Провадження № 22-ц/773/121/15 Категорія: 58 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В. А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Киці С.І.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

з участю: представника позивача - Нестерука Р.В.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника Генеральної прокуратури України - Романішиної Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, Генеральної прокуратури України, Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби про звільнення іпотечного майна з-під арешту, за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, Генеральної прокуратури України, Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби про звільнення іпотечного майна з-під арешту.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 березня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), відповідно до умов якого банк надав, а позичальник прийняв кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США, що еквівалентно 505000,00 (п'ятсот п'ять тисяч) грн. за курсом НБУ на день укладення договору та зобов'язувався повернути борг і сплатити проценти в порядку і на умовах, визначених кредитним договором. Для забезпечення належного виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту цього ж дня між позикодавцем та позичальником був укладений договір іпотеки, який посвідчений 07 березня 2008 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі під №2135. Відповідно до умов вказаного правочину, в іпотеку ПАТ "УкрСиббанк" передано нерухоме майно, а саме: цілий житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 загальною площею 253 кв. м. та розташований на земельній ділянці площею 0, 1007 га. На підставі договору іпотеки приватним нотаріусом були внесені відповідні записи у Державний реєстр іпотек (витяг №17400598 від 07 березня 2008р. запис №6748214) та Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (витяг №174 від 07 березня 2008р. (щодо збільшення суми кредиту за кредитним договором, видачу нових траншів у гривні). На підставі Договору іпотеки приватним нотаріусом були внесені відповідні записи у Державний реєстр іпотек (витяг №17400598 від 07 березня 2008р. запис №6748214) та в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (витяг №17400485 від 07 березня 2008р. запис №6748168).

Посилаючись на наведене, позивач просить суд звільнити з-під арешту, накладеного постановою про накладення арешту на майно, к/с №49-3489, 11 травня 2012 року, винесеною старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Харловим О.О., майно, яке згідно договору іпотеки від 07 березня 2008р. перебуває в іпотеці ПАТ "УкрСиббанк", а саме: цілий житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 загальною площею 253 кв. м., який розташований на земельній ділянці площею 0,1007 га та належить ОСОБА_2 Зобов'язати Генеральну прокуратуру України звільнити з-під арешту та внести відповідні записи про звільнення вказаного нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці ПАТ "УкрСиббанк" до відповідних Державних та єдиних реєстрів, у яких реєструється обтяження нерухомого майна.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 4 грудня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач ПАТ «УкрСиббанк» подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на незаконність судового рішення із-за порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, просив скасувати оскаржуване ним рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні Нестерук Р.В. позов та апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з наведених підстав.

Представник відповідача в судовому ОСОБА_7 засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, апеляційну скаргу просить задовольнити.

Представник Генеральної прокуратури України Романішина Т.Л. в судовому засіданні позов не визнала, апеляційну скаргу заперечила як безпідставну.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія судів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 березня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач ОСОБА_2 отримав кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США, що еквівалентно 505000,00 (п'ятсот п'ять тисяч) грн. за курсом НБУ на день укладення договору та зобов'язувався належним чином виконувати умови правочину, повернути суму кредиту та сплатити проценти в порядку і на умовах, визначених кредитним договором.

У провадженні Генеральної прокуратури України перебувала кримінальна справа №49-3489 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Згідно із ч. 2 ст. 125 КПК України 1960 року у справах про злочини, за які кримінальним злочином передбачено конфіскацію майна, слідчий зобов'язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову.

За таких обставин з метою забезпечення можливої конфіскації майна постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України від 11 травня 2012 року накладено арешт на усе належне ОСОБА_2 на праві приватної власності нерухоме майно та рухоме майно де б воно не знаходилось та в чому не виражалось.

Як вбачається з матеріалів справ, постановою слідчого від 14 травня 2012 року накладено арешт на майно ОСОБА_2, зокрема, на земельну ділянку площею 0,1007 га та житловий будинок по АДРЕСА_1 Арешт на спірне майно накладено слідчими в рамках повноважень, наданих йому кримінально-процесуальним законодавством. Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 368 КК України та призначено покарання - 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади на один рік з конфіскацією 2/3 належного особисто ОСОБА_2 майна.

Вироком апеляційного суду Рівненської області від 03 квітня 2014 року, який набрав законної сили, вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій та призначеного покарання скасовано. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України та призначено покарання - 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, наділені владними, організаційно-розпорядчими функціями, займатись такою діяльністю в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, строком на три роки та з конфіскацією 1/2 частини майна, належного йому на праві приватної власності.

Постановою заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції від 19.11.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Кузнецовського міського суду від 30.10.2014 року про конфіскацію 1/2 частини належного ОСОБА_2 на праві приватної власності майна.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі конфіскації.

Відповідно до ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Суд першої інстанції з посиланням на зазначені норми матеріального права та встановлені обставини справи, які позивачем не оспорюються, обґрунтовував свої висновки про відмову в задоволенні позову тим, що оскільки власником спірного нерухомого майна є відповідач ОСОБА_2, зазначене майно конфісковано на підставі вироку суду в дохід держави, а тому вимоги позивача публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" є безпідставними.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає законними та обґрунтованими оскільки на час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що на виконання вироку суду в частині конфіскації 1/2 належного ОСОБА_2 майна державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, його арешт та оголошення заборони на його відчуження. Тому права банка як іпотекодержателя з внесеними 7 березня 2008 року відповідними записами у Державний реєстр іпотек та в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, Генеральної прокуратури України, Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби про звільнення іпотечного майна з-під арешту відсутні.

З цих підстав колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки вони зводяться до власних тлумачення положень Закону України «Про іпотеку» та встановлених обставин справи в частині переважного права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог перед іншими кредиторами саме шляхом пред'явлення позову про звільнення майна з-під арешту.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" відхилити.

Рішення Луцького міськрайнного суду Волинської області від 04 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: