Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Узинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 12.06.2014 року помер її чоловік ОСОБА_2, після смерті якого залишилася спадщина у вигляді земельних ділянок : площею 0,1002 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та площею 0,4164 га для ведення особистого селянського господарства , що розташовані за адресою м.Узин Білоцерківського району, вул.Московська, 151. Позивачка в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці першої черги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від спадщини на користь позивачки. Державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовила позивачці в оформленні її спадкових прав на земельні ділянки , оскільки державні акти на право власності на ці земельні ділянки за життя спадкодавця ОСОБА_2 не пройшли державної реєстрації. Позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1002 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер :03:006:0009, та земельну ділянку площею 0,4164 га для ведення особистого селянського господарства , кадастровий номер :03:006:0010, що розташовані за адресою м.Узин Білоцерківського району, вул. Московська, 151.

Позивачка направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Від Узинської міської ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що 12 червня 2014 року помер ОСОБА_2, який до смерті проживав і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів спадкової справи № 250/2014 р., заведеної після його смерті, вбачається, що спадкоємцями померлого за законом є його дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, які в свою чергу відмовилися від спадщини на користь матері ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно: земельні ділянки площею 0,1002 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та площею 0,4164 га для ведення особистого селянського господарства , що розташовані за адресою м.Узин Білоцерківського району, вул.. Московська, 151. Житловий будинок № 151 по вул..Московській в м.Узин належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинок від 23.03.1987 р.

Суд встановив, що державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,1002 га та 0,4164 га , оскільки державні акти про право власності на ці земельні ділянки за життя спадкодавця ОСОБА_2 не пройшли державну реєстрацію.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивачка на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому вважається такою , що прийняла спадщину на підставі ст.1269 ЦК України.

По справі встановлено, що земельна ділянка площею 0,1002 га , цільове призначення- для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована в м.Узин Білоцерківського району, вул..Московська, 151, була виділена ОСОБА_2 у власність на підставі рішення 18 сесії ІУ скликання Узинської міської ради від 23 березня 2005 року № 18-158. На підставі цього рішення на ім»я ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 685218, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:006:0009.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,4164 га , цільове призначення- для ведення особистого селянського господарства, що розташована в м.Узин Білоцерківського району, вул..Московська, 151, була виділена ОСОБА_2 у власність на підставі рішення 18 сесії ІУ скликання Узинської міської ради від 23 березня 2005 року № 18-158. На підставі цього рішення на ім»я ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 685217, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:006:0010. Однак, вбачається, що вищевказані державні акти за життя спадкодавця ОСОБА_2 не були зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст..1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як розяснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків / спадщини/ від фізичної особи, яка померла / спадкодавця/, до інших осіб / спадкоємців/.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вказано вище, спадкоємець ОСОБА_1 позбавлена на даний час можливості оформити спадщину на вищевказані земельні ділянки через відсутність державної реєстрації державних актів на право власності на ці земельні ділянки.

Переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст.1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обовязковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку.

А оскільки нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину , то суд вважає за можливе визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка ОСОБА_2 на земельні ділянки площею 0,1002 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та площею 0,4164 га для ведення особистого селянського господарства , що розташовані за адресою м.Узин Білоцерківського району, вул. Московська, 151, оскільки інший порядок для набуття позивачкою права на вказані земельні ділянки законодавством не визначений.

Керуючись ст.ст.1216, 1217, 1218, 1225, 1261,1268, 1269,1270, 1274,1299 ЦК України, ст.ст.125,126 ЗК України, ст.ст.10,60,79,88, 174, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлого 12 червня 2014 року ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1002 га, кадастровий номер :03:006:0009 , цільове призначення- для будівництва та обслуговування жилого будинку , що розташована за адресою м.Узин Білоцерківського району, вул.. Московська, 151, та земельну ділянку площею 0,4164 га, кадастровий номер :03:006:0010 , цільове призначення- ведення особистого селянського господарства , що розташована за адресою м.Узин Білоцерківського району, вул.Московська , 151.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_6