АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/304/15 Головуючий І інстанції -
Справа: № 2-8443/07 Штих Т.В.
Категорія: право власності Доповідач - Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року м. Харків

Суддя судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області Костенко Т.М., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2007 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Територіальної громади м. Харкова, про визнання права власності на нежитлові приміщення з окремим входом, які було самочинно реконструйовано, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені.

З апеляційною скаргою на зазначене рішення суду звернулась особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3, та зазначила, що оскаржуваним рішенням були порушені її права, а тому просила його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до Територіальної громади м. Харкова, про визнання права власності на нежитлові приміщення з окремим входом, які було самочинно реконструйовано.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_3 була залишена без руху через невідповідність вимогам ст. 295 ЦПК України через неповну сплату судового збору. 02 грудня 2014 року до апеляційного суду надійшов оригінал квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_3

Одночасно із поданням апеляційної скарги апелянтом було порушене питання щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2007 року. Обґрунтовує таке клопотання ОСОБА_3 тим, що строк нею пропущений з поважних причин, оскільки їй не було відомо про ухвалення оскаржуваного рішення.

Від ОСОБА_4 03 грудня 2014 року надійшли заперечення на клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду від 09.10.2007 року, в яких він зазначає, що апелянту і раніше було відомо про існування оскаржуваного рішення суду. На підтвердження цього надає копію уточненої позовної заяви у справі щодо розподілу спільного майна подружжя, в якій ОСОБА_3 посилається на відомості, про які вона могла знали виключно з рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2007 року, зокрема, що за позивачем ОСОБА_4 визнано право власності на нежитлові офісні приміщення стоматологічного кабінету, приміщення з облаштованим окремим входом 1-9 згідно технічного паспорту, загальною площею 59,7 кв.м., які розташовані на першому поверсі багатоповерхового будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_3 була повторно залишена без руху з підстав, передбачених ч.3 ст. 297 ЦПК України та апелянту запропоновано вказати інші підстави для поновлення строку або надати більш поважні причини пропуску строку.

На виконання вищезазначеної ухвали Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_3 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, де нових обставин вона не зазначає, вважає, що подала скаргу у 10-денний строк з дня отримання копії судового рішення, питання ж чи знала вона про існування такого судового рішення, значення не має.

Вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як на підставу визнання причин пропуску строку на оскарження судового рішення поважними, ОСОБА_3 зазначає, що про існування оскаржуваного рішення суду їй стало відомо лише під час попереднього судового засідання у цивільній справі за позовом до ОСОБА_4 про розподіл сумісно нажитого майна, у тому числі спірної квартири. Посилається вона також на той факт, що Дзержинським районним судом відмовлено їй у видачі копії рішення, яке вона оскаржує, лише 16 жовтня 2014 року, після чого впродовж 10 днів нею подана апеляційна скарга.

Не погоджуюсь із такими доводами апелянта, з огляду на таке.

Як свідчать матеріали, що подані разом з апеляційною скаргою, 03 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною завою до ОСОБА_4 про розподіл спільно нажитого майна, в тому числі розподілу спільно нажитої квартири АДРЕСА_1. До позову ОСОБА_3 надає копію договору купівлі продажу спірної квартири від 06 серпня 2007 року, в якому зазначено, що предметом цього договору є квартира АДРЕСА_1, що складається із трьох жилих кімнат, житловою площею 42,5 кв.м, загальною площею 57,5 кв.м. Крім того, додатком до позовної заяви є копія технічного паспорту на квартиру, виготовленого 19 травня 2009 року, де зазначено що квартира складається з нежитлових приміщень 1 поверху № 81-1 - 81-9, площею 59,7 кв.м.

Прохальна частина позовної заяви містить вимоги щодо поділу вже переобладнаних приміщень.

Таким чином, документи, що позивачкою додавалися до позову про розподіл спільно нажитого майна, в тому числі розподілу спільно нажитої квартири АДРЕСА_1, свідчать про обізнаність її з питання щодо переобладнання спірної квартири в нежитлові приміщення.

Отже, якщо ОСОБА_3 вважала, що таке рішення районного суду порушує її права чи охоронювані законом інтереси, вона мала би звернутися до Дзержинського районного суду за видачею їй копії такого рішення ще в червні 2014 року.

Доказів того, що районним судом було відмовлено у видачі копії судового рішення, ОСОБА_3 апеляційному суду не надано, натомість матеріали, додані до апеляційної скарги, містять копію звернення представника позивачки, ОСОБА_5, до Дзержинського районного суду м. Харкова тільки 29 вересня 2014 року з такого питання.

У відповідності до ст.294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

ОСОБА_3 не була стороною у справі, рішення у якій нею оскаржується, та участі у розгляді цієї справи не приймала, а відтак її посилання на вищезазначену норму права в даному випадку безпідставні.

Вважаю, що апелянтом не доведена необізнаність її про існування судового рішення, яке порушує її права чи охоронювані законом інтереси.

Крім того, ОСОБА_3 не позбавлена права визнавати право власності на частку у спільному майні подружжя, в тому числі і на нежитлові приміщення.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.7 Закону України «При судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті апеляційного провадження.

При зверненні до Апеляційного суду та за ухвалою Апеляційного суду від 17 листопада 2014 року ОСОБА_3 було сплачено 260,80 гривень, які підлягають поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.294, 297 ЦПК України,ст.7 Закону України «При судовий збір», суддя , -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2007 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Територіальної громади м. Харкова про визнання права власності на нежитлові приміщення з окремим входом, які було самочинно реконструйовано.

Повернути ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір за квитанцією № 0.0.310457396.1 від 24.10.2014 в сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. (банк платника ПАТ КБ «ПриватБанк», отримувач: УДКСУ в Червонозаводському районі м. Харкова; ; МФО: 851011; банк: ГУ ДКСУ в Харківській області; рахунок: 0011; призначення платежу: судовий збір за подання апеляційної скарги; ; код бюджетної класифікації: 22030001, Платник ОСОБА_3.), а також за квитанцією №12865291 від 28.11.2014 у сумі 139 (сто тридцять дев'ять) грн. 00 коп. (банк платника ПАТ «Укрсоцбанк», отримувач: УДКСУ в Червонозаводському районі м. Харкова; ; МФО: 851011; банк: ГУ ДКСУ в Харківській області; рахунок: 0011; призначення платежу: судовий збір за подання апеляційної скарги; ; код бюджетної класифікації: 22030001, Платник ОСОБА_3).

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Суддя - Т.М.Костенко