Справа № 510/1985/15-ц Р І Ш Е Н Н Я
09.12.2015 року Ренійський районний суд Одеської області
У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,
при секретарі - Арабаджи Л.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності, -
Відповідач по справі, у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Позивач у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.
Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні:
-Копія договору купівлі-продажу від 22.09.2009 року;
-Копія рішення №6 виконкому Орлівської сільської ради;
-Копія технічного паспорту на будинок №139 по вул. Кутузова, в с. Орлівка, Ренійського району, Одеської області;
-Копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2471;
-Копія свідоцтва про шлюб від 23.11.2012 року;
-Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії 1-ЖД №028543;
-Копія паспорта ОСОБА_1;
Дослідивши надані докази, судом було встановлено такі обставини:
Позивачка звернулась до суду і просить визнати за нею право власності на будинок №139 по вул. Кутузова, в с. Орлівка, Ренійського району, Одеської області пояснивши, що 22 вересня 2009 року вона домовилась із відповідачкою про купівлю житлового будинку з надвірними спорудами №139 по вул. Кутузова, в с. Орлівка, Ренійського району. В той же день було укладено відповідний договір купівлі-продажу. Позивачка передала відповідачці гроші, а остання передала ключі від будинку.
Так як згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивачка через деякий час запропонувала відповідачці привести домовленість у відповідності до вимог закону, на що відповідачка відповіла, що поки не може це зробити, так як будинок хоча і належить їй, однак правовстановлюючі документи ще не оформлені.
Позивачка зазначила, що про існування подібних обставин їй не було відомо. Вона як сусідка відповідачки знала, що є власником цього будинку за правом спадкування.
Згідно технічного паспорта на будинок, власником будинку зазначена матір позивачки ОСОБА_3, яка померла 26.09.2005 року. Відповідачка прийняла після смерті матері спадщину, однак зазначене свідоцтво не охопило цей будинок, тому відповідачка намагалась оформити належне право власності шляхом отримання свідоцтва про право власності на будинок на імя матері. Але так і не завершила оформлення свого права власності.
Враховуючи викладені обставини, на момент укладання договору в 2009 році не мала належних оформлених документів, що підтверджують її право власності і до їх оформлення не мала права відчужувати будинок, тому придбане майно було відчужено особою, яка не мала на це право.
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до наступних висновків.
Позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного:
Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
На підставі ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Так, позивачка набула права власності на будинок №139 по вул. Кутузова, в с. Орлівка, Ренійського району, в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши його у відповідачки, яке вона фактично не мала права відчужувати.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачкою, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на будинок №139 по вул. Кутузова, в с. Орлівка, Ренійського району, Одеської області.
Виходячи з вищевикладеного,
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 220, 328, 388, ЦК України (2003 р.) суд -
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами №139 по вул. Кутузова, в с. Орлівка, Ренійського району, Одеської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: К.В. Сорокін