печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Мельник А.В.,

при секретарі - Якимчук Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про витребування суми депозиту та нарахованих відсотків

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив уточнивши позовні вимоги стягнути з відповідача на користь позивача за прострочений строк виплати депозиту та нарахованих відсотків 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України; стягнути з відповідача на користь позивача проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів; стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 3% за кожен день прострочення строку виплати депозиту та нарахованих відсотків на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

В обґрунтування вимог позову зазначав, що 28.08.2014 року між ОСОБА_1 (далі - позивач) та ПАТ Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі начальника Київського відділення № 32, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 13, (далі - відповідач) було укладеного договори банківського вкладу. Укладення договорів банківського вкладу підтверджується договорами: № 90-в-17/340258 від 28.08.2014 року, № 90-в-17/340256 від 28.08.2014 року, № 90-в-17/340252 від 28.08.2014 року, № 90-в-17/340248 від 28.08.2014 року.

Загальна сума вкладів становить 14 930 доларів США 00 центів.

На виконання умов договорів, позивач передала відповідачу грошову суму в розмірі 14 930 доларів США 00 центів, що підтверджується платіжними дорученнями № 12016; № 11666; № 11661; № 11634 від 28.08.2014 року.

20.11.2014 року договори банківського вкладу закінчилися і кошти з вкладів, разом з нарахованими відсотками, згідно п.4.2 договору банківського вкладу були перераховані на картковий рахунок № НОМЕР_1.

20.11.2014 року позивач звернулася до банку з проханням повернути кошти та 20.11.2014 року було повернуто 990 доларів США 00 центів, 21.11.2014 року було повернуто 990 доларів США 00 центів, що підтверджується випискою № /1121 від 21.11.2014 року.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав позов з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача позов не визнав та зазначив, що 20.11.2014 року згідно умов договорів вклади з нарахованими відсотками були повернені шляхом зарахування на рахунок № НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладеного договори банківського вкладу. Укладення договорів банківського вкладу підтверджується договорами: № 90-в-17/340258 від 28.08.2014 року, № 90-в-17/340256 від 28.08.2014 року, № 90-в-17/340252 від 28.08.2014 року, № 90-в-17/340248 від 28.08.2014 року.

Загальна сума вкладів становить 14 930 доларів США 00 центів.

На виконання умов договорів, позивач передала відповідачу грошову суму в розмірі 14 930 доларів США 00 центів, що підтверджується платіжними дорученнями № 12016; № 11666; № 11661; № 11634 від 28.08.2014 року.

20.11.2014 року договори банківського вкладу закінчилися і кошти з вкладів, разом з нарахованими відсотками, згідно п.4.2 договору банківського вкладу були перераховані на картковий рахунок № НОМЕР_1.

20.11.2014 року позивачу відповідачем було повернуто 990 доларів США 00 центів, 21.11.2014 року було повернуто 990 доларів США 00 центів, що підтверджується випискою № /1121 від 21.11.2014 року.

24.11.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення коштів з рахунку № НОМЕР_1.

Доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач відмовив у повергненні вказаних коштів за заявою від 24.11.2014 року позивачем та представником позивача суду не надано.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Стаття 526 ЦК України, передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 25 грудня 2013 року розглянув справу № 6-140 цс 13, предметом якої був спір про стягнення з банку на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту).

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого за змістом ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Враховуючи встановлені обставини та зазначені вимоги закону, суд не вбачає підстав для задоволення позову з огляду на те, що зобов'язання за депозитними договорами відповідачем виконанні, а позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що банком не надано вкладнику можливості використання коштів , що перераховані на рахунок позивача відповідно до умов кредитного договору на його вимогу від 24.11.2014 року.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про витребування суми депозиту та нарахованих відсотків відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий