АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/755/15 Справа № 199/4758/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 м. Дніпропетровськ

26 січня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пономарь З.М., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом до суду, обґрунтовуючи його тим, що 23 лютого 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (в подальшому ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1480-ПР, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 32 600 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,49 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20 лютого 2017 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 23 лютого 2007 року між сторонами укладено договір іпотеки № 1480-ПР/1,

на підставі якого майнові поручителі, якими виступили відповідачі, зобов'язувалися відповідати перед банком за належне виконання умов даного кредитного договору щодо сплати кредиту та інших передбачених кредитним договором виплат та передали банку в іпотеку нерухоме майно -

квартиру АДРЕСА_1, яка належить їм на праві власності загальною площею 29, 60 кв. м. Відповідачі зобов'язання за договором належним чином не виконали, у зв'язку із чим станом на 16 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 49 252,51 доларів США та 1 273 908,20 грн.

Позивач просить суд звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу на умовах та в порядку, визначеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2014 рокуу задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» відмовлено (а. с. 48-49).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Надра» посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити та доповнити його резолютивну частину вказівкою про те, що відмова у задоволенні позову не позбавляє позивача повторно звернутися із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки після втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ( а. с. 51-52).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 23 лютого 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (в подальшому ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №8/2007/840-К/1480-ПР, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 32 600 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,49 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20 лютого 2017 року (а.с.7-9).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 23 лютого 2007 року укладено договір іпотеки № 1480-ПР/1, на підставі якого майнові поручителі, якими виступили відповідачі, зобов'язувалися відповідати перед банком за належне виконання умов даного кредитного договору щодо сплати кредиту та інших передбачених кредитним договором виплат та передали банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, яка належить їм на праві власності, загальною площею 29, 60 кв. м.( а.с.10-13).

З розрахунку заборгованості вбачається, що сума заборгованості за кредитним договором станом на 16 квітня 2014 року складає 49 252,51 доларів США та 1 273 908,20 грн., а саме: сума основного боргу - 30 657,04 доларів США, що за курсом НБУ становить 379 705,83 грн.; заборгованість по відсоткам - 18 595,47 доларів США, що за курсом НБУ становить 230 316,05 грн.; комісія - 1 925,60 доларів США, що за курсом НБУ становить 23 849,71 грн.; пеня - 97 668,38 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 209 681,49 грн.; штрафи - 3 260,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 40 377,06 грн. (а.с.6).

Згідно листа ПАТ КБ «Надра» відповідачці ОСОБА_2 направлялися досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.21-22, 23-24).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Вказаний закон прийнято з метою підтримки громадян України, які мають невиконані зобов'язання за договорами споживчого кредиту в іноземній валюті (валютних кредитів), укладеними з фінансовими установами та банками України шляхом встановлення порядку і умов конвертації зобов'язань за кредитними договорами в іноземній валюті в національну валюту України.

Нормами закону встановлено тимчасову заборону у визначених цим законом випадках на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), врахувавши положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» по зверненню стягнення на предмет іпотеки в рахунок задоволення вимог за основним зобов'язанням не можуть бути задоволені, оскільки квартира АДРЕСА_1, що виступає як забезпечення зобов'язань відповідача ОСОБА_2 за кредитом, наданим в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3, інше нерухоме майно у власності відповідачів не знаходиться, та загальна площа житлового будинку не перевищує 250 кв. м.

Доводи апеляційної скарги, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки саме нормами даного Закону встановлено тимчасову заборону у визначених цим законом випадках на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку».

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи і нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь

Л.А. Черненкова