Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/3817/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15.01.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого - Трагнюк В.Р., при секретарі - Конар В.М., за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні будинком та вселення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні будинком та вселення.

Позовні вимоги мотивує тим що, 28 грудня 1995 року позивачка одружилась з ОСОБА_5. 02 грудня 1995 року вона перейшла жити до чоловіка в будинок по АДРЕСА_2. На час переїзду в будинок він був збудований, але деякі внутрішні роботи в будинку були не завершені і відсутні надвірні споруди. За час перебування в шлюбі із ОСОБА_5, позивачка спільно побудували: літню кухню, сарай, огорожу, облаштували двір та вхід до дворогосподарства. На другому поверсі будинку стіни та стелі закрили пінопластом, установили вагонку пластикову /ламберію/, наклеїли обої, переробили в будинку парове опалення, утеплили скловатою горище , на 7-ми вікнах установили жалюзі.

Рішення про відведення земельної ділянки для будівництва та будівельний паспорт на будинок по АДРЕСА_2, видані на першу дружину ОСОБА_5 - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачка ОСОБА_3 після смерті матері залишилась проживати в квартирі АДРЕСА_1. Ця квартира зареєстрована за позивачки чоловіком.

Будинок по АДРЕСА_2 також зареєстровано на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області від 08 липня 2012 року за померлим спадкодавцем, що стверджується витягом про державну реєстрацію прав від 05.07.2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки. Відповідачка по справі ОСОБА_3, біля 6-ти років не спілкувалась з батьком, за ним не доглядала, коли він був хворий, на його похороні присутня не була. Відразу після смерті чоловіка позивачки вона разом із ОСОБА_4 та сторонніми особами незаконно проникли в будинок, поміняли замки на будинку та від огорожі, мотивуючи тим. що вони охороняють спадкове майно. Фактично на себе неправомірно перебрали повноваження нотаріуса. В той же час після смерті чоловіка його дочка не зверталась із заявою до нотаріуса щодо охорони спадкового майна.

Відповідачі не мали законного права самовільно захоплювати будинок. Відповідачі з будинку машинами вивозять майно, яке належало останній та її чоловіку.

Зверталась неодноразово в райвідділ міліції для захисту своїх прав та інтересів, але все безрезультатно.

Позивачка зазначила, що залишилась без житла, яке було постійним місцем її проживання, в якому зареєстрована і на яке остання має право, як спадкоємець за заповітом. Чоловік позивачки перед смертю 26 травня 2014 року залишив заповіт, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те. що йому буде належати на день смерті і на що згідно із законом матиме право, в рівних частках заповідав позивачці та її зятю ОСОБА_7.

За життя чоловіка між ним та його дочкою роками відбувались суди, які нічим так і не закінчились. Відразу після смерті чоловіка позивачки його дочка звернулась з двома позовами до суду про оспорювання заповіту та про визнання за нею повністю всього права на спадкове майно.

Чоловіку позивачки із спадкового майна належить 3/4 частини: 1/2 -частка у спільному майні подружжя із першою дружиною та 1/4 частка-спадщина після померлої дружини. На момент смерті дружини останній проживав разом із спадкодавцем та був зареєстрований у квартирі.

Крім того позивачка зазначила, що у відповідачів відсутнє рішення, яке надає право на вказані дії відповідачів. Тому позивачка звернулася в суд про встановлення права власності не тільки на спадкування частки за заповітом, але і права на частку у спільному майні подружжя, так-як за час спільного сумісного життя спадкодавцем та спадкоємицею спільно було завершено будівництво будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просила такі задовольнити з підстав наведених у позові.

Відповідачі та представник відповідача не з'явилися в судове засідання, належним чином повідомлені про розгляд справи, причини їх неявки судом визнані не поважними. Розгляд справи проведено в порядку, визначеному ст.ст.224, 225 ЦПК України.

Відповідачем ОСОБА_3 подано до суду заперечення проти позову, яке обґрунтовується тим, що позивач долучила до позовної заяви документи, які викривляють реальну картину справи, рішення апеляційного суду на підставі якого проведено реєстрацію права власності скасовано касаційною інстанції, постановою окружного адміністративного суду задоволено позов до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності в цілому на житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстрованої за ОСОБА_5 Наступні твердження щодо 6-ти річного не спілкування ОСОБА_3 з батьком не мають підґрунтя, так як позивачу про таке не може бути достовірно відомо. З приводу проникнення в будинок зазначає, що з 29 липня 2014 року на розгляді Виноградівського районного суду знаходиться цивільна справа №299/2586/14-ц про визнання права власності в порядку спадкування за законом за померлою ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_2 та ? частку квартири АДРЕСА_1, а також вселення позивача та скасування реєстрації місця проживання. Тому відповідачем було вжито всіх заходів щодо збереження спадкової маси померлої матері ОСОБА_6 В будинку знаходяться дорогоцінні речі. Реєстрація місця проживання позивача є незаконною. Спірний будинок належить померлій ОСОБА_6 Від спадкового майна ОСОБА_6 ОСОБА_5 відмовився на користь своєї доньки ОСОБА_3

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

28 грудня 1995 року позивачка одружилась з ОСОБА_5 (а.с.5). 02 грудня 1995 року вона перейшла жити до чоловіка в будинок по АДРЕСА_2, де зареєстрована з 24.07.1997 року (а.с.7зв).

Будинок по АДРЕСА_2 зареєстровано на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області від 08 липня 2012 року за померлим спадкодавцем ОСОБА_5, що стверджується витягом про державну реєстрацію прав від 05.07.2012 року (а.с.14). Наявна у справі постанова Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.10.2014 року зазначеної обставини не спростовує, оскільки постанова суду законної сили не набрала (а.с.39-43).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_5 (а.с.6).

За обставинами позову, поясненнями позивача та її представника, висновком Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області підтверджено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із сторонніми особами після смерті ОСОБА_5 проникли в будинок, поміняли замки на будинку та від огорожі, мотивуючи тим, що вони охороняють спадкове майно. Фактично на себе неправомірно перебрали повноваження нотаріуса. Хоча, відповідно до статті 1283 ЦК України охорона спадкового майна здійснюється нотаріусом за місцем відкриття спадщини, а не спадкоємцями. В частині другій цієї статті записано, що нотаріус за місцем відкриття спадщини, а в населених пунктах, де немає нотаріуса. - відповідні органи місцевого самоврядування з власної ініціативи або за заявою спадкоємців вживають заходів щодо охорони спадкового майна.

Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", який регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Під місцем перебування розуміється - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; Під місцем проживання цей Закон визначає - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; Під реєстрацією розуміється - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла (стаття 3 Закону).

Стаття 156 Житлового кодексу України передбачає право члена сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуватися жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщення.

Виселення члена сім'ї власника жилого будинку може бути у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку.

Як встановлено в судовому засідання, рішення про виселення позивача із спірного будинку судом не приймалось, цивільна справа №299/2586/14-ц на яку посилається відповідач у запереченні провадженням зупинена.

У статті 15 ЦК України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, за встановлених в судовому засіданні, позивача у непередбачений законом спосіб та без правових підстав позбавлено права на проживання у будинку, який є її постійним місцем проживання, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає до задоволення.

Заперечення відповідача суд не бере до уваги, оскільки вони не спростовують встановлені в судовому засіданні обставини.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215, 224, 225 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні будинком по АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право на користування та проживання в будинку по АДРЕСА_2 .

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передати ключі ОСОБА_1, мешканці АДРЕСА_2 від будинку та огорожі по АДРЕСА_2.

Вселити ОСОБА_1 в будинок АДРЕСА_2.

Відповідачами може бути подано до суду заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк