справа № 208/4195/15-ц
№ провадження 2/208/1678/15
10 грудня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., при секретареві Шешуревої Я.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Заводської районної у місті Дніпродзержинську ради, Заводський районний відділ в м.Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, про визнання осіб такими, що втратили право користуванні житлом,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користуванні житлом.
У своєму позові позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні його квартирою № 31 в будинку № 32 по вулиці Бойко в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області; визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 31 в будинку № 32 по вулиці Бойко в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області та зобовязати Заводський районний відділ в м.Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області скасувати реєстрацію ОСОБА_2, ОСОБА_3 у зазначеному приміщенні.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він з 01 грудня 2001 року перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який 18 серпня 2009 року був розірваний. Під час шлюбу сімя проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить йому на праві власності. В квітні 2007 року відповідач за власним бажанням припинила спільне проживання з ним, забрала речі, документи та з донькою стала мешкати в квартирі своєї матері, а потім в квартирі АДРЕСА_1, де мешкає до цього час. Більше восьми років відповідачка із донькою не проживають в його квартирі без поважних причин. ОСОБА_2 не намагалась поновити проживання в спірному приміщенні, не сплачує комунальні послуги. Реєстрація відповідача та дитини в квартирі перешкоджають йому, як власнику, в користуванні житлом, змушує сплачувати комунальні послуги в потрійному розмірі та перешкоджає в оформлені субсидії.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги наведені у позові, просив суд усунути перешкоди в користуванні його квартирою № 31 в будинку № 32 по вулиці Бойко в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області; визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 31 в будинку № 32 по вулиці Бойко в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області та зобовязати Заводський районний відділ в м.Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області скасувати реєстрацію ОСОБА_2, ОСОБА_3 у зазначеному приміщенні. В судовому засіданні посилався на обставини викладені в позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, хоча була повідомлена належним чином, причини не явки до суду не повідомила.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
В якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є сусідкою позивачу з 2007 року. Підтвердила факт того, з 2007 року в квартирі АДРЕСА_2 проживає лише позивач, дружину із донькою вона ніколи не бачила.
В якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 суду пояснив, що він позивачу - товариш близько 20 років. Підтвердив факт того, що дружина та дитина позивача не проживають у його квартирі з 2007 року, тобто з часу їх розлучення. На даний час позивач в квартирі АДРЕСА_2 проживає із іншою жінкою.
Представники третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору Органу опіки та піклування виконавчого комітету Заводської районної у місті Дніпродзержинську ради, Заводського районного відділу в м.Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, у судове засідання не зявились, хоча були повідомлені належним чином.
Вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 відповідно до договору купівлі-продажу квартири посвідченого 05 березня 2001 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 із реєстраційним написом ОКП «Дніпродзержинське БТІ».
Як вбачається з рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 червня 2009 року сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний, що також вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу, видане 18 серпня 2009 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 191.
Відповідач ОСОБА_2 та дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, значаться зареєстрованими в ІНФОРМАЦІЯ_3, але фактично не проживають за вказаною адресою більше 8 років, що підтверджується актом № 74 затвердженого директором ТОВ «Оселя» 29 травня 2015 року.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, ч.1, 2 ст.386 ЦК України.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном ст. 391 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника будинку(квартири), які проживають разом з ним, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України.
Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї (в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що відповідач більше року не проживає в квартирі.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратила право користування квартирою № 31 будинку № 32 по вулиці Бойко в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, оскільки не проживає в ній понад рік без поважних причин.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Таким чином, позовні вимоги позивача в частині усунення йому перешкод в користуванні належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_2, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування зазначеною квартирою, підлягають задоволенню.
В частині позовних вимог щодо визнання малолітньої дитини ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою № 31 в будинку № 32 по вулиці Бойко в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, суд вважає відмовити з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.2 та ч.3 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.
Так, малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є донькою позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2, що вбачається з рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 червня 2009 року.
Згідно до акту затвердженого директором ТОВ «Оселя» 29 травня 2015 року ОСОБА_7 малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, значиться зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач, відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, на надав суду відомостей та в підтвердження того, що малолітня дитина, яка є його донькою, на даний час та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, та враховуючи вимоги щодо захисту прав дитини на житло, суд вважає необхідним в частині вимог позивача про визнання дитини такою, що вона втратила право користування квартирою, відмовити.
Згідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, позовні вимоги про зобовязання Заводський районний відділ в м.Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області скасувати реєстрацію відповідача є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.
Враховуючи викладене та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 16, 317, 319 ЦК України, ст.ст.156 ЖК України, ст.ст.319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 213, 214-215, 224, 233 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Заводської районної у місті Дніпродзержинську ради, Заводський районний відділ в м.Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, про визнання осіб такими, що втратили право користуванні житлом, задовольнити частково.
Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1, належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_2, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування квартирою № 31 в будинку № 32 по вулиці Бойко в м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь ОСОБА_1.
В іншій частині позовних вимог, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.