Справа №576/2482/14 Головуючий у суді у 1 інстанції - Сапон
Номер провадження 22-ц/788/98/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М..

Судді - розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року

у справі за позовом представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року в задоволенні позову представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, по суті позову.

При цьому з посиланням на п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначає, що будь-яких фактів, які б свідчили, що заборгованість виникла за незалежних від ОСОБА_4 обставин або давали можливість вважати, що останній докладав всіх залежних від нього зусиль, по належному виконанню аліментних зобов'язань, відповідач не надав. Вважає, що посилання відповідача на хворобу не є підставою для несплати ним аліментів та підтвердженням його невинуватості у створенні заборгованості, оскільки останній перебував на стаціонарному лікуванні з кінця серпня до середини грудня 2013 року, а заборгованість виникла з травня 2013 року. Крім того, зазначає, що відповідач, незважаючи на хворобу, часто перебуває в стані алкогольного сп'яніння, тобто знаходить кошти на придбання алкогольних напоїв, а коштів на утримання власних дітей знайти не може, має у володінні трактор, яким надає послуги населенню та отримує за це кошти.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4, який проти скарги заперечує, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість відповідача по аліментах виникла через його тяжку хворобу, яка потребувала тривалого лікування та об'єктивно позбавляла його можливості своєчасно сплачувати аліменти.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно частини 1 статті 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, представник позивача - ОСОБА_3 зазначала про те, що рішенням Глухівського міськрайонного суду від 10 жовтня 1997 року з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Однак, починаючи з травня 2013 року відповідач свого обов'язку по сплаті аліментів не виконує, в зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 01 вересня 2014 року у сумі 10 238 грн. 80 коп. Оскільки відповідач не виконує свого зобов'язання по сплаті аліментів без поважної причини, просила стягнути з нього неустойку (пеню) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення, що становить 28 947 грн. 92 коп.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2007 року з відповідача на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

10 жовтня 1997 року ОСОБА_2 виданий виконавчий лист №АЕ-39/97 і пред'явлений нею до виконання до відділу державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного управління юстиції.

Починаючи з травня 2013 року ОСОБА_4 свого обов'язку по сплаті аліментів не виконує, в зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 01 вересня 2014 року складає 10 238 грн. 80 коп., що підтверджується довідкою Відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції від 23 вересня 2014 року №475 (а.с.9,29).

З пояснень відповідача у судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанцій вбачається, що з жовтня 1997 року він сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей. До травня 2013 року регулярно сплачував аліменти. Тривалий час він хворіє на туберкульоз. На початку літа 2013 року у нього значно погіршився стан здоров'я. У серпні 2013 року його захворювання переросло у відкриту форму, в зв'язку із чим він перебував на стаціонарному лікуванні до кінця грудня 2013 року. Після закінчення стаціонарного лікування він продовжив лікуватись амбулаторно і це лікування триває до цього часу. В зв'язку з хворобою він не міг знайти постійну роботу чи тимчасовий заробіток, а постійне лікування потребувало значних матеріальних коштів. Крім того, він проживає із матір'ю пенсіонеркою, яка також тяжко хворіє. Через ці обставини він опинився у вкрай тяжкому матеріальному становищі, а тому не мав можливості сплачувати своєчасно аліменти на дітей. В жовтні цього року йому вдалось знайти постійну роботу, і з заробітної плати здійснюють утримання у розмірі 50% на погашення заборгованості по сплаті аліментів. За його поясненнями його дружина після розлучення виїхала за кордон, де влаштувала своє особисте життя. На її прохання він дав згоду на виїзд за кордон разом з нею і дітей, а тепер позбавлений можливості бачитися та спілкуватися з ними. Не погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність у нього трактора, оскільки в його господарстві трактора не існує, а є лише міні-блок, який він не використовує для обробітку чужих городів, оскільки, при використанні блоку для оранки землі необхідно прикладати зусилля для його керування вручну, а стан його здоров'я цього не дозволяє Підсобного господарства вони з матір'ю не тримають. Доходів від підсобного господарства не має.

Зазначені пояснення підтверджуються матеріалами справи.

Так, з постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 листопада 2001 року вбачається, що з 12 листопада 2001 року на примусовому виконанні у відділі ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавчий лист № АЕ-39/97, виданий Глухівським районним судом Сумської області 10 жовтня 1997 року про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання сина та доньки (а.с.21).

З довідок Відділу ДВС Глухівського міськрайонного управління юстиції від 23 вересня 2014 року №475 (а.с.9), від 20 листопада 2014 року (а.с.29) вбачається, що заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів виникла з травня 2013 року і станом на 01.09.2014 року становить 10 238, 80 грн. Тобто, до моменту захворювання відповідач сплачував сплачував аліменти.

Згідно довідки Семенівської сільської ради Глухівського району Сумської області від 17 листопада 2014 року №769, ОСОБА_4, 1974 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір'ю - ОСОБА_8, 1948 року народження, в особистому селянському господарстві нічого не утримують (а.с.20).

З довідок ТОВ «Глухів-Агроінвест» вбачається, що ОСОБА_4, згідно наказу №156-к від 04.10.2014р. з 10 жовтня 2014 року працює у Товаристві на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва (а.с.22, 23).

Згідно довідки від 17 листопада 2014 року, ОСОБА_4 перебуває на обліку в тубкабінеті з приводу інфільтративного туберкульозу легень у фазі розпаду МБЖ+. (а.с.24). Згідно виписок з медичної картки стаціонарного хворого (а.с.30,31) він перебував на стаціонарному лікуванні з 21 вересня 2013 року по 19 листопада 2013 року, з 20 листопада 2013 року по 18 грудня 2013 року і по теперішній час продовжує лікуватися амбулаторно.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням положень ст.196 СК України, дійшов вірного висновку про відсутність вини відповідача у простроченні сплати присуджених аліментів на утримання дітей.

Будь-яких документів, письмових доказів на підтвердження умисного ухиляння відповідача від сплати аліментів, його платоспроможності, можливості при зазначених вище обставинах сплачувати аліменти, про наявність у нього будь-якого доходу, за рахунок якого він міг би їх сплачувати, тяжко хворіючи, ОСОБА_2 не надала ні до суду першої інстанції, ні апеляційному суду. І апеляційна скарга не містить переконливих доводів з цього приводу.

За таких обставин колегія суддів знаходить рішення суду законним та обгрунтованим, не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -