Миколаївський районний суд Одеської області
Справа№ 508/1155/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 року Миколаївський районний суд Одеської області

В складі головуючого судді Горобця В.Л.

При секретарі Товт А.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Миколаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та зобов'язання звільнити земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, є власником земельної ділянки загальної площею 6,89 га сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області, що підтверджується державним актом ОД №094274.

Як позивачу стало відомо у літку 2013 року належна йому земельна ділянка використовується відповідачем начебто на підставі укладеного з позивачем договору оренди землі від 11.01.2010 року.

Ознайомившись з вказаним договором оренди землі від 11.01.2010 року, ОСОБА_1, впевнився, що підпис на останньому йому не належить, оскільки своєї згоди він на укладання даного договору з відповідачем не давав, особі, яка підписувала вказаний договір, довіреності на його підписання від свого імені не видавав. Отже вказаний договір вважає недійсним.

Позивач та його представник ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримують, просять їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Бабін С.М., в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки позивачем та його представником не надано доказів того, що договір оренди земельної ділянки площею 6,69 га сільськогосподарського призначення, яка належить позивачу на праві власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД №094274, від 11.01.2010 року, укладений між ОСОБА_1 та СТОВ «Інтер-Агро» підписано було не ним, а іншою особою. Крім того представник позивача в судовому засіданні заявив клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, про що надав до суду відповідну заяву.

Свідок ОСОБА_5 суду повідомила, що вона працює в СТОВ «Інтер-Агро» бухгалтером. В 2010 році приїхали разом з ОСОБА_6 до будинку позивача і оспорюваний договір оренди землі від 11.01.2010 року був підписаний самим позивачем.

Свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що вона працює комірником в СТОВ «Інтер-Агро». В 2010 році, точної дати не пам'ятає, приїхали з ОСОБА_5 до будинку позивача. В автобус зайшли позивач та його сестра ОСОБА_2, їм дали договори на оренду землі, вони повернули вже підписані. Хто їх підписував свідок не бачила. Суду також повідомила, що з 2010 року по 2013 рік позивач отримував орендну плату. Один раз отримувала його сестра ОСОБА_2 по дорученню, а потім сам позивач.

Свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що коли до будинку позивача та його представника приїзджав автобус то ОСОБА_1 вдома не було, його сестра ходила в автобус щось підписувала, як пізніше повідомила, що оформляла землю.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що в день підписання договору ОСОБА_1, тобто позивача, вдома не було. Чи підписував ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки чи його сестра йому невідомо.

Свідок ОСОБА_2 суду повідомила, що до них з братом додому приїхав автобус СТОВ «Інтер-Агро» щоб підписати договори оренди землі мамин та позивача. Мамин договір вона підписала, а брата договір спочатку не підписувала, а потім підписала та сказала, що через рік вони планують забрати земельну ділянку і обробляти самостійно. Крім того, пояснила, що брат знав, позивач, що вона підписала його договір оренди.

Суд вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін та їх представників, свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 6,89 га сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області, що підтверджується державним актом ОД №094274.

11.01.2010 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Інтер-Агро» було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,89 га сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області на 7 років. Даний договір зареєстровано у Миколаївському районному відділі Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 31.12.2010 року за № 04.10.528.01039

Як стверджує позивач та його представник даний договір оренди землі позивач не підписував, його підписала представник позивача ОСОБА_2

Для правильного вирішення спору, за клопотанням представника позивача судом 04.03.2014 року було призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання: чи дійсно в договорі оренди землі від 11.01.2010 року, укладеному між ОСОБА_1 та СТОВ «Інтер-Агро», в графі орендодавець підпис виконано самим ОСОБА_1 чи іншою особою.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 4841/02 від 20.11.2014 року вирішити питання про те чи дійсно в договорі оренди землі від 11.01.2010 року, укладеному між ОСОБА_1 та СТОВ «Інтер-Агро», в графі орендодавець, підпис виконано самим ОСОБА_1, не виявилося можливим ( а.с. 62-65).

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду землі» ( в подальшому - Закон) відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Так, за загальним правилом, встановленим ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так в судовому засіданні представник позивача стверджувала, що вищевказаний договір оренди землі позивач не підписував, його підписала сама представник позивача. Однак суду відповідних доказів не надано. Свідки зі сторони позивача не підтвердили, що вони бачили як представник позивача підписувала договір оренди земельної ділянки площею 6,89 га.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 суду також пояснила, що наміру укладати договір оренди землі з відповідачем позивач не мав, оскільки мав бажання самостійно обробляти земельну ділянку.

Однак даний факт спростовується тим, що позивач з моменту підписання договору оренди та згідно його умов вчасно отримував орендну плату за землю і претензій до відповідача по даному питанню не мав. Це було підтверджено в судовому засіданні самим позивачем, його представником, а також свідком ОСОБА_6

Крім того, якщо позивач вважав, що його право порушене, то згідно п.п. 36-38 договору оренди землі від 11.01.2010 року, позивач міг звернутися до відповідача з заявою про зміну умов договору, його припинення або розірвання. Однак даним правом позивач не скористався. Як було підтверджено в судовому засідання сторонами, що позивач та його представник до відповідача з відповідними заявами не звертався.

Відповідно до вимог статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право. Проте позивачем та його представником не зазначено в чому порушуються права ОСОБА_1

Крім того, представником відповідача до суду також було подано заяву в якій представник СТОВ «Інтер-Агро» Бабін С.М. просить до спірних правовідносин застосувати позовну давність, оскільки позивач до суду звернувся з позовом 11.11.2013 року, а договір оренди землі був укладений 11.01.2010 року, тобто строк позовної давності сплинув ще 11.01.2013 року.

Суд розглянувши заяву представника відповідача, вважає, що до спірних правовідносин також можливо застосувати позовну давність.

Кожна особа має право звернутися за захистом порушеного права в межах строку позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки (ст.257 ЦК України).

Частиною 1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року передбачено, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої ст.261 ЦК України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оспорюваний договір укладено сторонами 11.01.2010 року. Позивач ОСОБА_1 знав, що договір оренди землі підписаний не ним, а його сестрою з моменту підписання договору, оскільки підтвердив особисто в судовому засіданні

Таким чином, суд вважає, що позивач, звернувшись 11.11.2013 року до суду з позовом про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та зобов'язання звільнити земельнуділянку, пропустив строк позовної давності для захисту порушеного права, передбачений ст.257 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до положень ч. 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як убачається з матеріалів справи представник відповідача до винесення рішення по суті позовних вимог заявив клопотання про застосування позовної давності (а.с. 90 ).

За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що позивач та його представник не довели, що позивач не підписував договір оренди землі від 11.01.2010 року, а також враховуючи те, що за результатами розгляду справи факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача не встановлено, а також те що позивач звернувся до судузі спливом строк позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та зобов'язання звільнити земельну ділянку.

Керуючись ст. ст. 15; 60; 213; 214; 215; 217; 218; 294 ЦПК України, ст. ст. 215; 256; 257;261; 638 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та зобов'язання звільнити земельну ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня повного виготовлення тексту рішення через Миколаївський районний суд Одеської області.

Суддя: Горобець В.Л.