Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/412/15 Головуючий у 1-й інстанції: Крамаренко А.І.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2014 року по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА :

06 червня 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 03 квітня 2006 року між банком та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, на підставі якого відповідачці був наданий кредит в сумі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк повністю та в строки виконав зобов'язання по даному договору.

Однак позичальник не виконує вимоги кредитного договору щодо повернення кредиту, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2014 року виникла заборгованість в сумі 45 639 грн. 78 коп., у тому числі: 9 636 грн. 23 коп. заборгованість за кредитом, 33 354 грн. 04 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2 149 грн. 51 коп. штраф (процентна складова). Вказану суму позивач просив стягнути з ОСОБА_3

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення представника апелянта, заперечення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» без поважних причин пропустило передбачений законом строк для звернення до суду за захистом порушеного права і про застосування позовної давності ОСОБА_3 було заявлено відповідне клопотання.

Вказаний висновок відповідає наданим доказам, узгоджується з нормами матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 546, статті 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання ( пункт 3 частини 1 статті 611 ЦК України ).

З матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2006 року між банком та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, який складають разом Заява позичальника, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, згідно якого відповідачці був наданий кредит в сумі 2 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки НОМЕР_1 і дорівнює двом рокам (до квітня 2008 року). Сплата заборгованості за кредитним лімітом здійснюється шляхом внесення клієнтом коштів на вказану кредитну картку ( а. с. 9-16 ).

За змістом пунктів 3.1,9.12 Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картки, їх вид і строк дії передбачений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, яка зазначена в розділі "Відмітки банка" заяви. Договір може бути пролонговано на один рік, якщо жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору.

Відповідно до пунктів 3.1.1,5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього дня такого місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Судом з'ясовано, що 07 лютого 2007 року кредитний ліміт по картці відповідачки було збільшено до 10 000 грн., строк кредитного договору пролонговано на один рік ( до квітня 2009 року ). Останній платіж з погашення заборгованості по кредиту ОСОБА_3 здійснила 01 грудня 2008 року у сумі 360 грн. ( а. с. 61,64,73 ).

До суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося 06 червня 2014року ( а. с. 2 ).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові, що закріплено у частині 4 статті 267 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила ( частина перша статті 261 ЦК України ).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, надані докази, наявність заяви ОСОБА_3 про застосування позовної давності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові на підставі частини 4 статті 267 ЦК України.

Рішення є законним, обґрунтованим, узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги, про те, що позовна давність не сплинула, оскільки строк договору не закінчився, так як дія Карти та строк Кредитного договору поновлювалися зі сплином терміну дії Карти, не ґрунтується на умовах договору та обставинах справи.

Інші доводи скарги також не спростовують висновків суду на не дають підстав вважати, що справа вирішена неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: