№ провадження 2/646/167/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2015 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі : головуючого -судді Васильєвої О.О..

при секретарі -Міщенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача: відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 48915, 58 грн, моральної шкоди у сумі 10000 грн., вартість проведених експертних досліджень у сумі 600 грн., а також витрати за проведення експертного дослідження №6566 у відношенні ОСОБА_1, ОСОБА_2 у розмірі 1771, 20 грн. та суму касової операції 21,25 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.; судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 613,09 грн. та 100 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 25.12.2013 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем Пежо, державний номер НОМЕР_1, по вул. Кірова в м. Харкові на перехресті з пр. Гагаріна не виконав вимог п.п. 8.7.3, «г», «є»; 8.10; 16.3 Правил дорожнього руху України, проїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофору, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Ауді державний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_1

Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України - зазначеної ДТП, та звільнено від відповідальності внаслідок закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності. Також, у відповідності до вказаної постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП не вбачається.

При зіткненні автомобіль Ауді державний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_1, отримав значні технічні ушкодження. Згідно з висновком експерта-товарознавця №9 від 19 березня 2014 року, розмір матеріальних збитків, завданих автомобілю Ауді становить 98915,58 грн.

У відповідності до полісу №АС/8776188 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким був застрахований автомобіль Пежо, державний номер НОМЕР_1, у ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», страхова сума становить 50000 грн. На сьогоднішній день відбувається добровільна виплата страхової суми.

Тому, розмір грошових коштів, які підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 внаслідок ДТП становить 98915, 58 грн. - 50000 грн. = 48915, 58 грн.

Також, позивач зазначає, що розмір заподіяної йому моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести йому і його родині, та витрати, пов'язані з відновленням психічного стану позивача, відпочинком від усього що сталося із ним та членами його родини. Розмір душевних страждань позивача і страждань його родини позивач оцінює в 10000 гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести позивачу зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я, а також моральних страждань, пов'язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, просили в його задоволенні відмовити.

Судом встановлено, що 25.12.2013 року, ОСОБА_2, керуючи автомобілем Пежо, державний номер НОМЕР_1, по вулиці Кірова в місті Харкові на перехресті з проспектом Гагаріна не виконав вимог п.п.8.7.3, "г", "е"; 8.10; 16.3 Правил дорожнього руху України, проїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофору, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Ауді, державний номер НОМЕР_3.

Також, 25.12.2013 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем Ауді, державний номер НОМЕР_3, в місті Харкові по проспекту Гагаріна на перехресті з вулицею Кірова при ввімкненні дозволяючого сигналу світлофора та початком руху не уступив дорогу автомобілю Пежо, державний номер НОМЕР_1, який завершував рух через перехрестя, внаслідок чого сталося зіткнення даних автомобілів.

Під час зіткнення транспортних засобів автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду.

Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та звільнено від відповідальності внаслідок закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Також, зазначеною постановою провадження по справі у відношення ОСОБА_1 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Постанова набула чинності 08.09.2014 року.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини, встановленні судовим рішенням у кримінальній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно звіту висновку експертного автотоварознавчого дослідження №9 від 19.03.2014 року, вартість матеріальних збитків, спричинених власнику автомобіля Ауді А5, держ. номер НОМЕР_3, складає 98915, 58 грн.

Відповідно до полісу №АС/8776188 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким був застрахований автомобіль Пежо, державний номер НОМЕР_1, у ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», страхова сума становить 50000 грн.

В судовому засідання представник позивача та позивач підтвердили, що зазначена сума страхового відшкодування у розмірі 50000 грн. страховою компанією була сплачена.

Отже, розмір грошових коштів, які підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 внаслідок ДТП становить 98915, 58 грн. - 50000 грн. = 48915, 58 грн.

Згідно ст.1187 ч.2 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ст.1188 ч.1 п.1 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода завдана однією особою з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз'яснив Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 4 постанови №4 від 01.03.2013 року, «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Також, у абзаці 1, 2 пункту 6 зазначеної постанови, визначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку . Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Таким чином оцінивши в сукупності всі докази суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 48915, 58 грн., яка була заподіяна пошкодженням автомобіля, підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10000 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною другою вказаної правової норми передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, й відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено законодавцем у ст. 23 ЦК України.

Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Як роз'яснено в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Судовим розглядом встановлено, що саме пошкодженням майна позивач, обгрунтовував заподіяння йому моральної шкоди.

Суд доходить висновку, що позивач навів достатні мотиви у обґрунтування висновку про спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди внаслідок пошкодження належного йому майна та факт заподіяння позивачу, діями відповідача ОСОБА_2, моральної шкоди, пов'язаної із пошкодженням автомобіля, внаслідок скоєння відповідачем ДТП, та відповідними у зв'язку з цим душевними стражданнями й переживаннями, а також іншими негативними наслідками для останнього, які вочевидь мали місце, є беззаперечним і сумнівів не викликає.

Однак, при цьому розмір відшкодування зазначеної моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. у даному конкретному випадку, на думку суду, не відповідає вимогам ні розумності, ні справедливості.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, суд вважає, що сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача, становить 1000 грн., визнавши, що така грошова сума в даному випадку є достатньою для компенсації позивачу негативних наслідків, пов'язаних із скоєною відповідачем ДТП.

Щодо стягнення з відповідача витрат на проведення експертного дослідження №9 від 19.03.2014 року в розмірі 600 грн., витрат за проведення експертного дослідження №6566 в розмірі 1771,20 грн. та суми касової операції 21,25 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Суд вважає необхідним задовольнити вимогу про стягнення з відповідача витрат на проведення експертного дослідження №9 від 19.03.2014 року в розмірі 600 грн., оскільки дані витрати пов'язані з розгляд саме цієї цивільної справи та підтверджуються квитанцією №233594 від 16.01.2014 року.

У задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрат за проведення експертного дослідження №6566 в розмірі 1771,20 грн. та суми касової операції 21,25 грн., суд вважає необхідним відмовити, оскільки експертне дослідження №6566 не пов'язане з розгляд даної цивільної справи, а на підтвердження сплати суми касової операції 21,25 грн. доказів суду надано не було.

Щодо стягнення з відповідача витрат правову допомогу в сумі 10000 грн., суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

З аналізу зазначених норм вбачається, що правовою допомогою в цивільному процесі визначається допомога правового характеру адвоката або іншого фахівця у галузі права.

Крім того, судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути пов'язані тільки з розглядом конкретної цивільної справи, що розглядається судом.

Під час розгляду даної цивільної справи інтереси позивача представляв ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 09.10.2014 року.

Як вбачається з договору про надання правової допомоги (а.с.47-48), даний договір було укладено саме між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Вказаним договором встановлено суму гонорару 10000 грн.

Однак, ФОП ОСОБА_4 участі під час розгляду справи не приймав, інтереси позивача не представляв. Доказів сплати суми у розмірі 10000 грн. та акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_4, позивачем суду надано не було.

Також, не було надано суду доказів, сплати послуг представника ОСОБА_3

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат по сплаті послуг на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 77, 88, 169, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду - вартість відновлювального ремонту автомобілю в розмірі 48915,58 грн. та за проведення дослідження спеціаліста-автотоварознавця у розмірі 600,00грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 1000,00 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 505,05 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі виготовлено 22 січня 2015 року.

Суддя Васильєва О.О.