Справа №583/3408/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Ярошенко Т. О.
Номер провадження 22-ц/788/288/15 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

22 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та ОСОБА_4 12 листопада 2010 року був укладений договір про надання правової допомоги. До вказаного договору сторонами укладалися додаткові угоди №1 від 12 листопада 2010 року, №2 від 02 грудня 2010 року, №3 від 07 червня 2011 року. Вважає, що він, як адвокат, в інтересах ОСОБА_4 сумлінно виконував передбачені договором обов'язки, а про вчинені дії регулярно надавалися звіти. У зв'язку з непроведенням відповідачем оплати наданих послуг, позивачем в односторонньому порядку 15 вересня 2011 року було достроково розірвано договір. Однак за надану правову допомогу ОСОБА_4 не розрахувався, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь 24 360 грн., із яких грошове зобов'язання 3277,58 грн.; неустойка за прострочення виконання грошового зобов'язання - 19541,08 грн.; штраф за дострокове розірвання договору - 500 грн.; 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання - 407,94 грн.; інфляційні суми - 633,4 грн. (а.с. 6).

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 500 грн. та понесені судові витрати в розмірі 4, 99 грн., а всього 504, 99 грн., відмовивши в решті позовних вимог за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду матеріалам справи, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог змінити і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Крім того, суд дійшов помилкового висновку про неналежне підтвердження доказами зазначених у звіті дій та про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті ним гонорару за липень 2011 року.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови у позові та постановлення нового рішення, виходячи з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 листопада 2010 року між ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_3 був укладений договір про надання правової допомоги (а. с. 7-9).

Відповідно до п. 3 вказаного договору гонорар за правову допомогу, порядок оплати та компенсації затрат визначені сторонами положеннями додаткової угоди до договору.

Сторони погодили, що за прострочення клієнтом строків виплати гонорару чи інших, передбачених договором платежів, за весь термін прострочення клієнту нараховується і виплачується на користь адвоката неустойка за кожен день прострочення в розмірі 1% від розміру суми, що мала бути виплачена, однак не була виплачена у встановлений строк ( пункт 4. 6 договору ).

Відповідно до п.6.2.1 дія договору може бути припинена в односторонньому порядку, зокрема: адвокат може, повідомивши клієнта, припинити надання правової допомоги клієнту або розірвати цей договір в односторонньому порядку, якщо клієнт не виконує зобов'язань, встановлених цим договором, в зв'язку з чим перешкоджає адвокату виконувати обов'язки за договором, в тому числі, якщо клієнт протягом 10 днів не виконує зобов'язання по оплаті згідно умов цього договору або не сплачує витрат адвоката.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що у випадку дострокового розірвання цього договору Клієнт виплачує адвокату штраф, який за домовленістю сторін складає 500 грн. (а. с. 7-9).

Додатковою угодою № 1 від 12 листопада 2010 року до договору сторони визначили гонорар за правову допомогу, порядок оплати і компенсацію затрат. Так, гонорар залежить від витраченого на справу адвокатом часу з погодинним тарифом 100 грн. Сторони визначили, що сума щомісячних гонорарів складатиме не менше 500 грн. (а.с. 10).

Вирішуючи даний спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на користь позивача підлягає стягненню штраф в розмірі 500 грн., який передбачений умовами п. 6.3 Договору. Одночас суд вважав, що відповідач за виконані роботи з правової допомоги в липні 2011 року розрахувався з позивачем, тому суд не вбачав підстав для стягнення договірної оплати за липень - серпень 2011 року, тому в цій частині вимог було відмовлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в частині задовлення позовних вимог щодо стягнення штрафу у розмірі 500 грн., оскільки висновок суду про це ґрунтується на умовах Договору про надання правової допомоги від 12 листопада 2010 року, зокрема п. 6.3 (а.с. 7).

Як вбачається з матеріалів справи, 01 вересня 2011 року позивач направив відповідачу лист з проханням сплатити борг по оплаті гонорара та компенсацію витрат за липень - серпень 2011 року, попередивши про розірвання договору у випадку несплати (а.с. 14). А, оскільки оплата від відповідача не надійшла, позивачем 15 вересня 2011 року в односторонньому порядку договір був розірваний (а.с. 16).

Зазначені обставини є підставою для стягнення штрафу у розмірі 500 грн. В цій частині рішення суду сторонами не оскаржується.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем ставились вимоги про стягнення боргу за липень 2011 року в сумі 2038,18 грн. (а.с. 20) та за серпень - борг гонорару в сумі 500 грн. та фінансування затрат у розмірі 200 грн. (а.с. 18, 19).

Перевіряючи ці докази, судом першої інстанції було встановлено, що позивач брав участь в судовому засіданні 11 липня 2011 року тривалістю 2 год. 30 хв. (а.с. 62 - 68). Відповідно п. 3.1.1 Договору сторони обумовили тариф оплати за годину - 100 грн.

Враховуючи те, що позивачем був витрачений час на складання інших документів, заяв на адресу суду, на виготовлення яких потрібно близько двох годин, то суд дійшов висновку щодо проведення оплати в липні 2011 року в сумі 500 грн. Зазначене узгоджується з умовами п. 3.1.1 Договору, який передбачає щомісячну суму гонорару не менше 500 грн.

Зі змісту позову вбачається, що гонорар в сумі 500 грн. за липень 2011 оплачений відповідачем (а.с. 23).

Позивачем заявлена сума несплаченого гонорару за липень 2011 року в сумі 2038,18 грн. Суд, відмовляючи в цій вимозі, послався на те, що відсутні докази на підтвердження виконання робіт на вказану суму.

Разом з тим, суд не взяв до уваги те, що відповідач в липні 2011 року не виконав умови п. 3.3.1 Договору щодо щомісячної оплати в розмірі 200 грн. на понесення витрат на транспортні послуги, зняття копій та інші витрати представника. Відповідач погодився на таке щомісячне фінансування позивача, а тому кошти в сумі 200 грн.за липень 2011 року підлягають стягненню з відповідача.

Виходячи з умов Договору від 12 листопада 2010 року, а саме змісту п. п. 3.1.1. або 3.3.1, підялгають стягненню вимоги і в частині стягнення гонорару за серпень в розмірі 500 грн. та 200 грн. - щомісячних фінансових витрат позивача на виконання професійних завдань позивачем.

Крім того, за умовами Договору зазначені суми проплат підлягають обов'язковій оплаті, враховуючи, що на протязі серпня 2011 року відповідач не заявляв про свій намір припинити договірні відносини з позивачем.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язанння має виконуватись відповідно до умов договору.

Суд першої інстанції зазначені обставини не врахував, а тому рішення суду в частині відмови у вимогі про стягнення коштів по оплаті правової допомоги підлягає частковому скасуванню, а ці вимоги частковому задоволенню, а саме в сумі 200 грн. за липень 2011 року та 500 грн. і 200 грн. за серпень 2011 року, всього 900 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України з урахуванням індексу інфляції вказані суми підлягають індексації та на вимогу позивача підлягають нарахуванню три проценти річних.

Згідно розрахунку позивача, що не спростований відповідачем, інфляційні суми із грошових зобов'язань 200 грн. за липень 2011 року станом на серпень 2014 року складають 28,60 грн., за грошові зобов'язання - 200 грн. в серпні 2011 року - також сума індексу інфляції складає 28,60 грн., та за грошові зобов'язання в серпні 2011 року 500 грн. - сума інфляційних складає - 50 грн., а всього - 127,70 грн.

Відповідно проведеного розрахунку 3 % річних від простроченого грошового зобов'язання:

- за липень 2011 року - 200 грн. *3%, за період 01 серпня 2011 року по 01 вересня 2014 року складають 18,54 грн.;

- за серпень 2011 року грошове зобов'язання склало 200 грн., за період з 01 вересня 2011 року по 01 вересня 2014 року 3 % складе 17,15 грн.;

- за серпень 2011 року грошові зобов'язання 500 грн. - 3% за період з 01 вересня 2011 року по 01 вересня 2014 року становить 70,60 грн.

А всього сума 3 % річних склала 106,26 грн.

У зв'язку з несплатою грошового зобов'язання в сумі 900 грн., відповідно до умов п. 4.6 Договору за весь строк прострочення нараховується неустойка за кожний день прострочення в розмірі 1 % від невиплаченої суми, тобто за період з 01 вересня 2011 року по 01 вересня 2014 року, - що складає 1082 дні, то сума неустойки складе - 1%*900=9738,0 грн., що значно перевищує розмір грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших збитків.

Таким чином, розмір неустойки значно перевищує суму заборгованості, а тому суму неустойки можливо визначити в сумі 1000 грн.

А всього підлягає стягненню на користь позивача 2633,90 грн. (900 грн. заборгованість + 233,90 грн. сума інфляції та 3 % річних + 1000 грн. неустойка + 500 грн. штраф).

Колегія суддів не вбачає підстав для стягнення 1200 грн. та 147,60 грн. понесених витрат за поштові відправлення в грудні 2011 року (а.с. 26), оскільки ці витрати не підтверджені відповідними доказами. Крім того, поштові витрати були передбачені п. 3.3.1 Додаткової угоди в сумі 200 грн. щомісячно, які підлягають стягненню за липень - серпень 2011 року, яких достатньо для покриття витрат позивача в період дії Договору.

У зв'язку з частковим задовленням позовних вимог в розмірі 10 % відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає частковому стягненню на користь позивача судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції та апеляційному суді в сумі 36,40 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2014 року скасувати в частині відмови у позові про стягнення заборгованості по оплаті коштів. Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 2633,90 грн. та судовий збір в розмірі 36,40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - підписи

.