Справа № 524/2030/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015 року Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді - Савічева В.О.

при секретарі - Коршак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу 1/8 частини домоволодіння недійсним, скасування реєстрації прав власності на нерухоме майно та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу 1/8 частини домоволодіння недійсним та скасування реєстрації речових прав на нерухоме майно, стягнення моральної шкоди, зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5. Його донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємцем за законом.

При отриманні свідоцтва про право на спадщину в м. Ялта стало відомо, що ОСОБА_6, перебуваючи в шлюбі зі ОСОБА_3, купили домоволодіння АДРЕСА_1 та розбудували великий багатокімнатний будинок, в якому 1/2 частина належить померлому, з якої частина успадковується неповнолітньою.

В зв'язку з тим, що колишня дружина померлого ОСОБА_6 не бажала добровільно вирішити питання спадкування частини домоволодіння неповнолітньою ОСОБА_6, її мати ОСОБА_7 звернулась до суду.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.06.2010 року позов ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 задоволено. Визнано 1/8 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_5.

5.05.2011 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення Автозаводського районного суду залишилось без змін.

ОСОБА_3, на її прохання, та ОСОБА_1 почали узгоджувати порядок розрахунків, здійснювали оцінку нерухомості - 1/8 частини домоволодіння в м. Кременчуці та 1/8 частини квартири в смт. Гаспра м. Ялта.

В жовтні 2012 року ОСОБА_3 відмовилась від спілкування, та стало відомо, що суд зняв арешт, накладений 27.07.2009р. на домоволодіння АДРЕСА_1. Переслідуючи корисні цілі, ОСОБА_3 сфабрикувала заяву про зняття арешту, та здійснила відчуження домоволодіння, не бажаючи виконати рішення суду щодо 1/8 частини домоволодіння.

Фактично, ОСОБА_3, добре розуміла, що неповнолітній ОСОБА_6 належить 1/8 частина домоволодіння відповідно рішення суду, але здійснила відчуження будинку своїй матері ОСОБА_8

Обманюючи позивача та переслідуючи корисні цілі, не бажаючи виконувати рішення суду, по зловмисній домовленості з матір'ю ОСОБА_8, ОСОБА_3 вчинила відчуження домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідачі добре розуміли, що не виконано рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.06.2010 року, яким визнано 1/8 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 за неповнолітньою ОСОБА_6

Набувач знала про наявність перешкод щодо вчинення правочину, знала, що ОСОБА_3 не має права відчужувати вказане домоволодіння, що свідчить про недобросовісність набувача ОСОБА_8 та є підставою для витребування майна від набувача.

Просила суд винести рішення, яким витребувати у ОСОБА_8 1/8 частину домоволодіння АДРЕСА_1 на користь неповнолітньої ОСОБА_2, відповідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.06.2010 року, та скасувати попередню реєстрацію речових прав на 1/8 частину указаного домоволодіння.

Відповідно ст.ст. 82, 84 ЦПК України судові витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу покласти на відповідачів.

В подальшому позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги і просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/8 частини домоволодіння будинку АДРЕСА_1, укладений 26 квітня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі № 578, скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на 1/8 частину домоволодіння будинок АДРЕСА_1, стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 заподіяну моральну шкоду 15000 грн., судові витрати покласти на відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_8.

21.01.20015 року позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги і просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/8 частини домоволодіння будинку АДРЕСА_1 укладений 22 квітня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі № 578, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 4476548 від 29 липня 2013 року, на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, здійснену на підставі свідоцтва про право власності, видане державним реєстратором прав реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції, зареєструвати право власності на 1/8 частину об'єкту нерухомого майна по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.06.2010 року, стягнути з ОСОБА_3 заподіяну моральну шкоду в розмірі 15000 грн., судові витрати покласти на ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 останні уточнені позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві і просив суд їх задовольнити.

Представники відповідачів ОСОБА_3 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - ОСОБА_13 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали посилаючись на обставини викладені в запереченнях на позовну заяву і просили суд відмовити у задоволені позову.

Представники третіх осіб КП «Кременчуцьке МБТІ», відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ в судове засідання не з'явилися просили суд справу розглядати без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчиняться у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до частини 1 статті 215 зазначеного Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3, зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року № 13 та від 25 травня 1998 року № 15 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5. Його донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємцем за законом.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.06.2010 року позов ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 задоволено. Визнано 1/8 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_5.

5.05.2011 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення Автозаводського районного суду залишилось без змін.

18.04.2012 року відповідач ОСОБА_3 здійснила відчуження 7/8 частини домоволодіння АДРЕСА_1, а потім 26.04.2012 року - 1/8 частини вищезазначеного домоволодіння.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Таким чином були порушені конституційні права неповнолітньої ОСОБА_6 щодо право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивач ОСОБА_1 у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку не надала жодного доказу на підтвердження факту завдання моральної шкоди з вини відповідача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 203, 215 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»ст.ст. 10,14, 57-59, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу 1/8 частини домоволодіння недійсним, скасування реєстрації прав власності на нерухоме майно та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/8 частини домоволодіння будинку АДРЕСА_1 укладений 22 квітня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі № 578.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 4476548 від 29 липня 2013 року, на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1., здійснену на підставі свідоцтва про право власності, видане державним реєстратором прав реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції.

Зареєструвати право власності на 1/8 частину об'єкту нерухомого майна по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.06.2010 року.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України у повернення сплаченого судового збору 236,70 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: