АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

14 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Панченка М.М.,Саліхова В.В.

при секретарі: Шалапуді Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Печерської районної у м.Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 - про визнання незаконною відмову органу опіки у наданні дозволу на укладання договору міни частини квартири та зобов'язання надати дозвіл на укладення договору міни частини квартири ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 18.04.2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позову у повному обсязі. Посилалися на незаконність та необгрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, що оскаржуваним рішенням суд незаконно позбавив їх права на розпорядження своїм майном у визначений ними спосіб. Вважають, що висновок суду про те, що при укладенні договору міни, буде порушене право іншого співвласника на переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності, є безпідставним. Зазначають, що раніше ухваленим рішенням відповідача було зобов'язано надати дозвіл на укладення договору купівлі-продажу їхньої частки квартири, проте ОСОБА_3, усіляко перешкоджав в цьому й сам на пропозиції придбати їх частки позитивної відповіді не надав.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 18.06.2014 року рішення Печерського районного суду м.Києва від 18.04.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.10.2014 року рішення Апеляційного суду м.Києва від 18.06.2014 року скасовано,справу направлено на новий апеляційний розгляд.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5,який є представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за довіреностями, апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній .

Представник Печерської районної у м. Києві державної адміністрації просив апеляційну скаргу відхилити.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися. Колегія суддів визнала їх повідомлення належним, неявку такою, що не обумовлена поважними причинами. Відхиляє клопотання ОСОБА_3 подане через відділ прийому громадян про відкладення розгляду справи,оскільки до цього клопотання не подано ніяких доказів на підтвердження хвороби заявника. Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цих межах, колегія суддів приходить до висновку , що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того,що надання відповідачем згоди на укладення договору міни унеможливить реалізацію співвласникові квартири ОСОБА_3, передбаченого ст.362 ЦК України, переважного права купівлі частки у спільній власності.

Проте погодитися з такими висновками суду у повній мірі не можна, оскільки вони зроблені із порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом позивачі та відповідач ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, в рівних частках по 1/3 частині кожний.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.04.2013 року встановлено порядок користування приміщеннями в цій квартирі, відповідно до якого у користування ОСОБА_1 виділено ізольовану жилу кімнату площею 13.5 кв.м; в користування ОСОБА_2- ізольовану жилу кімнату площею 14.4 кв.м; в користування ОСОБА_3- ізольовану кімнату площею 26.8 кв.м. з балконом. Місця загального користування залишені в їх спільному користуванні ( а.с.11-14).

В квартирі АДРЕСА_1, окрім її співвласників зареєстрована дружина та троє неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ( а.с.27).

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 12.09.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 06.11.2013 року, визнано незаконною відмову Печерської районної у м. Києві державної адміністрації в наданні позивачам дозволу на укладання договору купівлі-продажу належних їм на праві власності 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 та зобов'язано у місячний термін надати позивачам дозвіл на укладання договору купівлі-продажу належних їм часток ( а.с.17-23).

При цьому судами було встановлено ,що неповнолітні діти власника 1/3 частини квартири ОСОБА_3 не є членами сім'ї позивачів та не мають права на користування їх власністю, а отже в силу ч.3 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

В порядку ст. 362 ЦК Українипозивачі направляли співвласнику ОСОБА_3 нотаріально посвідчені заяви з пропозицією купити належні їм частини квартири. Однак останній від їх отримання ухиляється, що унеможливлює реалізацію позивачами законного права на відчуження належних їм частин квартири.

Звернення позивачів до органу опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації із заявою про надання згоди на укладення договорів міни належних їм часток у спірній квартирі залишено без задоволення з посиланням на те, що укладання договору міни належних позивачам частин квартири, право користування якою мають діти, та відповідно вселення сторонніх осіб на зазначену житлову площу призведе до звуження обсягу існуючих житлових прав та інтересів дітей, а батько малолітніх дітей - співвласник частини квартири, втрачає переважне право на купівлю часток в цій квартирі ( а.с.9-10).

До такого ж висновку прийшов й суд першої інстанції відмовляючи з цих підстав у задоволенні позову.

Проте такий висновок суду колегія суддів вважає хибним й таким ,що не грунтується на нормах права.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 361 ЦК України встановлено,що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Виходячи з того,що неповнолітні діти ОСОБА_3 не є співвласниками спірної квартири та членами сім'ї позивачів, для укладення позивачами договору міни до якого застосовуються загальні положення про купівлю - продаж ( ст.716 ЦК України), дозвіл органу опіки та піклування, передбачений ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», не потрібен. При відчуженні часток позивачів права неповнолітніх дітей ОСОБА_3 не будуть порушені, оскільки вони не позбавляються права користування часткою належною їх батьку.

Крім того, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, позивачі вже здійснили міну своїх часток, що підтверджується наданими їх представником у судовому засіданні копіями нотаріально посвідчених договорів міни.

За тих обставин коли для укладення договору міни не потрібна згода органу опіки та піклування, відмова у наданні такої згоди не порушує законних прав та інтересів позивачів та не потребує судового захисту.

Виходячи з вищевикладеного рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з наведених підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316,317ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту : У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Печерської районної у м.Києві державної адміністрації,треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 - про визнання незаконною відмову органу опіки у наданні дозволу на укладання договору міни частини квартири та зобов'язання надати дозвіл на укладення договору міни частини квартири - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 757/819/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 607 /2015

Головуючий у суді першої інстанції: Гладун Х.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.