АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Винту Ю.М. , Перепелюк Л.М.

секретар Паучек І.І.

за участю: ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення боргу за договором банківського вкладу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 лютого 2015 року,-

встановила:

В грудні 2014 року ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом.

Просила стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») на її користь борг за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 10 липня 2014 року в розмірі 16800 доларів США.

Посилалася на те, що 10 липня 2014 року вона уклала з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір № 300131/76905/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік».

Відповідно до умов даного договору вона внесла, а банк прийняв грошові кошти в розмірі 16800 доларів США на вкладний рахунок № 2620.3.287130.001 на строк з 10 липня 2014 року по 10 січня 2015 року з сплатою процентів за ставкою 13.50% річних.

14 серпня 2014 року ОСОБА_2, звернулась до відповідача з письмовою заявою про дострокове повернення їй грошового вкладу. Однак відповідач своїм листом за № 9-322400/620 від 16 вересня 2014 року у достроковому повернені грошового вкладу фактично відмовив посилаючись на необхідність уточнення розміру коштів належних до виплати.

Вважає, що в даному випадку відповідач порушив вимоги п. 5 договору банківського вкладу від 10 липня 2014 року, який передбачає можливість дострокового повернення коштів на вимогу вкладника.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 суму банківського вкладу за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 10 липня 2014 року у розмірі 16800 доларів США.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк Фінанси та кредит» просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 лютого 2015 року і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2, відмовити.

Посилається на те, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення у справі зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від З грудня 2003 року № 516, (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку, договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки, договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката, договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, (далі - Інструкції) передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Пункт 5 договору передбачає право вкладника вимагати дострокового повернення сум вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору або протягом будь-якого з строків, на які було продовжено розміщення вкладу.

Як вбачається з матеріалів справи і це правильно встановлено судом першої інстанції 10 липня 2014 року між ОСОБА_2, та ПАТ «Банк Фінанси та кредит» був укладений договір - заява № 300131/76905/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік»

Відповідно до умов укладеного договору - заяви № 300131/76905/6-14 від 10 липня 2015 року ОСОБА_2, передала, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 16800 доларів США на вкладний рахунок № 2620.3.287130.001 на строк з 10 липня 2014 року по 10 січня 2015 року з сплатою процентів за ставкою 13.50%

Факт внесення позивачем коштів підтверджується квитанцією № 14 від 10 липня 2014 року та копією договору - заяви ( а.с. 5,6)

14 серпня 2014 року позивач звернувся до ПАТ «Банк фінанси та кредит» з вимогою про дострокове повернення вкладу у сумі 16800 доларів США. Відповідач відповідно до правил п. 5.3 основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків в ПАТ «Банк фінанси та кредит» не повернув ОСОБА_2 суму вкладу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому його слід залишити без змін.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що договір банківського вкладу, на який посилається позивач, є нікчемним, оскільки сторони недотрималися письмової форми цього договору.

У справі встановлено, що сторонами додержано письмову форму договору банківського вкладу з видачею квитанції - документа, що відповідає Положенню та Інструкції.

Як на обставину недодержання вимог щодо письмової форми договору апелянт посилається на те, що підпис на квитанції на здійснення касової операції ймовірно вчинено керівником відділення банку, а не касиром.

З приводу таких доводів апелянта колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, крім випадку недотримання вимог щодо письмової форми, прямо не встановлена законом й на час розгляду справи договір не визнаний судом недійсним.

Належність підпису на квитанції саме працівнику банку апелянтом не спростовується.

На квитанції міститься відтиск штампу, який знаходився у розпорядженні касира.

Таким чином, квитанція за змістом та формою відповідає вимогам, які передбачені пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308 ЦК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: