Справа № 351/1427/14-ц
Провадження № 22-ц/779/581/2015
Головуючий у 1 інстанції Собко В.М. В. М.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Вакарук В.М.,

секретаря Гавриляк Є.М.,

з участю сторін та представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Підвисоцької сільської ради про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання сільської ради надати об'єктивну характеристику за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду від 17 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

08.07.2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та Підвисоцької сільської ради про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання сільської ради надати об'єктивну характеристику.

В заяві зазначив, що в ході розслідування кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні відносно нього злочину, передбаченого ст. 125 КК, відповідач - сільський голова, допитаний як свідок, вказав недостовірну інформацію щодо нього, зокрема, що на нього до виконкому сільської ради неодноразово надходили скарги на його поведінку, він неодноразово зривав роботу сесії сільської ради, а підозрюваному ОСОБА_2 надав недостовірну характеристику, вказавши, що жодних скарг на нього не надходило.

Зазначена інформація дала можливість ОСОБА_4 насміхатись над ним, та створила умови для необ'єктивної оцінки його дій у кримінальній справі.

Поширена відповідачем інформація принизила його честь, гідність та призвела до душевних страждань.

Крім того, на прохання надати йому об'єктивну характеристику секретар сільської ради 16.01.2014 року надала характеристику такого ж змісту як і пояснення у протоколі допиту у кримінальній справі свідка ОСОБА_2

Посилаючись на викладені обставини, просив визнати незаконними дії ОСОБА_2, зобов'язати його публічно вибачитись за розповсюдження недостовірних відомостей, стягнути 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди та зобов'язати Підвисоцьку сільську раду надати йому об'єктивну характеристику.

Рішенням Снятинського районного суду від 17 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними дії ОСОБА_2

Зобов'язано ОСОБА_2 публічно вибачитись перед ОСОБА_3 за розповсюдження недостовірних відомостей, що паплюжать та принижують його честь та гідність.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 243,60 грн. судового збору.

Зобов'язано Підвисоцьку сільську раду надати ОСОБА_3 об'єктивну характеристику.

Додатковим рішенням Снятинського районного суду від 19 січня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 500 грн. витрат на правову допомогу.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність рішення суду від 17 грудня 2014 року.

Апелянт вказує на те, що відомості, які позивач вважає недостовірними, містилися у протоколі допиту його як свідка у кримінальній справі, а тому не можуть вважатися поширенням інформації в розумінні постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист честі та гідності, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», адже матеріали кримінальної справи є недоступними для третіх осіб, що в свою чергу виключає оприлюднення або неконтрольоване поширення цих відомостей.

Не було враховано судом і того, що відповідальність за поширення інформації, що міститься у характеристиці настає тільки в тому випадку, коли характеристика адресована іншим особам, а в даному випадку характеристика видана за заявою позивача йому особисто.

Крім того, характеристика була видана сільською радою, а не ним особисто, а тому і відповідальною повинна бути сільська рада.

Апелянт вказує на те, що не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди сам факт поширення інформації. Суд задовольнив вимогу про відшкодування моральної шкоди за відсутності обґрунтування заподіяння такої шкоди.

Не враховано судом і роз'яснень п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» про те, що суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК.

Необґрунтованим апелянт вважає і рішення суду в частині зобов'язання сільської ради надати позивачу об'єктивну характеристику, оскільки чинне законодавство не покладає на органи місцевого самоврядування обов'язку щодо надання характеристик.

Судом також не зазначено, яка саме інформація визнана недостовірною, за яких умов вона була поширена та якими доказами підтверджена.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач поширив недостовірну інформацію про позивача, чим принизив його честь і гідність та створив умови необ'єктивної оцінки судом дій ОСОБА_3

Однак, погодитись з таким висновком суду не можна.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що недостовірною позивач вважав інформацію, повідомлену ОСОБА_2 під час допиту його як свідка у кримінальній справі та зазначену у характеристиці про те, що до виконкому сільської ради неодноразово надходили скарги від сусідів та від ОСОБА_4 щодо його (ОСОБА_3.) поведінки, та що він неодноразово зривав роботу сесії сільської ради.

Встановлено, що під час допиту в якості свідка у кримінальній справі ОСОБА_2, останній зазначив, що до виконкому сільської ради неодноразово надходили скарги від сусідів та від ОСОБА_4 щодо поведінки ОСОБА_3, та що він неодноразово зривав роботу сесії сільської ради.

Також встановлено, що у характеристиці, виданій сільською радою особисто ОСОБА_3 на його прохання також зазначено про наявність на нього скарг від сусіда ОСОБА_4 та про те, що він, перебуваючи на засіданні сесії в якості запрошеного неодноразово зривав проведення сесії.

У п.15 постанови Пленум Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» дано роз'яснення про те, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням.

У п.17 зазначеної постанови роз'яснено, що не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_3 пред'явив позов про спростування інформації, яка міститься у протоколі допиту ОСОБА_2 як свідка у кримінальній справі, а такі позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками не підлягають розгляду судами, та враховуючи, що характеристика, про спростування інформації у якій заявлений позов, видана ОСОБА_3 особисто на його прохання і не була доведена до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги є безпідставними.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі вищенаведеного рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Снятинського районного суду від 17 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Підвисоцької сільської ради про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання сільської ради надати об'єктивну характеристику відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко

М.Д. Горейко

В.М. Вакарук