитний рахунок Бориспільського міськрайонного суду (номер рахун-ку: 3559, , МФО: 821018, банк: ГУ ДКСУ у Київській області) згідно з квитанціями №146-№147 від 27 грудня 2014 року та №101 від 14 травня 2015 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець