Справа №463/2525/14-ц
Провадження №2/463/122/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Лакомської Ж. І.

при секретарі - Коник О.Б.

за участі: прокурора - Поліщук Р.А.

представника позивача - Кузик Ю.І.

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника третьої особи Органу опіки і піклування

Личаківської районної адміністрації

Львівської міської ради - Сальвицького Р.І.

у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові розглянувши цивільну справу за позовом заступника прокурора м.Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_6, ОСОБА_2, третіх осіб ОКП ЛОР БТІ та ЕО, реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним договору дарування, зобов»язання звільнити земельну ділянку суд, -

встановив:

Заступник прокурора м.Львова звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради до відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_2 третіх осіб ОКП ЛОР БТІ та ЕО, реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним договору дарування, зобов»язання звільнити земельну ділянку.

Позов мотивує тим, що, що згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданих ОКП ЛОР БТІ та ЕО 05.09.2008р. право власності на будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 148,1 м.кв. зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.08.2008р. Рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно прийнято 05.09.2008р. Зокрема, заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.08.2008р. у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 визнано право власності на житловий будинок площею 148,1 кв.м. позначеному на плані під літерою Б-1 в цілому, що знаходиться за адресою м. Львів,вул. Стрілецька будинок 6б Однак, як встановлено прокуратурою міста Львова, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.08.2008р. у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, яким визнано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 148,Ім.кв., за ОСОБА_6 (справа № 2-1096/08) судом не приймалося. Що підтверджується листом Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.07.2013р. №6405, згідно якого під № 2-1096/08 в суді зареєстрована цивільна справа, в якій не виступає позивачем ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_6 Водночас, згідно з алфавітним покажчиком суду за 2008 рік в Пустомитівському районному суді за вказаним номером № 2-1096/08 зареєстрована цивільна справа, в якій виступають інші сторони.

Свій позов прокурор мотивує тим, що згідно пояснень колишнього голови Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_8, останнім рішення від 27.07.2008року по справі № 2-1096/08 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на житловий будинок по вул. Стрілецька, 66, не виносилось. Крім того, згідно пояснень ОСОБА_6 остання не має відношення до прийняття даного рішення Пустомитівським районним судом Львівської області і не була учасником даного судового процесу. Тому позивач вважає, що відповідач ОСОБА_6 незаконно набула право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 тому не мала права на відчуження вказаного вище будинку, а тому здійснений в подальшому правочин є недійсним. Відтак, право власності на спірний житловий будинок не підлягало державній реєстрації, оскільки рішення Пустомитівського районного суду Львівської області судом не постановлялось.

Не будучи законним власником об'єкту нерухомого майна, відповідач ОСОБА_6 на підставі договору дарування житлового будинку,нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, подарувала відповідачу ОСОБА_10 вказаний вище житловий будинок загальною площею 148,1 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1. В подальшому відповідач ОСОБА_2 зареєстрував право власності на згадане нерухоме майно за собою.

Крім того, відповідачем ОСОБА_6 будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 за загальною площею 148.1 м.кв. проведено самочинно, без належного дозволу та відповідного погодження проекту та на земельній ділянці, що не відводилася для такої мети. Вважає, що спорудження на земельній ділянці комунальної власності самочинного об'єкта, без дозволу та відома уповноваженого власника - Львівської міської ради порушує права та інтереси територіальної громади м.Львова.

Тому з врахуванням наведених мотивів просить суд ухвалити рішення, яким скасувати рішення реєстратора ОКП ЛОР БТІ та ЕО про реєстрацію права власності на нерухоме майно, загальною площею 148,1м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6, визнати недійсним договір дарування від 16.10.2008, укладений між ОСОБА_6 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровуваний), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9., згідно якого ОСОБА_6 подарувала останньому житловий будинок, загальною площею 148,1м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 скасувати рішення реєстратора ОКП ЛОР БТІ та ЕО про реєстрацію права власності на нерухоме майно, загальною площею 148,1 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, зобов'язати ОСОБА_6. звільнити земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 180600,54 грн.,шляхом демонтажу самочинно збудованого житлового будинку, площею 148,1 м.кв.

В судовому засіданні прокурор прокуратури м.Львова Поліщук Р.А., та представник позивача Львівської міської ради Кузик Ю.І., який діє на підставі довіреності від 26.05.2014 року позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просили позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 24.06.2014 року проти задоволення позову заперечив, та пояснив, що дійсно між відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_2 16.10.2008р. був укладений договір дарування житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, даний договір дарування житлового будинку був зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно ОКП ЛОР БТІ та ЕО, і на момент укладання вказаного вище договору дарування житлового будинку, ОСОБА_6 мала зареєстроване в установленому законом порядку право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 148,1 кв. м., набуте на підставі судового рішення, із штампом про набрання ним законної сили, вказані вище підстави також були перевірені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, яка здійснювала посвідчення договору дарування житлового будинку. Вважають, що факт відкриття кримінального провадження щодо можливої підробки судового рішення, не є належними доказами. Крім того, що питання самовільного будівництва в м. Львові регулюється рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 835 від 09.09.2011 року "Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань з самовільного будівництва у м. Львові", згідно якого обов'язковими передумовами подачі позовної заяви про демонтаж самовільно збудованого житлового будинку є складення акту-попередження та протоколу про адміністративне правопорушення, притягнення до адміністративної відповідальності чи видача припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису,та надання можливості особі скористатися своїм правом на узаконення самовільно збудованого будинку в досудовому порядку, однак таке право відповідачам не було надано. Крім того, у спірному житловому будинку зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_2 разом із своєю сім'єю - дружиною та двома малолітніми дітьми. У випадку задоволення позову в частині демонтажу житлового будинку сім'я відповідача ОСОБА_2, та його малолітні діти будуть позбавлені житла, оскільки вони не володіють жодним іншим нерухомим майном.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Сальвицький Р.І. в судовому засіданні пояснив, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані неповнолітні ОСОБА_12 та ОСОБА_13, тому просив суд ухвалити рішення з врахуванням законних прав та інтересів дітей.

Відповідач ОСОБА_6 та представник третьої особи ОКП ЛОР БТІ та ЕО в судове засідання повторно не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Представник третьої особи Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності представника третьої особи. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи в їх відсутності, проти чого сторони не заперечили.

Заслухавши висновок прокурора, пояснення представника позивача Львівської міської ради, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна стороназобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власностінабувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.08.2008р. визнано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 148,1 м.кв., за ОСОБА_6, стправа №2-1096/08, суддя Нерознак В.Ф (а.с.9-10).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданого ОКП ЛОР БТІ та ЕО 05.09.2008р.(а.с.19) право власності на будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 148.1 м.кв. зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.08.2008р.

З листа Пустомитівського районного суду у Львівській області №6405 від 30.07.2013 р. вбачається, що згідно алфавітних покажчиків цивільних справ у2008році цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення штрафу та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном не зареєстрована, під № 2-1096/08 зареєстрована цивільна справа за позовом ОСОБА_14 до Вовківської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування(а.с.11).

З наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_8, вбачається, що останній працював суддею Пустомитівського районного суду Львівської області до червня 2011 року, рішення суду від 26.08.2008 року по справі №2-1096/08 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 ним не виносилось (а.с. 12-13).

Згідно наявної в матеріалах справи копії протоколу допиту свідка ОСОБА_6 (а.с.14-18) в межах кримінального провадження №00000121, остання пояснила, що не має жодного відношення до прийняття вказаного вище рішення Пустомитівського районного суду Львівської області і не була учасником даного судового процесу, з ОСОБА_7 не знайома.

З представленої суду копії договору - дарування житлового будинку,нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9.(а.с.7-8),відповідач ОСОБА_6 подарувала відповідачу ОСОБА_10 житловий будинок загальною площею 148,1 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому відповідач ОСОБА_2 зареєстрував право власності на згадане нерухоме майно за собою, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від20.10.2008 року (а.с.20).

Відтак з врахуванням наведених обставин суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_6 набула у власність спірний будинок на підставі неіснуючого рішення суду, оскільки як встановлено матеріалами справи таке Пустомитівським районним судом не приймалось. В подальшому на підставі наведеного вище договору - дарування відповідач ОСОБА_2 набув у власність спірний будинок без достатньої правової підстави, тому договір дарування від 16 жовтня 2008 року, укладений між ОСОБА_6 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровуваний), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, згідно якого ОСОБА_15 подарувала ОСОБА_2 житловий будинок, загальною площею 148,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 слід визнати недійсним, а відтак рішення реєстратора ОКП ЛОР БТІ та ЕО про реєстрацію права власності на нерухоме майно, загальною площею 148,1 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_6 та рішення реєстратора ОКП ЛОР БТІ та ЕО про реєстрацію права власності на нерухоме майно, загальною площею 148,1 м.кв. за адресою : АДРЕСА_1, за ОСОБА_2 підлягають скасуванню, а позов в цій частині підлягає до задоволення.

У той же час, не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині зобов'язання ОСОБА_6 звільнити земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу самочинно збудованого житлового будинку, площею 148,1 м.кв. з наступних підстав:

Відповідно до ч.1,2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майновважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власностіна нього.

Порядок знесення та узаконення самовільного будівництва в місті Львові регулюється рішенням № 835 від 09.09.2011 року виконавчого комітету Львівської міської Ради, яким затверджене Положення "Про порядок врегулювання питань з самовільного будівництва у м. Львові".

Зокрема, пунктом 1 вказаного Положення передбачено, що положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові (надалі - Положення) регулює процедуру вирішення питань, пов'язаних з самочинним будівництвом на території м. Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) об'єктів містобудування та архітектури.

Згідно з п.2.1 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові відповідальність за своєчасне виявлення, попередження і вжиття заходів щодо припинення самочинного будівництва покладається на уповноважених посадових осіб та інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області.

