Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015 сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого Грузман Т.В., за участі секретаря судового засідання Марченка О.Є., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участі третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про зобов»язання усунути та не чинити перешкоди у користуванні 1/3 частиною квартири шляхом передачі ключів від вхідних дверей квартири, -

В С Т А Н О В И В:

17.09.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користування 1/3 частиною квартири. Свої позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що 18.02.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Після одруження позивач та її неповнолітній син, 1992 року народження стали проживати у квартирі АДРЕСА_1. 15.02.2008 року дана квартира була приватизована на трьох власників: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/3 частині. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився ще один син - ОСОБА_5. У вересні 2013 року відповідач вигнав позивача разом з дітьми з квартири, залишивши у ній належне їм майно. Після того як позивач покинула квартиру, відповідач зареєстрував у ній іншу жінку та став продавати належні дітям речі. Позивач неодноразово намагалась потрапити до квартири, але відповідач змінив замок і це стало не можливим. Так як у квартирі залишились речі позивача та її дітей, вказаними речами перешкоджає користуватись відповідач, чим порушують конституційні права власника майна.

Прохає зобов»язати відповідача усунути та не чинити перешкоди у користуванні належною позивачеві на праві приватної власності 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

03 листопада 2014 року позивач уточнила свої позовні вимоги та доповнила їх способом виконання, як шляхом передачі ключів від вхідних дверей квартири.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачеві у користування квартирою та її права мають бути поновлені шляхом задоволення позовних вимог.

Відповідач у наданій суду заяві позовні вимоги не визнає. У судових засіданнях зазначав, що ще під час розгляду справи в суді 19.01.2015 року він передав ключі від квартири АДРЕСА_1. Йому не зрозуміло чому представник позивача вказане заперечує. Після отримання ключів, позивач з»явилась до квартири та зачинила замок на одній із кімнат де склала речі, що їй належать. Якби вона з»являлась до суду, то підтвердила вказане.

Третя особа ОСОБА_4 до суду не з»явився.

Суд заслухавши думку учасників процесу, розглянувши матеріали справи прийшов до слідуючого висновку.

Судом досліджено наступні докази, які містяться у матеріалах справи.

У суді встановлено, що 18 лютого 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 уклали шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1, видане Новооржицькою селищною радою Оржицького району Полтавської області.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.02.2008 року за позивачем, відповідачем та третьою особою зареєстровано право власності на 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 по 1/3 частині за кожним.

17 листопада 2014 року складено акт обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2 та було встановлено, що вказана особа є співвласником квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_3 змінив дверний замок, а ОСОБА_2 має такий ключ, який не може відкрити двері.

Іншим актом обстеження житлово-побутових умов , складеного за зверненням ОСОБА_3 від 17.02.2015 року встановлено, що одна із кімнат яка знаходиться у квартирі АДРЕСА_1 опечатана з написом «ОСОБА_2» з вказівкою на дату 19.01.2015 року. Двері замкнені та ключ знаходиться у позивача.

Згідно журналу судових засідань від 19.01.2015 року зафіксовано передачу ключів від квартири відповідачем позивачеві.

Взаємовідносини, що склались урегульовані слідуючими нормами законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого май на будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з вимогами ст.ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Враховуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що при подачі позову до суду у позивача дійсно існували перешкоди у користуванні квартирою, оскільки позивач змінив замок на вхідних дверях. Позивач є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. 19.01.2015 року під час розгляду справи в суді відповідач передав ключів від квартири позивачеві, яка цього ж числа потрапила до квартири АДРЕСА_1 та вжила заходів по доступу як до квартири, так і до однієї із кімнат де на вхідних дверях якої міститься напис з даними позивача та датою, яка співпадає з датою передачі ключів у суді. Вказане підтверджено актом обстеження від 17.02.2015 року. Даний доказ не спростовано позивачем, що не дає суду підстав для задоволення позовних вимог. Ухвалу суду від 02.02.2015 року про обов»язкову явку у судове засідання 26 лютого 2015 року позивачем було проігноровано (поштове повідомлення отримано 19.02.2015 року), що позбавило суд можливості зробити висновок протилежний прийнятому під час ухвалення рішення по суті.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки позивачем не у повній мірі вжито заходів щодо доведеності позову, то він задоволенню не підлягає, оскільки при прийнятті рішення суд враховує, що відповідач на момент прийняття рішення не чинить перешкоди у користуванні 1/3 квартири та передав ключі від вхідних дверей квартири.

Стосовно стягнення з відповідача судових витрат, то вони стягненню не підлягають по причині відсутності підстав для задоволення позовних вимог, що відповідає положенню ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 317, 358, 391 ЦК України, суд , -

ВИРІШИВ:

У задоволення позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області подається протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час розгляду справи, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.В. Грузман