АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/578/15 Головуючий І інстанції -
Справа: № 646/3544/14-ц Чудовський Д.О.
Категорія: договірні Доповідач - Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участю секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору про іпотечний кредит таким, що укладений в інтересах сім'ї, стягнення коштів та про зобов'язання сплачувати кредит в рівних частинах та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договорів позики такими, що укладені в інтересах сім'ї та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання договору про іпотечний кредит таким, що укладений в інтересах сім'ї, стягнення коштів та про зобов'язання сплачувати кредит в рівних частинах. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що з 17.09.2005 року по 13.12.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу, а саме 09.01.2006 року, позивач уклала із ТОВ «Моноліт» договір № 2/49/1 про участь у будівництві та 08.04.2008 року - договір № 22-12-87 про іпотечний кредит із АКБ «Меркурій» і отримала кредит у розмірі 181 500,00 грн. з метою фінансування будівництва квартири АДРЕСА_1. 25.04.2012 року рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 було визнано договір № 2/49/1 про участь у будівництві від 09.01.2006 року таким, що укладений в інтересах сім'ї та визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. Оскільки ОСОБА_3 продовжує сплату тіла кредиту та відсотків по кредиту, а відповідач відмовляється добровільно сплачувати платежі за договором про іпотечний кредит, позивач просить, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 89-90) визнати договір про іпотечний кредит № 22-12-87 від 08.04.2008 року таким, що укладений в інтересах сім'ї, стягнути з відповідача ? частину грошових коштів, сплачених нею за договором про іпотечний кредит, що становить 46 257,39 грн. та за договором про страхування предмету іпотеки у розмірі 2 178,00 грн. і зобов'язати відповідача сплачувати платежі за договором про іпотечний кредит в рівних частинах з позивачем, згідно із графіком.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що у квартирі АДРЕСА_1 вона не проживає, через те, що у ній проживає відповідач з дружиною, однак продовжує сплачувати усі необхідні платежі за договором про іпотечний кредит № 22-12-87 від 08.04.2008 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач звернувся із зустрічним позовом про визнання договорів позики такими, що укладені в інтересах сім'ї та стягнення грошових коштів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги за зустрічним позовом відповідач зазначив, що 09.01.2006 року позивач уклала із ТОВ «Моноліт» будівельний альянс» договір № 2/49/1 про участь у будівництві з метою придбання квартири, однак грошових коштів для першого внеску та подальших платежів, ані у позивача, ані у відповідача не було, тому останній отримав у позику від своєї матері ОСОБА_4 05.04.2008 року 17 000,00 доларів США, що становило 85 850,00 грн., 25.12.2008 року - 4 000,00 доларів США, що становило 31 160,00 грн., 10.11.2009 року - 5 000,00 доларів США, що становило 39 950,00 грн., з метою оплати платежів за договором 2/49/1 про участь у будівництві. Ці грошові кошти були отримані відповідачем та передані позивачу для здійснення відповідних платежів. Грошові кошти були повернуті особисто відповідачем своїй матері 08.08.2014 року, а тому відповідач просить стягнути половину таких коштів, що становить 152 360,00 грн. із позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання договору про іпотечний кредит № 22-12-87 від 08.04.2008 року таким, що укладений в інтересах сім'ї, визнав, в іншій частині позовні вимоги не визнав та просив задовольнити зустрічний позов.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково: визнано договір про іпотечний кредит № 22-12-87 від 08.04.2008 року, укладений між Акціонерним комерційним банком "Меркурій" та ОСОБА_5, таким, що укладений в інтересах сім'ї. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 частину суми грошових коштів, витрачених останньою на погашення основного боргу та відсотків по зазначеному іпотечному кредиту станом на 11.06.2014 року у розмірі 46 257,39 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договорів позики такими, що укладені в інтересах сім'ї та стягнення коштів - відмовлено. Вирішене питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_2, вважаючи, що зазначеним рішенням порушуються його законні права, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення в частині відмови йому в задоволенні зустрічного позову ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовані всі обставини справи, а встановленим дана необ'єктивна оцінка, що і призвело до невірного вирішення спору.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, з 17.09.2005 року до 13.12.2010 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Судом також встановлено, що під час шлюбу ОСОБА_3 (на той час ОСОБА_2) уклала із ТОВ «Моноліт» договір № 2/49/1 про участь у будівництві та 08.04.2008 року - договір № 22-12-87 про іпотечний кредит із АКБ «Меркурій» і отримала кредит у розмірі 181 500,00 грн. з метою фінансування будівництва квартири АДРЕСА_1.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду в частині визнання договору про іпотечний кредит № 22-12-87 від 08.04.2008 року таким, що укладений в інтересах сім'ї та стягнення з ОСОБА_2 46 257,39 грн. не оскаржується, апеляційним судом в цій частині воно не переглядається.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, районний суд виходив з недоведеності належними та допустимими доказами позовних вимог.

Судова колегія погоджується із таким висновком суду з огляду на таке.

Як стверджував ОСОБА_2, звертаючись з позовом про визнання договорів позики такими, що укладені в інтересах сім'ї, між ним та його матір'ю 05.04.2008 року був укладений договір позики та отримано 17 000,00 доларів США, 25.12.2008 року був укладений договір позики та отримано 4 000,00 доларів США, 10.11.2009 року був укладений договір позики та отримано 5 000,00 доларів США, що підтверджуються копіями розписок. Зазначені кошти, за його твердженням, були передані ОСОБА_3 (ОСОБА_5) для оплати вартості квартири.

Як на докази своїх вимог, ОСОБА_2 посилався покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які є його батьками, а також на розписки, копії яких були надані суду та долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Ураховуючи, що договір позики має бути укладений у письмовій формі, як передбачено ст. 1047 ЦК України, рішення суду щодо дійсності такого правочину не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

За положеннями ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

В якості письмових доказів ОСОБА_2 було надано лише ксерокопії розписок, що суперечить вищезазначеним вимогам цивільно-процесуального Закону та не може бути визнано належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України.

Посилання представника ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09 липня 2014 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в зв'язку з відмовою від позову, як на судове рішення, яким встановлені будь-які факти, що не підлягають доказуванню, в даному випадку безпідставні, оскільки зазначеним судовим рішенням не встановлено фактів, що мали б вирішальне значення для справи, яка переглядається.

Таким чином, судова колегія вважає, що районний суд обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -