Справа № 495/2681/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

18 травня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ ОСОБА_1 «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 03.03.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, та отримано ОСОБА_2 кредит у розмірі 1600,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем було порушено умови зазначеного договору щодо належного виконання зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 2852,17 доларів США, або за курсом 28464,68 грн., у зв'язку з чим позивач просить суд: стягнути з відповідачки на користь ПАТ ОСОБА_1 «Приватбанк» заборгованість у розмірі 2852,17 доларів США за кредитним договором № б/н від 03.03.2008 року, а також судові витрати у розмірі 284,65 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, згідно заяви позовні вимоги підтримали, просили справу розглядати за їх відсутністю (а.с. 25).

Представник відповідачки ОСОБА_3 - у судове засідання не з'явився, згідно заяви у задоволенні позову просила відмовити з мотивів викладених у наданому клопотанні та розглядати справу за її відсутністю.

У зв'язку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 березня 2008 року між ЗАТ ОСОБА_1 «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, який складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг(а.с. 7-13).

Відповідно до умов договору позичальнику, тобто ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 1600,00 доларів США із сплатою відсотків у розмірі 19,20 % в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості за кредитом. Відповідач погодився із тим, що Заява разом із Памяткою клієнта та Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених даним договором.

Відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів щодо будь-якого грошового зобов'язання , передбачених договором більш ніж на 30 днів, боржник повинен сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідно до ст..ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору тв вимог Кодексу та цивільного законодавства.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк, тобто 12 місяців.

Договір укладений між позивачем та відповідачкою був укладений 03.03.2008 року, терміном дії на 2 роки (пролонгації цього договору, яка передбачена п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, сторонами здійснено не було).

Також у судовому засіданні встановлено, що 17 травня 2010 року Малиновським судом м. Одеси був виданий судовий наказ про стягнення з відповідачки на користь позивача кредитної заборгованості у розмірі 20140,07 грн., судові витрати 130,7 грн., витрати на правову допомогу 1042,80 грн., який був скасований ухвалою Малиновського суду м. Одеси 15.11.2010 року, у вказаній ухвалі судом було розяснено позивачеві про необхідність звернення до суду у загальному порядку шляхом предявлення цивільного позову.

Оскільки позивач звернувся до суду лише 11.04.2014 року строк позовної давності сплинув.

У відповідності до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 2 ст.258 ЦК України передбачено строк спеціальної позовної давності, яка застосовується до стягнення неустойки (пені, штрафу) в 1 рік.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок пе ребігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Підпунктами 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.04.2014 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборогованості.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зазначено, що з урахуванням положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

За таких обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 267, 1046-1054 ЦК України, Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2012 року № 15-рп/2011, Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 64, 88, 169, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Ю.В. Шевчук