І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2015 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Бойка О.Ю., при секретарі Крижко Я.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора м. Запоріжжя про визнання об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, про визначення часток в спільній сумісній власності подружжя, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора м. Запоріжжя, у якому просила визнати квартиру АДРЕСА_1, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, встановити що частки кожного із співвласників у спільній сумісній власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1, складають по 1/2 частки на кожного, а також визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, як майно набуте під час перебування у шлюбі.
Позовна заява мотивована тим, що 25.03.1977 року, Заводським відділом ЗАГС м. Запоріжжя було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Від вказаного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мають дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.
18.12.1993 року, перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 придбали за сумісні кошти подружжя у власність квартиру АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу №1-8955, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Кожевниковою Л.А.
11.07.2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 формально розірвали шлюб, проте продовжували проживати разом.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер. Після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина за законом на належну йому частку квартири АДРЕСА_3, після чого до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори звернулися спільні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_5 для прийняття спадщини.
Позивач зверталась до нотаріальної контори з заявою про виділ її частки в спільній квартирі АДРЕСА_3, проте 09.10.2014 року отримала від нотаріальної контори пояснення, що їй необхідно звернутися до суду та виділити свою частку в квартирі АДРЕСА_3, яка набута за час перебування в шлюбі з ОСОБА_5, у зв'язку з чим позивач звертається до суду.
В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечила.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, проте надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.
Від Третьої Запорізької державної нотаріальної контори м. Запоріжжя надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без здійснення фіксації судового процесу.
З'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.
Судом встановлено, що 25.03.1977 року, Заводським відділом ЗАГС м. Запоріжжя було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5.
Від вказаного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мають дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.
18.12.1993 року, перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 придбали за сумісні кошти подружжя у власність квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу №1-8955, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Кожевниковою Л.А.
11.07.2000 року шлюб між позивачем та ОСОБА_5 припинений, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя від 11.07.2000 року, актовий запис №268.
Проте згідно довідки отриманої з місця проживання вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_5, та їхні діти ОСОБА_2, ОСОБА_3 проживали разом до дня смерті ОСОБА_5
Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.
Оскільки вищевказана квартира є об'єктом права спільної сумісної власності, а також ні за домовленістю співвласників, ні за рішенням суду не визначались частки у праві спільної сумісної власності у даній квартирі, тому в силу ч.2 ст.370 ЦК України, розмір часток кожного співвласника квартири є рівними і становить по 1/2 частки.
Виходячи із рівності часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 тому, що інше не встановлено домовленістю між позивачем та ОСОБА_5 за його життя або законом, квартира АДРЕСА_1 є об'єктом спільної сумісної власності, та виходячи з рівності часток співвласників кожному належить по 1/2 частки вищевказаної квартири.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора м. Запоріжжя про визнання об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, про визначення часток в спільній сумісній власності подружжя - задовольнити.
Визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та встановити, що частки кожного із співвласників у спільній сумісній власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1 у м. Запоріжжя складають по 1/2 частки на кожного.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 м. Запоріжжя, як майно набуте під час перебування в шлюбі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі неподання заяви про перегляд рішення набирає законної сили в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Ю.Бойко