Справа № 505/4699/14-ц
Провадження № 2/505/60/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Нікітішина В.П.

при секретарі - Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Приват Банк» до ОСОБА_1 і Відділу Державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області про зняття арешту

встановив:

Позивач Публічне акціонерне товариство «Приват Банк» звернувся 06.11.2014 року в суд з цим позовом, вказуючи, що Публічне акціонерне товариство «Приват Банк» та ОСОБА_1 18.05.2007 р. уклали кредитний договір №ODKTGА00000173. Відповідно до п. 7.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 26875.00 грн. строком до 17.05.2012 р., а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 18.05.2007 р. уклали договір іпотеки №ODKTGА00000173. Згідно з п. 35.3 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 47.90, житловою площею 25.20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі рішення суду.

Відповідно запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 8402318 від 27.01.2009 року відділом державної виконавчої служби Котовського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 47.90, житловою площею 25.20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (постанова про арешт майна, № АН 365336, 22.01.2009р.).

Відповідно запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 8998379 від 27.08.2009 року відділом державної виконавчої служби Котовського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 47.90, житловою площею 25.20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (постанова про арешт майна, № АН 355150, 15.06.2009р.).

Однак, ПАТ КБ "ПриватБанк" вважає, що вищезазначене майно підлягає звільненню з-під арешту з наступних підстав.

Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставо держателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі:

· виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

· коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставо держателю.

Відповідно до ст. З ЗУ "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотеко давця та іпотеко держателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

18.05.2007 року договір іпотеки зареєстровано в реєстрі за №1715, а постанова про накладення арешту була винесена в 2010 році, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 14.07.2010 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 47.90, житловою площею 25.20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ).

Проте, вказаний арешт унеможливлює виконати рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.07.2010 року.

Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів. які не є заставодержателями.

Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Просив ухвалити рішення суду, яким:

1.Зняти арешт, накладений відділом державної виконавчої служби Котовського міськрайонного управління юстиції 27.08.2009р.,з житлового будинку загальною площею 47,90 кв.м., житловою площею 25,20 кв.м, розташованого за адресою:АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі рішення суду.

2.Зняти арешт, накладений відділом державної виконавчої служби Котовського міськрайонного управління юстиції 27.01.2009р., з житлового будинку загальною площею 47.90 кв.м., житловою площею 25,20 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі рішення суду.

3.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" судові витрати.

Представник позивача за довіреністю О.М.Акрабова - в судове засідання не з'явилась. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій на позові наполягала та не заперечувала у постановленні заочного рішення.

Представник відповідача Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, в особі начальника Г.В. Яворського, в судове засідання не з'явився. Надав клопотання 14.01.2015 року за №42/03-42 про розгляд справи у відсутність цього представника та віддав прийняття рішення у справі на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась. Причин неявки суду не повідомила. Заяв про розгляд справи у їх відсутність не надала. Заперечень до позову не представила. Тому справу розглянуто у її відсутність.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про таке.

Як вбачається із матеріалів справи позивач на підставі договору іпотеки №ODKTGА00000173 від 18.05.2007 р. є іпотекодержателем нерухомого майна, а саме: житловий будинок, загальною площею 47.90, житловою площею 25.20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить Відповідачу ОСОБА_1 на праві власності на підставі рішення суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно ст. 4 Закона України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", право власності фізичних осіб на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав.

Частиною 7 ст. З Закону України «Про іпотеку», передбачено, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Цим же Законом України роз'яснюється термін «вищий пріоритет» це пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна.

Відповідно до ч. 6 ст. З Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно ст. 14 Закона України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Отже, позивач має переважне право на задоволення вимог за рахунок іпотечного майна.

Згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.07.2010 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 47.90, житловою площею 25.20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ),в рахунок погашення боргу у розмірі 25000,00 грн..

Відповідно запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 8402318 від 27.01.2009 року відділом державної виконавчої служби Котовського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 47.90, житловою площею 25.20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (постанова про арешт майна, № АН 365336, 22.01.2009р.).

Відповідно запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 8998379 від 27.08.2009 року відділом державної виконавчої служби Котовського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 47.90, житловою площею 25.20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (постанова про арешт майна, № АН 355150, 15.06.2009р.).

На вимогу суду надати копії цих постанов, ВДВС Котовського МРУЮ повідомив у листі від 14.01.2015 року за №42/03-42, що не може цього виконати оскільки виконавчі провадженні уже знищені.

Таким чином, накладені Відділом Державної виконавчої служби Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області арешти на іпотечне майно, яке знаходиться в іпотеці Банку, порушують права ПАТ КБ «Приватбанк» як стягувача, що і обумовило звернення банку до суду з відповідним позовом.

Згідно ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.4 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно ч. 5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Тому, з урахуванням вищезазначеного, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст. 2, 15, 526, 530, 553-554, 610-612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 1, ч.ч. 6, 7 ст. З, ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», ст.54, ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Зняти арешт, накладений відділом державної виконавчої служби Котовського міськрайонного управління юстиції 27.08.2009р.,з житлового будинку загальною площею 47,90 кв.м., житловою площею 25,20 кв.м, розташованого за адресою:АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі рішення суду.

Зняти арешт, накладений відділом державної виконавчої служби Котовського міськрайонного управління юстиції 27.01.2009р., з житлового будинку загальною площею 47.90 кв.м., житловою площею 25,20 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн..

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня отримання його копії.

С у д д я-