Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватне підприємство «Рівненський інженерний центр науково-інноваційних технологій», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 10 вересня 2014 року,

встановила:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с. Милостів Рівненського району Рівненської області, площею 0,5909 га. У 2010 році, ОСОБА_5, порушивши межові знаки, самовільно захопила частину належної йому земельної ділянки та без будь-яких правових підстав розмістила на земельній ділянці господарську споруду. У жовтні 2012 року з приватним підприємством «Рівненський інженерний центр науково-Інноваційних технологій» він уклав договір на виконання робіт із землеустрою з метою відновлення межі земельної ділянки по суміжності з відповідачкою. Завершити виконання робіт із відновлення вказаної вище межі не вдалося через те, що відновлена межа має пройти через самовільно встановлену ОСОБА_5 господарську споруду (сарай). Зазначав, що в добровільному порядку відповідач не бажає усунути перешкоди у користуванні його майном.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від

18 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 10 вересня 2014 року, позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с. Милостів Рівненського району Рівненської області, площею 0,5909 га, шляхом демонтажу (знесення) самовільно встановленої господарської будівлі, що знаходиться на вказаній земельній ділянці впритул до лінії дійсної межі, встановлення твердих меж, а також відновлення межових знаків на підставі раніше розробленої та затвердженої документації з землеустрою, що здійснюється виконавцем юридичною або фізичною особою, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що діями відповідачки по встановленню будівлі сараю порушено інтереси позивача.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 18 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 10 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова