Номер провадження: 22-ц/785/248/15
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором кредиту, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.10.2014 року,-

встановила:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулося з позовом в якому просила ухвалити рішення про стягнення на користь позивача солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму бору по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року в розмірі 4 614, 82 дол. США, з яких: 3 274, 34 дол. США - кредитна заборгованість; 929, 02 дол. США заборгованість по процентам; 346, 81 дол. США пеня за прострочення сплати кредиту; 64, 65 дол. США пеня за прострочення сплати процентів. А також стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 09.11.2006 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 944-7 ДОУ 1А, згідно якого відповідач отримала кредит в іноземній валюті в сумі 18 482 дол. США та зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 09.11. 2013 року.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 944 -7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року, а також був укладений договір застави транспортного засобу.

На теперішній час боргові зобов`язання у повному обсязі не виконані, тому позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідачів заборгованість відповідно до кредитного договору № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.10.2014 року позов задоволений. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року в розмірі 4 614, 82 дол. США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення (100 дол. США = 1295, 0006 грн.) становить 59 761 грн. 95 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду відповідачі подали апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, сторони, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що 09.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (у зв'язку зі зміною найменування юридичної особи згідно з вимогами Закону України "Про акціонерні товариства" - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк") та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 944-7 ДОУ 1А.

Відповідно до умов Кредитного договору, Позивач надав відповідачу ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 18 482 доларів США, а Відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 09 листопада 2013 року, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11% річних.

Згідно п. 1.4 Договору кредит надається Позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника), а саме на: придбання автомобіля Mitsubihi Lanser.

У цей же день сторонами був підписаний графік погашення кредиту, який є невід`ємною частиною договору про надання споживчого кредиту.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань Відповідача ОСОБА_2 за Кредитним договором, між Позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року.

Відповідно до умов Договору поруки, відповідач ОСОБА_3 зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем ОСОБА_2 усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року. Відповідальність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є солідарною.

Відповідач ОСОБА_2 09.11.2006 року отримала грошові кошти у розмірі 18 482 долара США та сплатила грошову суму у розмірі 93 334 гривні, еквівалентну вказаній сумі у доларах США, на рахунок ТОВ "Адис-Авто", що підтверджується квитанцією №18/17, призначення платежу в якій вказано як оплата за авто згідно договору купівлі-продажу від 27.09.2006 року.

Крім того, між ОСОБА_2 та Банком було укладено Договір застави транспортного засобу, згідно умов якого в забезпечення виконання за кредитним договором № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року передала банку в заставу транспортний засіб Mitsubihi Lanser, 2006 року випуску, колір чорний, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

09 листопада 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було посвідчено заяву, якою ОСОБА_3 надав згоду своїй дружині ОСОБА_2 на укладання договору застави транспортного засобу та на передачу в заставу АКІБ "УкрСиббанк", автомобіля марки Mitsubihi Lanser, 2006 року випуску, колір чорний, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, придбаного під час шлюбу на сумісні кошти, а також у випадку звернення стягнення на предмет застави дав згоду на його реалізацію на умовах запропонованих банком.

Всупереч умов Кредитного договору відповідач ОСОБА_2 не здійснює передбачених договором платежів, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед банком.

Згідно з п. 7.1. Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/ або комісій, Відповідач сплачує Позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК в разі солідарного обов'язку Відповідачів (солідарних Відповідачів) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх Відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, згідно абз. 2 ч. 2 тієї ж статті ЦК - солідарні Відповідачі залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Статею 554 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено Договором поруки.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором..

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач ОСОБА_3 посилається на той факт, що кредитний договір є недійсним так як в графі "Позичальник" у кредитному договорі підпис ОСОБА_2 відсутній, а договір поруки не вступив в силу, так як не був підписаний його уповноваженими представниками.

Вищевказані твердження є безпідставними, так як відповідач ОСОБА_2, укладаючи Договір про надання споживчого кредиту № 944-7 ДОУ 1А, на кожному аркуші Договору внизу в графі "Підтверджую. Позичальник" поставила власний підпис. Також такий підпис відповідача міститься і на графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною договору про надання споживчого кредиту.

Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають однаково обов`язковими для виконання сторонами.

Позивач та відповідачі, підписавши кредитний договір, додаток до нього, а також договір поруки та договір застави, встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов кредитного договору.

Відповідачі з зустрічними позовними вимогами до суду не звертались. Договір про надання споживчого кредиту № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року в судовому порядку не дійсним (неукладеним та т.п.) визнано не було, а від так він є чинним.

Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Кредитний договір та Договір поруки оформлені згідно вимог цивільного законодавства, скріплені підписами працівника Банку та печатками з однієї сторони і підписами Відповідачів з іншої, що є безперечним підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його укладення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави Позика, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно довідки-розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 01.04.2014 року заборгованість Відповідача ОСОБА_2 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит становить 4 614, 82 доларів США з яких: 3 274, 34 дол. США - кредитна заборгованість; 929, 02 дол. США заборгованість по процентам; 346, 81 дол. США пеня за прострочення сплати кредиту; 64, 65 дол. США пеня за прострочення сплати процентів.

Відповідач, заперечуючи проти нарахованої суми заборгованості, з клопотаннями про призначення будь-якої експертизи, в тому числі судової бухгалтерсько-економічної експертизи до суду не звертався, доказів погашення кредиту та відсутності заборгованості перед банком суду не надав.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Твердження відповідача про те, що до матеріалів справи надано розрахунок заборгованості не за його кредитним договором № 944-07 ДОУ 1А, а за зовсім іншим кредитним договором №0, до якого він не має жодного відношення, у судовому засіданні спростував представник позивача, який пояснив, що № 0 є реєстраційним номером Кредитного договору № 944-07 ДОУ 1А в системі обліку Банку.

Суд першої інстанції не погодився з твердженнями відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, так як з матеріалів справи вбачається, що відповідачі перестали оплачувати заборгованість за кредитом з жовтня 2012 року, а з позовом звернулись у квітні 2014 року, звернувшись перед цим з вимогами у досудовому порядку.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

В справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову і стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року в розмірі 4 614, 82 дол. США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення (100 дол. США = 1295, 0006 гривень) становить 59 761, 95 гривень, з яких: 3 274, 34 дол. США - кредитна заборгованість; 929, 02 дол. США заборгованість по процентам; 346, 81 дол. США пеня за прострочення сплати кредиту; 64, 65 дол. США пеня за прострочення сплати процентів.

Колегія погоджується частково з зазначеними висновками суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на незастосування судом першої інстанції положень Закону України "Про захист прав споживачів" є помилковим, оскільки відповідачами при розгляді справи не заявлялися позовні вимоги про порушення їх прав відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" при укладенні кредитного договору та договору поруки.

В апеляційній скарзі як підстави для задоволення апеляційної скарги так само як і в суді першої інстанції підставами для відмови в задоволенні позову, відповідачі вказували на те, що ОСОБА_2 кредитний договір не підписувала, кошти за кредитним договором не отримувала, в зв'язку з чим кредитний договір та договір поруки є неукладеними. Також позивачі посилалися на наявність підстав для застосування строків позовної давності за заявленими позивачем вимогами про стягнення кредитної заборгованості, пред'явлення вимог до поручителя та інші вимоги пов'язані з умовами виконання кредитного договору. Колегією ОСОБА_3 який також є представником ОСОБА_2 було роз'яснено, що зазначені посилання є взаємо виключні. При розгляді справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 написав заяву в який зазначив, що підставою для задоволення апеляційної скарги є саме те, що ОСОБА_2 кредитний договір не підписувала, кошти за кредитним договором не отримувала, в зв'язку з чим кредитний договір та договір поруки є неукладеними.

Зазначення в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції відмовився визначати законність умов неукладеного кредитного договору та в зв'язку з цім і не укладення договору поруки є помилковим, оскільки суд першої інстанції в рішенні правомірно посилався на те, що відповідач ОСОБА_2, укладаючи Договір про надання споживчого кредиту № 944-7 ДОУ 1А, на кожному аркуші Договору внизу в графі "Підтверджую. Позичальник" поставила власний підпис. Також такий підпис відповідача міститься і на графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною договору про надання споживчого кредиту.

Доказами того, що ОСОБА_2 отримала кошти за кредитним договором є також те, що при розгляді справи в суді першої інстанції відповідачі подали заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності за кредитним договором та договором поруки.

Кредитний договір № 944-7 ДОУ 1А від 09.11.2006 року надавався відповідно до п. 1.4 договору для придбання автомобіля Mitsubihi Lanser. 09.11.2006 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір застави транспортного засобу Mitsubihi Lanser з метою виконання умов кредитного договору № 944-7 ДОУ 1А. 09.11.2006 року ОСОБА_3 який є поручителем за кредитним договором та чоловіком ОСОБА_2, надав нотаріально посвідчену заяву на укладення зазначеного договору застави. Укладення між позивачем та ОСОБА_2 договору застави транспортного засобу також підтверджує отримання ОСОБА_2 коштів за кредитним договором.

Зазначення в апеляційній скарзі, що надана позивачем копія меморіального валютного ордера про отримання ОСОБА_2 коштів за кредитним договором є фальшивим доказом, оскільки в зазначеному ордері відсутня печатка Банку та підпис ОСОБА_2 є помилковим, оскільки зазначений ордер завірений належним чином, а наявність на меморіальному ордері підпису особи яка отримує кошти не є обов'язковою.

В зв'язку з наведеним колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 кредитний договір не підписувала, кошти за кредитним договором не отримувала, в зв'язку з чим кредитний договір та договір поруки є неукладеними не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Разом з тим відповідно до положень ст. 303 ЦПК України, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення солідарно з ОСОБА_3 на позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року в розмірі 4 614, 82 дол. США, що становить 50 754 грн. 25 коп. та судових витрат підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні зазначених вимог. При розгляді справи встановлено, позивачем було підвищено розмір процентної ставки на суму кредиту, при цьому про підвищення розміну процентної ставки було повідомлено лише ОСОБА_2 Представником позивача при розгляді справи не заперечувалося, що ОСОБА_3 про підвищення процентної ставки не повідомлявся.

Пунктом 2.1 договору поруки визначено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, в наслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Ч.1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Позивач, без згоди ОСОБА_3, який є поручителем за кредитним договором № 944-7 ДОУ 1А, піднявши проценту ставку за кредитним договором не отримавши на це згоду поручителя та не повідомивши його письмово про зміну процентної ставки порушив умови договору поруки, в зв'язку з чим договір поруки укладений між позивачем та ОСОБА_3 є припиненим, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3

Також відповідно до положень ст. 303 ЦПК України підлягає зміні рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру кредитної заборгованості яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача.

Суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог стягнувши кредитну заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року в розмірі 4 614, 82 дол. США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення (100 дол. США = 1295, 0006 грн.) становить 59 761 грн. 95 коп.

В позивних вимогах позивач поросив стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 4 614, 82 дол. США, що становить 50 754 грн. 25 коп. з яких:

3 274, 34 дол. США - 36 011 грн. 52 коп., кредитна заборгованість;

929, 02 дол. США - 10 217 грн. 45 коп. ,заборгованість по процентам;

346, 81 дол. США - 3 814 грн. 25 коп., пеня за прострочення сплати кредиту;

64, 65 дол. США - 711 грн. 03 коп., пеня за прострочення сплати процентів.

Зазначена сума заборгованості зазначена позивачем у ціні позову, в сумі яку просив стягнути з відповідачів позивач. В позовній заяві також в прохальній частині крім суми загальної заборгованості у розмірі 4 614, 82 дол. США, що становить 50 754 грн. 25 коп. Також в прохальній частині позовних вимог зазначена сума заборгованості у розмірі 995,86 доларів США, проте сума заборгованості у розмірі 995,86 доларів США є опискою та суперечить всьому змісту позовних вимог.

В розрахунку заборгованості за кредитним договором зазначений номер кредитного договору 0. Відповідно до довідки наданою позивачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції за системою внутрішнього банківського обліку Договір про надання споживчого кредиту № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року обліковується за номером 0.

За клопотанням ОСОБА_3 при розгляді справи в суді апеляційної інстанції був витребуваний розрахунок за кредитним договором № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року. Позивачем був наданий розрахунок за кредитним договором № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року який є ідентичним розрахунку за кредитним договором за номером 0 доданим до позовної заяви.

Позивачем не пропущені строки звернення до суду, оскільки відповідачі перестали оплачувати заборгованість за кредитом з жовтня 2012 року, а з позовом позивач звернувся у квітні 2014 року. Заборгованість за пенею позивачем зроблена за один рік до дня пред'явлення позову, в межах строку позовної давності.

В зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру заборгованості яка підлягає стягненню з ОСОБА_2, на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" за договором про надання споживчого кредиту № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року з визначенням, що підлягає стягненню заборгованість в розмірі 4 614, 82 дол. США, що становить 50 754 грн. 25 коп. з яких:

3 274, 34 дол. США - 36 011 грн. 52 коп., кредитна заборгованість;

929, 02 дол. США - 10 217 грн. 45 коп. ,заборгованість по процентам;

346, 81 дол. США - 3 814 грн. 25 коп., пеня за прострочення сплати кредиту;

64, 65 дол. США - 711 грн. 03 коп., пеня за прострочення сплати процентів.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п. 2, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.10.2014 року скасувати в частині стягнення солідарно з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року в розмірі 4 614, 82 дол. США, що становить 50 754 грн. 25 коп. та судових витрат. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні задоволенні зазначених позовних вимог.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.10.2014 року змінити в частині визначення розміру заборгованості яка підлягає стягненню з ОСОБА_2, на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" за договором про надання споживчого кредиту № 944-7 ДОУ 1А від 09 листопада 2006 року визначивши, що підлягає стягненню заборгованість в розмірі 4 614, 82 дол. США, що становить 50 754 грн. 25 коп. з яких:

3 274, 34 дол. США - 36 011 грн. 52 коп., кредитна заборгованість;

929, 02 дол. США - 10 217 грн. 45 коп. ,заборгованість по процентам;

346, 81 дол. США - 3 814 грн. 25 коп., пеня за прострочення сплати кредиту;

64, 65 дол. США - 711 грн. 03 коп., пеня за прострочення сплати процентів.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О. А. Ступаков

В. А. Станкевич

О. Д. Варикаша