Пунктом 2.6 зазначеного Положення передбачено, що на особу, яка скоїла порушення, уповноважена посадова особа складає акт-попередження (додається), протокол про адміністративне правопорушення та скеровує його адміністративній комісії при районній адміністрації. Адміністративна комісія, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, виносить постанову по справі.

Відповідно до п.4.1. Положення фізична або юридична особа, яка здійснює (здійснила) самочинне будівництво, зобов'язана протягом 30 днів з дня складення акта-попередження подати заяву на ім'я директора департаменту містобудування про отримання висновку про можливість експлуатації проведеного або про можливість закінчення здійсненого (здійснюваного) самочинного будівництва.

Виходячи з п.5 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради №835 від 09.09.2011р., міжвідомчі комісії при районних адміністраціях можуть приймати у кожному конкретному випадку самочинного будівництва одне з таких рішень, передбачених п.5.1.3 - про знесення у терміни, визначені розпорядчими документами, самочинного будівництва особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, за її кошти:

п.5.1.3.1 - у разі неможливості виділення земельної ділянки для цього будівництва;

п.5.1.3.2 - у разі заперечення виконавчим органом міської ради визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на земельній ділянці, що знаходиться у комунальній власності і не підлягає передачі у власність;у разі порушення прав інших осіб.

Проте суду не представлено доказів, що за фактом виявлення самочинного будівництва житлового будинку № 6б, що знаходиться по вул. Стрілецькій в м. Львові складався акт-попередження, порушення прав інших осіб внаслідок будівництва житлового будинку, чи вирішувалося питання можливості виділення земельної ділянки для вже збудованого будинку, рішення міжвідомчої комісії.

Враховуючи те, що відповідно до вимог пп.5.1.3.3 п.5.1 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові факт наявності порушення прав інших осіб є обов'язковою умовою для прийняття рішення про знесення самочинного будівництва особою, що його здійснила, відтак відсутні законні підстави для задоволення позову в частині звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу самочинно збудованого житлового будинку.

Крім того, у відповідності до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Таким чином, з наведених вище норм законодавства випливає, що обов'язковими передумовами подачі позовної заяви про демонтаж самовільно збудованого житлового будинку є складення акту- попередження уповноваженими особами Львівської міської ради чи видача припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису і відповідно надання можливості особі скористатися своїм правом на узаконення самовільно збудованого будинку в досудовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звільнення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самочинно збудованого житлового будинку, площею 148,1 м.кв. задоволення не підлягають.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_6 з метою покращення житлових умов, за допомогою всіх членів сім'ї, в тому числі і свого сина ОСОБА_2, збудувала житловий будинок загальною площею 148,1 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 на місці колишнього гаражу, побудованого батьком відповідача ОСОБА_6.

Судом встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 не приватизована, знаходиться у комунальній власності, однак знаходиться у фактичному користуванні відповідачів. В той же час, позивачем не представлено суду доказів розгляду повноважним органом питання про можливість чи неможливість виділення земельної ділянки під здійснене позивачем самочинне будівництво.

Крім того, як вбачається із п. 22 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.12 р. «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Також суд звертає увагу на те, що у спірному будинку зареєстровані та проживають малолітні діти відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 малолітній син ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.61-62,74).

У відповідності до ч. 2 ст. 2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.90 року, яка ратифікована Україною 27.02.91 року, набрала чинності для України 27.09.91 року (далі по тексту - Конвенція), Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї.

Згідно з ст.3 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статгя 27 Конвенції «Про права дитини» дає кожній дитині право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку.

У відповідності до преамбули Закону України "Про охорону дитинства" Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері.

За статтею 1 Закону «Про охорону дитинства» охорона дитинства - це система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Згідно ст. 8 «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Суд приймає до уваги те, що спірному будинку проживають неповнолітні діти тому позовна вимога про звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 в м.Львові є безпідставною, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.1,2,27 Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року,ст. 16,328,376 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 10, 11, 60, 169, 174, 209, 212 - 215, ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов заступника прокурора м.Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_6, ОСОБА_2, третіх осіб ОКП ЛОР БТІ та ЕО, реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Органу опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним договору дарування, зобов»язання звільнити земельну ділянку - задоволити частково.

Скасувати рішення реєстратора ОКП ЛОР БТІ та ЕО про реєстрацію права власності на нерухоме майно, загальною площею 148,1 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_6.

Визнати недійсним договір дарування від 16 жовтня 2008 року, укладеного між ОСОБА_6 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровуваний), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, згідно якого ОСОБА_15 подарувала ОСОБА_2 житловий будинок, загальною площею 148,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.

Скасувати рішення реєстратора ОКП ЛОР БТІ та ЕО про реєстрацію права власності на нерухоме майно, загальною площею 148,1 м.кв. за адресою : АДРЕСА_1, за ОСОБА_2.

У задоволенні позову про звільнення земельної ділянки за адресою: м.Львів,вул. Стрілецька, 6б, вартістю 180600,54 грн., шляхом демонтажу самочинно збудованого житлового будинку, площею 148,1 м.кв. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.294 ЦПК України.

Суддя: Лакомська Ж. І.