Номер провадження: 22-ц/785/1894/15
Головуючий у першій інстанції: Тимошенко І.В.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 2 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 9710 грн. Позивачка посилається на те, що відповідач є батьком її трьох дочок : ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. Діти знаходяться на її утриманні. На теперішній час діти навчаються за денною формою навчання на контрактній основі: ОСОБА_5 - в Одеському коледжі економіки , права та готельно - ресторанного бізнесу, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - у Міжнародному гуманітарному університеті. Вона - позивачка несе всі витрати, пов'язані з навчанням дітей. Так за 1 та 2 півріччя 2014 - 2015 учбового року нею сплачена за навчання дітей за контрактами загальна сума 19420 грн. Крім того, вона також несе витрати на оплату проживання дітей на приватній квартирі, але не наполягає на стягненні з відповідача цих витрат, від свого позову в цій частині відмовилась. Відповідач повинен нарівні з нею нести додаткові витрати , пов'язані з навчанням дочок, тому вона просила стягнути з відповідача на її користь 1/2 частку понесених нею додаткових витрат на оплату навчання дітей за контрактом за першій рік навчання в сумі 9710 грн.

Відповідач позов не визнав , посилаючись на те, що через своє скрутне матеріальне становище він не має можливості сплачувати витрати на навчання дочок за контрактом. Він не працює, здійснює догляд за своїм батьком похилого віку, який потребує постійного стороннього догляду , отримує компенсацію по догляду за батьком в сумі 15 грн. 07 коп. Він перебуває в повторному шлюбі, на його утриманні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_8 2005 року народження ; на його утриманні також перебуває син його дружини від першого шлюбу ОСОБА_9 1997 року народження , який теж є студентом та навчається за контрактом. Сам він -позивач є хворою людиною та потребує лікування , але не має коштів на лікування. Позивачка же отримує від держави значну соціальну допомогу на утримання дітей , її матеріальний стан набагато кращій за його матеріальний стан, тому він вважає , що саме позивачка повинна нести всі витрати на навчання дітей. В задоволенні позову просив відмовити.

Рішенням суду позов задоволено частково.

На рішення суду позивачка принесла апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, постановити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є батьками дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.3-5). Шлюб між сторонами розірвано у 2002 році (а.с.2), діти проживають з позивачкою , знаходяться на її утриманні. На підставі рішення Белградського районного суду від 01 березня 2010 року відповідач сплачує на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн., тобто 150 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с.50-51).

На теперішній час діти сторін навчаються за денною формою навчання на контрактній основі: ОСОБА_5 - в Одеському коледжі економіки , права та готельно - ресторанного бізнесу, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - у Міжнародному гуманітарному університеті. Це підтверджується довідками зазначених учбових закладів (а.с.6,9,12), а також договором про навчання у Державному вищому навчальному закладі "Одеський коледж економіки , права та готельно - ресторанного бізнесу" від 14.08.2014 року , укладеним між цим учбовим закладом та позивачкою (а.с.7), індивідуальними договорами про підготовку фахівця у Міжнародному гуманітарному університеті Міністерства освіти і науки України від 14.08.2014 року , укладеними між цим учбовим закладом та позивачкою (а.с.11,14). За навчання дітей у зазначених учбових закладах позивачкою сплачено за 1 півріччя 2014-2015 учбового року - 11320 грн., за 2 півріччя 2014-2015 учбового року - 8100 грн., тобто за перший рік навчання позивачкою сплачена загальна сума 19420 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.8,10,13,32-33).

Відповідно до ст.185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину , а також той з батьків , до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину , що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Позивачкою заявлено вимогу про стягнення додаткових витрат на дітей, які обумовлені їх навчанням у вищих навчальних закладах, на підставі ст.. 185 Сімейного Кодексу України. Стаття 185 Сімейного Кодексу України поширюється на правовідносини щодо обов'язку батьків з утримання неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що діти сторін набули повноліття. Витрати на їх навчання після досягнення повноліття відносяться до матеріальної допомоги, яка стягується на підставі ст.. 199 Сімейного Кодексу України.

За період навчання дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до досягнення ними повноліття , тобто за три місяці навчання з 01 вересня по 01 грудня 2014 року позивачкою-відповідно до договорів, укладених з зазначеними вище навчальними закладами, сплачена загальна сума 5660 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.8,10,13).

Обов'язок відповідача як батька брати участь у додаткових витратах на утримання своїх неповнолітніх дітей передбачений ст.. 185 Сімейного Кодексу України та підлягає виконанню. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька дитини , причому обов'язком особистим, індивідуальним.

Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини з метою здобуття в подальшому спеціальності та можливості мати власний незалежний від батька дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги , що має бути достатнім та не позбавляти дитину можливості розвивати свої здібності та бути освіченим.

Судом встановлено , що діти сторін ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 потребують додаткових витрат, які обумовлені їх навчанням. Ці витрати в повному обсязі несе позивачка.

Разом з тим при визначенні розміру додаткових витрат, що підлягають стягненню з відповідача, суд врахував матеріальний та сімейний стан обох сторін.

Так судом встановлено, що позивачка крім дочок ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_7, має на утриманні сина ОСОБА_10 2010 року народження. Позивачка не працює, отримує таки види соціальної допомоги: державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям в розмірі 5007 грн.68 коп. щомісячно у вересні та жовтні 2014 року та 4757 грн. 68 коп. у листопаді 2014 року (а.с.47), допомогу на одну дитину одинокій матері в розмірі 309 грн. 60 коп. щомісячно (а.с.46),тимчасову допомогу на Зх дітей, яка залежить від розміру аліментів, в сумі 707 грн. 40 коп. щомісячно (а.с.48). Також позивачка до досягнення дітьми повноліття отримувала за рішенням суду аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно.

Відповідач проживає з дружиною ОСОБА_11, своїм батьком ОСОБА_12 1928 року народження , сином дружини від першого шлюбу ОСОБА_9 1997 року народження , який є студентом та навчається за контрактом; на утриманні позивача також знаходиться син ОСОБА_13 2005 року народження(а.с.26,27,40). Відповідач не працює, здійснює догляд за своїм похилим батьком, який потребує постійного стороннього догляду (а.с.23), отримує компенсаційну виплату в зв'язку з доглядом за батьком в розмірі 15 грн. 07 коп. щомісячно (а.с.24). Судом також встановлено, що розмір пенсії батька відповідача ОСОБА_12 складає 1670 грн. на місяць. Дружина відповідача ОСОБА_11 працює у Болградському управлінні праці та соціального захисту населення , отримує заробітну плату, несе всі витрати , пов'язані з навчанням її сина від першого шлюбу ОСОБА_9 на контрактній основі . Відповідач та ,йвго батько ОСОБА_12 мають на праві власності земельні ділянки розміром відповідно 3.52 гa та 7.05 га, за які отримано у 2013 році орендну плату: відповідачем - в сумі 2947 грн. 06 коп.(а.с.25)., батьком позивача - 6068 грн. 71 коп. (а.с.41).

Таким чином, судом встановлено, що розмір доходів позивачки значно (майже у 2 рази) перевищує розмір доходів відповідача ( навіть з врахуванням доходів його дружини та батька , з якими відповідач проживає однією сім'єю). Тому з врахуванням цих істотних обставин суд стягнув з відповідача на користь позивачки понесені нею додаткові витрати, обумовлені навчанням дітей, за період з 01 вересня по 01 грудня 2014 року в сумі 1500 грн.

Посилання відповідача на те, що він має бути взагалі звільнений від сплати додаткових витрат на утримання дітей , оскільки він не має матеріальної можливості сплачувати таки витрати, були безпідставним, оскільки судом встановлено, що відповідач має дохід, з якого може частково сплачувати додаткові витрати на навчання своїх дітей. В той же час розмір доходів позивачки не дозволяє їй самостійно оплачувати зазначені витрати, оскільки крім витрат на оплату навчання позивачка також несе всі інші витрати , пов'язані з утриманням трьох дочок, а саме на оплату проживання на місцем їх навчання, на придбання одягу, харчування, учбових належностей та посібників і таке інше.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Болградського районного суду м. Одеси від 2 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В.Ісаєва

Судді: О.Г. Журавльов

О.С. Комлева