Справа №539/3864/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2015 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Волювача О. В.

при секретарі Джадан І.В.,

з участю представників позивачки за довіреністю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до територіальної громади в особі Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В позовній заяві вказала, що 18.11.2013 року померла її бабуся ОСОБА_5, яка за життя 11.02.1997 року зробила заповідальне розпорядження на користь позивачки, заповівши останній все своє майно. Даний заповіт забрав та зберігав у себе батько позивачки, відповідач по справі ОСОБА_4 Позивачка про існування заповіту дізналася від своєї матері восени 2014 року та 06.10.2014 року отримала в Войнихівській сільській раді дублікат заповіту. Однак, коли позивачка звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, то постановою від 15.10.2014 року отримала відмову мотивовану пропущенням строку прийняття спадщини.

Спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 складається з розташованих в с.Піски житлового будинку з господарськими побудовами, присадибної земельної ділянки площею 0,36 га, та земельної ділянки (паю) площею 3,12 га.

В поданих 08.12.2014 року уточненнях позовних вимог позивачка вказала, що відповідач вживає заходи щодо продажу домоволодіння, яке вона має намір успадкувати, а саме розмістив відповідне оголошення про продаж в газеті. Водночас, згідно заповіту від 11.02.2002 року ОСОБА_5 заповіла відповідачу земельну ділянку (пай), яку він успадкував в липні 2014 року.

Позивачка ОСОБА_3 не заперечує проти успадкування відповідачем земельної ділянки (паю), а тому зменшує позовної вимоги в цій частині. При цьому позивачка вважає, що оскільки про житловий будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою біля нього, розпорядження у заповіті на користь відповідача ОСОБА_4 зроблено не було, то вказане спадкове майно має належати їй.

Позивачка вказує, що головною причиною несвоєчасного прийняття нею спадщини є те, що вона про існування заповіту не знала, оскільки батько сховав його від неї.

Прохає суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом, визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину житлового будинку загальною площею 40,8 кв.м з господарськими будівлями та земельну ділянку біля нього в розмірі 0,36 га по вул.Піонерській, 17 в с.Піски Лубенського району, що належали ОСОБА_5 Крім того, позивачка прохає суд повернути їй частину судового збору в сумі 1032 грн. 20 коп., який був сплачений нею за спірну земельну ділянку (пай), оскільки вказане майно успадкував відповідач і вона зменшує позовну вимогу в цій частині. 50% від решти судового збору 559,57 грн. прохає стягнути з відповідача.

В судовому засіданні сторони надали суду заяву про укладення мирової угоди, прохають визнати дану мирову угоду та закрити провадження в справі.

Відповідач Войнихівська сільська рада Лубенського району Полтавської області направила до суду заяву, в якій позов прохає розглянути без участі свого представника. Заперечень проти позову не надали.

Згідно мирової угоди ОСОБА_4 відмовляється від спадкування після смерті 18 листопада 2013 року ОСОБА_5 ? частини спадкового майна згідно заповіту від 11.02.1997 року, а саме: ? частини земельної ділянки належної спадкодавцю відповідно до державного акту на право приватної власності на землю І-ПЛ №024272 виданого Войнихівською сільською радою 03.03.1997 року, площею 0,36 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, та ? частини розташованого на вказаній земельній ділянці домоволодіння по вул. Піонерській, 17 в с. Піски Лубенського району Полтавської області, до складу якого входять: житловий будинок А-1, погріб під «В», сарай В, саж Д, огорожа №1.

В свою чергу ОСОБА_3 зобовязується успадкувати перелічене майно в повному обсязі.

Судові витрати ОСОБА_3 погоджується віднести на свій рахунок.

Водночас, згідно п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

Враховуючи, що ОСОБА_3 відмовилась від позовної вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкову земельну ділянку (пай), то відповідну частину сплаченого судового збору слід повернути позивачці. Так позивачкою було сплачено всього 1631,77 грн. судового збору. Виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки (паю) 103219,08 грн. /а.с.34/ позивачці слід повернути судовий збір в сумі 1032,19 грн.

Внаслідок досягнутих домовленостей сторони жодних претензій будь-якого характеру один до одного не матимуть. Прохають визнати мирову угоду, а провадження по справі закрити.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що мирову угоду слід визнати, а провадження у справі слід закрити.

Згідно ч.4 ст. 175 ЦПК України у разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Укладена мирова угода відповідає вимогам закону та інтересам сторін, визнається судом, а тому справу слід закрити.

Сторонам розяснено наслідки закриття справи згідно ст. 206 ЦПК України, вони наполягають на визнанні мирової угоди і закритті провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», ч.4 ст.175, п.4 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд ,-

УХ В А Л И В:

Визнати мирову угоду, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, згідно якої ОСОБА_4 відмовляється від спадкування після смерті 18 листопада 2013 року ОСОБА_5 ? частини спадкового майна згідно заповіту від 11.02.1997 року, а саме: ? частини земельної ділянки належної спадкодавцю відповідно до державного акту на право приватної власності на землю І-ПЛ №024272 виданого Войнихівською сільською радою 03.03.1997 року, площею 0,36 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, та ? частини розташованого на вказаній земельній ділянці домоволодіння по вул. Піонерській, 17 в с. Піски Лубенського району Полтавської області, до складу якого входять: житловий будинок А-1, погріб під «В», сарай В, саж Д, огорожа №1.

В свою чергу ОСОБА_3 зобовязується успадкувати перелічене майно в повному обсязі.

Судові витрати ОСОБА_3 погоджується віднести на свій рахунок.

Зобовязати управління Державної казначейської служби України у Лубенському районі Полтавської області частину сплаченого судового збору в розмірі 1032,19 грн. повернути ОСОБА_3, згідно квитанції №К14/Н/36 від 17 листопада 2014 року про сплату судового збору.

Закрити провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали або отримання її копії.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_6 О. В.