Справа № 495/9076/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

22 січня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючого - одноособово судді Смаглій М.В.

при секретарі - Корженко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білгород-Дністровський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вказуючи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 травня 1995 року. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на утриманні позивача. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає.

Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, згідної якої позовні вимоги підтримала, просить справу розглянути у її відсутність.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримав, просить справу розглянути у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 травня 1995 року.

Подружжя припинили шлюбні відносини з лютого 2011 року, через те, що вони виявилися людьми з несумісними характерами та різними поглядами на сімейне життя. Позивач втратила почуття любові і поваги до відповідача, подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливі. Поновлювати шлюбні відносини позивач не бажає.

Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд задовольняє позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватися на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тем більш в подружніх відносинах. Відповідно суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка № 463 від 17.12.2014 року яка видана КП «ЖЕО-№1». Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає.

У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, чим порушує вимогу ст. 180 СК України, згідно якій батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 04.12.2014 року.

У відповідності до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 24, 105 п. 3, 110, 112, 181, 191 СК України, ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «ОСОБА_1»), ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 03 травня 1995 року у Відділі міського РАГС Екібастузскої міської адміністрації, актовий запис № 328, які від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця: с. Голубівка, Іртишського району Павлодарської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, і/н НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 04.12.2014 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або в порядку ст. 295 ЦПК України.

Суддя: