КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4637/13-ц
Провадження № 2/488/41/15 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.03.2015 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання - Спільній Ю.В.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

представників позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

представника третьої особи - Миронової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у вихованні, спілкуванні з дитиною та визначення способу спілкування з донькою, третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району виконавчого комітету Миколаївської міської ради,

У С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа - Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї та визначення способу спілкування з донькою, а саме зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному необмеженому спілкуванні з донькою ОСОБА_1 особисто або засобами телефонного, електронного та іншого зв'язку. Визнати наступні способи його участі у вихованні його доньки до досягнення нею повноліття, а саме: щорічно на час осінніх, зимових, весняних та літніх канікулярних днів згідно із затвердженим розкладом учбового закладу. Крім цього, зобов'язати відповідача надавати йому щотижнево, кожного четверга точну інформацію щодо фактичного місця знаходження, перебування, проживання доньки ОСОБА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що з 05 березня 2005 року до 11 жовтня 2007 року він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася дочка ОСОБА_8, батьком якої є він.

Зазначив, що після розірванням шлюбу відповідачка забрала дитину та переїхала проживати до своєї матері в м. Миколаїв, крім того, вона перестала надавати йому можливість спілкуватися з дочкою, оскільки у них стався скандал, після цього склалися неприязні відношення і з осені 2012 року ОСОБА_7 стала проживати із співмешканцем ОСОБА_9. Донька не знаходила порозуміння з ним, оскільки його присутність викликали у неї страх, душевні хвилювання, він погано ставився до дитини і донька ОСОБА_8 категорично відмовилася повертатися від нього до матері. Тому він звернувся до виконкому. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.02.2013 року № 136 йому визначили участь у вихованні та спілкування з донькою та відповідач був попереджений про відповідальність за порушення законодавства щодо захисту прав дитини. Однак відповідачка не стала виконувати рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради і зовсім перестала надавати йому бачитися з донькою.

Позивач вказав у позові, що неодноразово намагався врегулювати з відповідачкою питання щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дочкою, однак все було марно.

Посилаючись на викладені обставини, просив зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні із малолітньою донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити способи участі позивача у вихованні дитини, зазначивши дні побачень з дитиною: передавати йому доньку щорічно на час осінніх, зимових, весняних та літніх канікулярних днів згідно із затвердженим розкладом учбового закладу та зобов'язати відповідачку надавати щотижнево кожного четверга точну інформацію щодо фактичного місця знаходження, перебування, проживання ОСОБА_8.

Пізніше позивач та його представники зменшили позовні вимоги і просили остаточно: зобов'язати ОСОБА_7 не перешкоджати позивачу особисто брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_8 та визначити такі способи участі позивача у вихованні доньки до досягненні нею повноліття, як встановити час зустрічей позивача з донькою ОСОБА_8 за місцем її навчання, під час учбових перерв- необмежено, встановити час (період), на який позивач буде забирати доньку до себе до дому за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, встановивши періоди: на час зимових, весняних канікул згідно із затвердженим канікулярним графіком, забирати в останній день занять з учбового закладу або місця проживання, перебування дитини та повертати дитину за день до початку занять до місця проживання дитини з матір'ю; на час літніх канікул з 25 травня до 31 липня, забирати доньку з учбового закладу або місяці проживання, перебування дитини 25 травня та повертати до місця проживання дитини з матір'ю 31 липня; під час літніх канікул з 25 травня до 31 липня позивач має право організувати спільний відпочинок з дитиною за межами місця його постійної реєстрації, для оздоровлення дитини. Зобов'язати відповідача за два дні до дня зустрічі батька з донькою, надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин, а також передачу дитини від сторін здійснювати у присутності органу державної виконавчої служби. Стягнути з відповідача судовий збір у сумі 243,60грн.

У судовому засіданні позивач та його представники остаточно позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Пояснили, що на даний час відповідачка не надає йому можливості бачитися з донькою, чинить перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_8.

Відповідач та її представник позов не визнали і просили у його задоволенні відмовити. Зазначили, що на даний час, в інтересах дитини, суд не може надавати позивачу побачень з дитиною без участі відповідача. Оскільки вважають, що такі побачення шкідливо впливають на психіку дитини, крім того сама дитина не бажає бачитися з батьком і такі побачення протипоказані дитині через висновки судово-психологічної експертизи.

Представник Служби у справах дітей позов позивача підтримала та вважає, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22 лютого 2013р. №136 позивачу вже визначені способи спілкування з донькою, які вона повністю підтримує.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які підтвердили неприязні стосунки між батьками дитини та небажання матері надавати зустрічі з батьком дитини, який проживає окремо від відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 березня 2005 року між сторонами було укладено шлюб.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 липня 2007 року шлюб між сторонами було розірвано та зазначено, що дочка ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з відповідачкою. ( а. с.9 - 10 т.1 )

У відповідності до висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації від 21.11.2012р. було визначено місце проживання ОСОБА_8 з мамою ОСОБА_7 за адресою м. Миколаїв, проспект Корабелів 18-А, кв.№60. ( а. с. 47-48 т.1)

З пояснень сторін та доказів наявних в матеріалах справи вбачається, що відповідачка з дитиною на даний момент проживає за адресою: АДРЕСА_2

З акту обстеження умов проживання від 07.12.2012р. вбачається, що кімната, в якій проживає дитина простора та світла, в наявності меблі за призначенням, побутова техніка. Дитина має відповідний одяг по сезону, в наявності комп'ютер, книжки, шкільні приладдя та дитячі іграшки. ( а. с. 12 т. 1 )

Як пояснила у судовому засіданні відповідач, донька ОСОБА_8 навчається у школі №54.

Батько дитини- ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

З пояснень сторін, а також з наданих ними письмових доказів та показань свідків, встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, у результаті яких у сторін виник спір з приводу визначення порядку спілкування, виховання, побачень участі у вихованні дитини позивачем.

З акту судово-психологічної експертизи № 61-63 від 29.12.2014р. вбачається, що враховуючи ситуацію, яка склалася між батьками малолітньої дитини, позицію дитини по відношенню до матері та батька і їх родичів, визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком ОСОБА_2 на теперішній час. Згідно з яким зустрічі батька з дитиною можливі тільки у присутності матері ОСОБА_7, оскільки ситуація, яка досліджується у суді є психотравмуючою для ОСОБА_8 із-за конфліктності, відсутності взаємопорозуміння, прояви фізичної агресії та небажання йти на компроміси, здійснюють негативну дію на емоційний стан, психологічний розвиток та почуття благополуччя дитини. ( а. с. 96- 114 т. 2 )

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його приживання, тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи.

У відповідності до ч.2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Отже, із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Хоча рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.02.2013 року № 136 ОСОБА_2 ( а. с. 13 т. 1 ) визначені способи його участі у вихованні та спілкування з донькою, суд вважає їх не брати до уваги в інтересах дитини і змінити, способи участі позивача у вихованні доньки, враховуючи висновки наявного на теперішній час акту судово-психологічного експерта.

З урахуванням встановлених судом обставин, акту судового психологічного експерта та висновку Органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини ОСОБА_8, також варіанти можливого спілкування з дитиною батька, запропоновані сторонами, виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні своєї доньки ОСОБА_8 з позивачем: у присутності її матері ОСОБА_7, щонеділі з 11.00 до 16.00 години. Вказані побачення проводити за місцем проживання дитини у м. Миколаєві та в громадських місцях м. Миколаєва. Зобов'язати ОСОБА_7 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою ОСОБА_8.

Враховуючи вік малолітньої дитини, акт судово-психологічної експертизи, виходячи з балансу інтересів дитини та її батька, суд дійшов висновку, що встановлення такого способу участі батька у вихованні дитини на даному етапі буде максимально відповідати інтересам доньки ОСОБА_8.

Щодо позовних вимог про можливість спілкування з донькою за місцем проживання позивача без присутності матері, то слід відмовити у цій частині заявлених вимог. При цьому суд враховує, що дитина є малолітня, а також те, що батько у зв'язку з роботою часто проживає у м. Одеса зі своєю сім'єю, а не за місцем своєї реєстрації, і тоді дитина буде проживати та спілкуватися не з батьком, а дитина буде залишатися з бабусею та дідусем.

У разі зміни обставин, пов'язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, позивач не позбавлений можливості згідно з вимогами ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення інших способів участі у вихованні дитини або згідно зі ст. 159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_7 не чинити перешкоди батьку дитини ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні своєї малолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити такий спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, як побачення з дочкою ОСОБА_8 у присутності її матері ОСОБА_7 щонеділі з 11.00 до 16.00 години. Вказані побачення проводити за місцем проживання дитини у м. Миколаєві та в громадських місцях м. Миколаєва.

У задоволенні решти позовних вимог позивача - відмовити.

На рішення суду може бути надана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. Г. Циганок