Справа №489/6984/14-ц 16.03.2015 16.03.2015 16.03.2015
Провадження №22-ц/784/711/15
Головуюча першої інстанції: Спінчевська Н.А.
Категорія - 48 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

16 березня 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Горенко Ю.В.

з участю:

позивачки - ОСОБА_3.

відповідача - ОСОБА_4

державного

виконавця - Акопової К.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2015 р. у справі за

позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дітей,

встановила:

10.10.2014 р. ОСОБА_3 ( в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_3) звернулася з позовом до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

Позивачка зазначала, що від шлюбу з відповідачем має доньку: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. та сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2.

З відповідачем шлюб розірвано 17.02.2014 р., він проживає окремо і ніякої матеріальної допомоги сім'ї не надає.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2014 р. постановлено про стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі по 500 грн. на кожну дитину. Боржник ухиляється від сплати аліментів внаслідок чого виникла заборгованість за червень - вересень 2014 р., яка відповідно до розрахунку державного виконавця, станом на 01.10.2014 р. складає 4000 грн. 00 коп.

Посилаючись на ці обставини, позивачка просила стягнути з відповідача неустойку, передбачену положеннями ч. 1 ст. 196 СК України, у розмірі 1220 грн. 00 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2015 р. постановлено про задоволення позовних вимог.

На користь позивачки з відповідача стягнуто неустойки у розмірі 1220 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильний розмір заборгованості по аліментам та наявність підстав для зменшення неустойки з врахуванням поважних причин.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з приписами ч.1, ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України, предметом доказування у справі про стягнення неустойки за порушення аліментного зобов'язання зокрема, являються обставини, які свідчать про наявність заборгованості, попередження боржника про сплату заборгованості, наявність його вини в її утворенні та обставин, які впливають на визначення остаточного розміру стягнення.

З аналізу цієї норми закону та п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України вбачається, що неустойка має нараховуватися за період з часу звернення до суду та обмежується днем попередження боржника про необхідність сплати заборгованості, але не більше ніж за один рік.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від15. 05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК вiдповiдальнiсть платника алiментiв за прострочення їх сплати у видi неустойки (пені) настає лише за наявностi вини цiєї особи.

На платника алiментiв не можна покладати таку вiдповiдальнiсть, якщо заборгованiсть утворилася з незалежних вiд нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробiтної плати, затримкою або неправильним перерахуванням алiментiв банками.

В iнших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати алiментiв.

Суд може зменшити розмiр неустойки з урахуванням матерiального та сiмейного стану платника алiментiв, а за передбачених ст. 197 СК умов - повнiстю або частково звiльнити його вiд сплати заборгованостi.

При розглядi справ про стягнення алiментiв суд вiдповiдно до ч. 4 ст. 10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх вiдповiдальнiсть за прострочення сплати.

З матеріалів справи і зокрема пояснень позивачки, державного виконавця та письмового пояснення боржника державному виконавцю, постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що на час виникнення заборгованості боржника було повідомлено про відкриття виконавчого провадження та існування обов'язку щодо сплати аліментів.

При розгляді справи про стягнення аліментів боржник був повідомлений про відповідальність за ухилення від сплати аліментів чи прострочення їх сплати.

З розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем та направленого сторонам виконавчого провадження видно, що за період з червня по вересень 2014 р. включно боржник допустив несплату аліментів на загальну суму 4000 грн.

Станом на початок 2015 р. заборгованість не погашена. Повно та всебічно з'ясувавши зазначені обставини справи та з врахуванням розрахунку виконавця наявності доказів вини боржника у виникненні заборгованості по аліментам, суд визначив що розмір неустойки за період прострочки, який складає 92 дні, має відповідати 1840 грн.

В той же час, суд врахував, що позивачка наполягає на стягненні неустойки у розмірі 1220 грн. і за таких обставин, відповідно до приписів ст. 11 ЦПК, позов має бути задоволено саме в такому розмірі.

Судом обґрунтовано відмовлено у зменшенні розміру неустойки, оскільки відповідач не довів, що прострочка сплати аліментів мала місце за наявності обставин, які згідно з приписами ч.2 ст.196 СК України, можуть бути підставою для її зменшення.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного розміру заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки надані відповідачем квитанції свідчать лише про часткову сплату аліментів та вже після виникнення заборгованості за відповідний період.

Посилання на незаконні дії державного виконавця також не можуть бути враховані, оскільки цих дій у відповідний спосіб боржник не оскаржував.

Інші доводи також не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2015 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова