Справа № 369/9971/14-ц
Провадження № 4-с/369/22/15
Ухвала

Іменем України

21 січня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві скаргу ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Київській області ОСОБА_2 на неправомірні дії органу державної виконавчої служби і державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Київській області ОСОБА_2 на неправомірні дії органу державної виконавчої служби і державного виконавця, посилаючись на те, що 06 березня 2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-1823/2011, виданого 18 листопада 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на користь позивача ВАТ «ВТБ Банк» 3308599,81 грн., судового збору у розмірі 1700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн., на загальну суму 3310419 грн.. Цієї постанови вона ніколи не отримувала і не знала про її існування.

25 липня 2014 року цим же державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з неї, як з боржника, виконавчого збору. Як вбачається з тексту цієї постанови, вона була виготовлена ще 25 липня 2014 року. З поштового конверту, в якому була направлена постанова Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 25 липня 2014 року, вбачається, що вона була відправлена цим органом 28 серпня 2014 року, тобто більш ніж через місяць після її виготовлення, що є грубим порушенням вимог, передбачених ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав документ. Таким чином, старший державний виконавець Гопцій Р.О., оформивши 06 березня 2012 року постанову про відкриття виконавчого провадження, зобов»язаний був не пізніше 07 березня 2012 року надіслати на її адресу, як боржника, копію цієї постанови. Цих дій він не вчинив, порушивши Закон. Аналогічно він був зобов»язаний надіслати на її адресу й постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, тобто не пізніше 26 липня 2014 року, чого не вчинив. Постанову, що оскаржується, вона отримала лише 19 вересня 2014 року простим поштовим повідомленням. Більше того, ним штучно було створено умови невиконання нею, як боржником, вимог державного виконавця, що є не лише порушенням Закону України «Про виконавче провадження», а й порушення прав людини, адже відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України державний чиновник повинен діяти в межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений законом, і не повинен порушувати права громадян, користуючись наданими йому повноваженнями. Мається на увазі те, що постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору є документами, які підлягають оскарженню у встановленому Законом порядку. Зазначений державним виконавцем 7-денний добровільний строк для виконання судового рішення не міг бути здійснений для виконання, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження їй взагалі ніколи ним не надсилалась, а постанова про стягнення виконавчого збору отримана із значним запізненням і з грубими порушеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Порядок здійснення виконавчих дій зобов»язаний був перевірити і начальник Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_5, на якого покладено контроль за правильністю дій його підлеглих (ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження»).

Крім цього, орган державної виконавчої служби, видаючи постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та зазначаючи у них про можливість боржника добровільно виконати рішення суду та вимогу державного виконавця (ст. 30 Закону), повинен був зазначити в який спосіб вона має виконати вимогу державного виконавця і, зокрема, які дії вона повинна була вчинити, повні дані органу, його рахунок, МФО, проте у виконавчому документі про це нічого не зазначено.

Крім цього, старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, чи інші колеги по роботі у цьому ВДВС ніколи не здійснювали примусового виконання вищезазначеного рішення суду, оскільки питання щодо погашення заборгованості було вирішено між стягувачем та боржником у добровільному порядку на початку березня 2012 року і будь-яких претензій з боку стягувача до неї, як до одного з боржників, не виникало. Їй також невідомо було до цього часу, щоб хтось із державних виконавців, органу, дії якого вона оскаржує, займався примусовим виконанням судового рішення у спорі з ПАТ «ВТБ Банк». Для того, щоб приховати свою бездіяльність та незаконно отримати грошові кошти на свою користь, старший державний виконавець та орган державної виконавчої служби тільки через більш ніж 2 роки, коли було вирішено між стягувачем і боржником питання погашення боргу, видав постанову про стягнення виконавчого збору, що є проявом корупції і зловживання наданою законом владою.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила визнати дії та бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, а також дій та бездіяльності старшого державного виконавця Гопцій Р.О., які полягають у тому, що її, як боржника, не було своєчасно повідомлено про винесення 06 березня 2012 року постанови про відкриття виконавчого провадження, а також постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 25 липня 2014 року, про те, що її, як боржнику у виконавчому провадженні не було роз»яснено старшим державним виконавцем Гопцій Р.О. її законні права, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а також не роз»яснено і не доведено право на спосіб добровільного виконання виконавчого листа № 2-1823/2011, виданого 18 листопада 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, не зазначено у постанові про стягнення з боржника виконавчого збору про порядок оскарження винесеної постанови від 25 липня 2014 року, а також визнати стягнення з неї суми 3310419 грн. виконавчого збору, неправомірними і незаконними, та поновити їй строк для оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 березня 2012 року, винесеної ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області, постанови про стягнення виконавчого збору від 25 липня 2014 року з часу її фактичного отримання боржником, тобто з 19 вересня 2014 року.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 і її представник не з»явились, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялись належним чином, представник заявника надав суду заяву про розгляд скарги у його відсутності.

В судове засідання представник Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області і старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Київській області ОСОБА_2 не з»явилися, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, до суду надана заява про розгляд справи у їх відсутності.

Ухвалою суду від 21 січня 2015 року скаргу ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції Київській області ОСОБА_2 на неправомірні дії органу державної виконавчої служби і державного виконавця, в частині заявлених вимог про визнання стягнення з неї 3 310 419 грн. виконавчого збору неправомірними і незаконними залишено без розгляду на підставі вимог п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Суд, з»ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З наданих суду матеріалів виконавчого провадження № 2307/3, номер за ЄДРВП 31498995 Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області вбачається, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 06 березня 2012 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1823/2011, виданого 18 листопада 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь позивача ВАТ «ВТБ Банк» суму заборгованості у розмірі 415407 доларів США 96 центів, що за курсом НБУ становить 3308599 грн. 81 коп., судові витрати, що складаються з судового збору (державного мита) у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., загальна сума становить 3310419 грн., і зазначено, що боржнику добровільно виконати в 7-денний термін з дня винесення постанови. У разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов»язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; копію постанови направити сторонам виконавчого провадження; постанова може бути оскаржена сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому За коном України «Про виконавче провадження».

З наявного в матеріалах виконавчого провадження супровідного листа вбачається, що 12 березня 2012 року ОСОБА_1 було надіслано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 06 березня 2012 року для виконання та до відома.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред»явлення виконавчого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов»язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як зазначала в скарзі ОСОБА_1, зазначений державним виконавцем 7-денний добровільний строк для виконання судового рішення не міг бути здійснений для виконання, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження їй взагалі ніколи ним не надсилалась.

Суду також неможливо дійти висновку, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 06 березня 2012 року була надіслана ОСОБА_1 і вручена їй у встановленому законом порядку. З матеріалів виконавчого провадження, крім супровідного листа від 12 березня 2012 року № 3221, відсутні відомості, що державний виконавець надіслав ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, як того вимагає Закон України «Про виконавче провадження».

20 травня 2014 року стягувачем ПАТ «ВТБ Банк» до Відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Київській області було надіслано заяву, в якій банк зазначив, що у зв»язку з фактичним виконанням виконавчого листа № 2-1823/2011, виданого 18 листопада 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, він просив винести постанову про завершення виконавчого провадження, зняти арешт, накладений на майно боржника.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГУБ у Київській області Гопцій Р.О. від 25 липня 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору постановлено про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 331041,90 грн., та зазначено, що копію постанови направити боржнику, і що постанова може бути оскаржена відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В матеріалах виконавчого провадження наявний супровідний лист про направлення 26 серпня 2014 року за № 6882 ОСОБА_1 постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 25 липня 2014 року, однак в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості, що державний виконавець належним чином довів до відома боржника ОСОБА_6 дану постанову у встановленому законом порядку, оскільки з наявного в матеріалах справи копії супровідного листа від 26 серпня 2014 року № 6882 і поштового конверта вбачається, що дана постанова від 25 липня 2014 року була відправлена ОСОБА_1 лише 28 серпня 2014 року, тобто більш ніж через місяць після її виготовлення.

За таких обставин зазначений державним виконавцем 7-денний добровільний строк для виконання судового рішення не міг бути здійснений для виконання, оскільки як вбачається з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_6 у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку не була надіслана, а постанова про стягнення виконавчого збору отримана із значним запізненням.

Відповідно до вимог ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог заявника ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, а також дій та бездіяльності старшого державного виконавця Гопцій Р.О., які полягають у тому, що її, як боржника, не було своєчасно повідомлено про винесення 06 березня 2012 року постанови про відкриття виконавчого провадження, а також постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 25 липня 2014 року, про те, що її, як боржнику у виконавчому провадженні не було роз»яснено старшим державним виконавцем Гопцій Р.О. її законні права, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а також не роз»яснено і не доведено право на спосіб добровільного виконання виконавчого листа № 2-1823/2011, виданого 18 листопада 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, не зазначено у постанові про стягнення з боржника виконавчого збору про порядок оскарження винесеної постанови від 25 липня 2014 року.

У зазначеній скарзі заявник ОСОБА_1 просила поновити їй строк для оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 березня 2012 року, винесеної ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області, постанови про стягнення виконавчого збору від 25 липня 2014 року з часу її фактичного отримання, тобто з 19 вересня 2014 року, оскільки він пропущений з поважних причин.

У відповідності до вимог ст. 385 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строк для оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 березня 2012 року, винесеної ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області, постанови про стягнення виконавчого збору від 25 липня 2014 року для подання скарги, а тому вважає необхідним поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з 19 вересня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, ст. ст. 6, 25, 28, 31, 38, 83 Закону України „Про виконавче провадження, суд-

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з 19 вересня 2014 року для оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 березня 2012 року і постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 25 липня 2014 року, винесених Відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії та бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, а також дії та бездіяльність старшого державного виконавця Гопцій Р.О., які полягають у тому, що ОСОБА_1, як боржника, не було своєчасно повідомлено про винесення 06 березня 2012 року постанови про відкриття виконавчого провадження, а також постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 25 липня 2014 року, та що її, як боржнику у виконавчому провадженні, не було роз»яснено старшим державним виконавцем Гопцій Р.О. її законні права, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а також не роз»яснено і не доведено право на спосіб добровільного виконання виконавчого листа № 2-1823/2011, виданого 18 листопада 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, не зазначено у постанові про стягнення з боржника виконавчого збору про порядок оскарження винесеної постанови від 25 липня 2014 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом 5 днів з дня її проголошення або отримання копії ухвали.

Суддя Ковальчук Л.М.