Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м.. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі - Герасименко Ю,С.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка також дії в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИМ-СЕРВИС», третя особа- ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, у зв'язку зі смертю чоловіка в наслідок нещасного випадку,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014р. позивачка, яка також діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до суду з позовом, який уточнила 05.05.2015р.(а.с.58-59) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИМ-СЕРВИС», про відшкодування моральної шкоди, у зв'язку зі смертю чоловіка в наслідок нещасного випадку на підставі ст..23, п.2 ст.1167,1168 ЦК України у сумі по 100 000 грн. на особу. Згодом в процесі розгляду справи судом було залучено в якості третьої особи - ОСОБА_5.

В обґрунтування позову зазначила, що її чоловік та батько дитини ОСОБА_6 працюючи в ТОВ «ВИМ-СЕРВИС» в ОФ на посаді водія отримав виробничу травму у наслідок якої загинув, що підтверджується Актом Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку та Актом Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 15.10.2012р. У зв'язку з його смертю позивачі зазнали значних моральних страждань, у них змінилися життєві стосунки, порушилось звичайний образ життя, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя та життя дитини.

В судовому засідання представник позивачів-ОСОБА_12.,діюча по довіреності, позовні вимоги повністю підтримала з викладених в позові підстав та пояснила, що винною особою у загибелі ОСОБА_7 визнаний згідно вироку суду ОСОБА_5, який керував автомобілем ВАЗ-210994 держ.н.НОМЕР_3, яким був збитий ОСОБА_7. та який помер від отриманих травм.

Представники відповідача-Пляка С.В. та Климчук М.А. позовні вимоги не визнали, підтримавши надані письмові заперечення та пояснили суду, що дійсно у них працював ОСОБА_7. на посаді водія, який розвозив грузи, та його збила на пішохідному переході машина під керуванням ОСОБА_5, та який був за це покараний відповідно до вироку суду, за яким також був задоволений позов позивачів про стягнення з нього моральної шкоди. Їх підприємство не є винним в цій події і вони дуже співчувають сім'ї їх загиблого робітника, допомагали матеріально його сім'ї в його похованні,

Третя особа в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання сповіщався належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 працював в ТОВ «ВИМ-СЕРВИС» в ОФ на посаді водія виконуючи в м.Білгород-Дністровський маршрут та доставку продукції по магазинам згідно маршрутного листа 14 вересня 2012р. біля 14 год.45 хв. вже об'їхавши 29 торгівельних магазинів проїхав по вул..Ізмаїльській і зупинився за 10 м. перед пішохідним переходом та вийшов з автомашини, щоб перейти на протилежний бік вулиці, та на пішохідному переході був збитий автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, і від отриманих травм помер у реанімаційному відділені лікарні.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. у віці 53 роки (а.с.17).

Позивачка ОСОБА_10 є дружиною ОСОБА_7., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.22), від якого у них народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Згідно пояснень сторін та копії трудової книжки ОСОБА_7. на момент смерті працював водієм в Одеській філії ТОВ «ВИМ-СЕРВИС» з 21.05.2012р. .

Згідно вироку Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 25.12.2012р. (справа №1505/9352/2012) ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3., був засуджений за скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки з іспитовим строком в 2 роки, а саме за наїзд на пішохода -потерпілого ОСОБА_7. я кий від отриманих трав помер. Також вироком був задоволений цивільний позов ОСОБА_1 був частково задоволений на суму 100 000 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За фактом загибелі ОСОБА_7. було складено 15.10.2012р. Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку від ІНФОРМАЦІЯ_2.на ТОВ «ВИМ-СЕРВИС» (а.с.9-13), з якого вбачається, що на цьому підприємстві було створено службу охорони праці, виявлені недоліки якої не вплинули на настання нещасного випадку. Нещасний випадок стався з водієм ОСОБА_7. в м.Білгород-Дністровськ, куди згідно маршрутного листа від 13.09.2012р. потерпілий здійснював доставку продукції. На пішохідному переході на перехресті вул..Ізмаїльська та вул.. Чапаєва о. 14 год.45 хв. ОСОБА_7. був збитий автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, та який від отриманих травм помер в реанімаційному відділені Білгород-Дністровської міської лікарні. По факту ДТП слідчим відділом Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області було порушено кримінальну справу. Згідно висновку комісії встановлено, що нещасний випадок з ОСОБА_7. стався в наслідок порушенням водієм автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_5 п.18.1.ПДР.. , та визнано його нещасним випадком пов'язаним з виробництвом та прийнято рішення скласти АКТ форми Н-1.

Згідно Акту №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом: вид події-наїзд транспортного засобу на потерпілого, причина-порушення правил безпеки руху,, особа яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці-водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_5.(а.с.14 - 16).

Правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, членам його сім'ї регулюються ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоду завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України).

Таким чином смерть ОСОБА_7. настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки- ВАЗ-210994 д.н. НОМЕР_2, яким керував саме ОСОБА_5, тому саме останній і несе відповідальність за заподіяння моральної шкоди завдану смертю фізичної соби.

Виходячи з наведеного суд не вбачає протиправної дії відповідача, його вини та причинного зв'язку смерті з його працею, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 16, 23, ст. 1167, ч.2 ст.1168, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 58, 60,61, 88, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, яка також дії в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИМ-СЕРВИС», третя особа- ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, у зв'язку зі смертю чоловіка в наслідок нещасного випадку,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Приморського

районного суду м.Одеси : Домусчі Л.В.

03.06.2015