Провадження № 2/127/1119/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Кашпрука Г.М.,

секретаря Мироненко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та просила розірвати Договір довічного утримання від 27.01.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3, через невиконання його умов.

В судове засідання представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 не з'явився, однак до початку розгляду справи по суті надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Крім того, судовий збір просив залишити за його довірителем.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, але до початку розгляду справи по суті надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що відповідно до Договору довічного утримання від 27.01.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 квартиру під АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 зобов'язався забезпечувати ОСОБА_1 утриманням довічно.

Згідно п. 8. Договору ОСОБА_2 зобов'язався надавати ОСОБА_1 довічно матеріальне забезпечення для задоволення її потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які ОСОБА_1 самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та інше. Сторони домовилися, що утримання (догляд), у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 300,00 грн. на місяць, які будуть надаватися ОСОБА_1 щомісячно.

Відповідно до положень ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Ст. 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Згідно ч.1, 2 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Як вбачається з поданої відповідачем ОСОБА_2 заяви, він не заперечував проти розірвання Договору.

Таким чином, з огляду на викладене, на переконання суду, позивачем доведено факт невиконання відповідачем умов Договору довічного утримання від 27.01.2011 року, що порушує права ОСОБА_1, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України, а також беручи до уваги ту обставину, що позивач просив залишити всі судові витрати за ним.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 744, 755, 756 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174 212, 214 - 218, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 27.01.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати право власності на квартиру під АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: