АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/2580/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач: Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У мотивування вимог посилався на те, що 18.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №СL-007/748/2006, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 23514,24 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 12,99% річних, зі строком остаточного повернення кредитних коштів 18.12.2012 року.

05.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ним укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфеля, відповідно до якого банк відступив а він прийняв право вимоги за Кредитним договором №СL-007/748/2006.

Разом з тим, ОСОБА_2 неналежним чином виконує зобов»язання за кредитним договором, в зв»язку з чим з усіма уточненнями просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10204,42 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на день розрахунку 120752,03 гривні, заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом в розмірі 2454,48 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 29044,62 гривні, пеню в розмірі 546757,71 гривня, а всього 696554,36 гривень та судові витрати у справі (т.1 а.с.151).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що відповідно до виписки з поточного рахунку позичальника грошові кошти від продажу заставного автомобіля у розмірі 7 329,34 Доларів США 10 лютого 2009 року надійшли на рахунок ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з"явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частково задоволенню.

Судом встановлено, що 18.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №СL-007/748/2006, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 23514,24 доларів США для придбання автомобіля «Сітроен» зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 12,99% річних, зі строком остаточного повернення кредитних коштів 18.12.2012 року (т.1 а.с.6-11).

З метою забезпечення виконання умов Кредитного договору, 18.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений Договір застави транспортного засобу №РСL-007/748/2006, відповідно до якого в заставу Банку був переданий автомобіль «Сітроен С4», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.124-126).

05.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого банк відступив, а товариство прийняло право вимоги за Кредитним договором №СL-007/748/2006 (т.1 а.с.20-33).

Звертаючись в суд з даним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» посилалося на те, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує зобов»язання за кредитним договором, в зв»язку з чим утворилася заборгованість по тілу кредиту в розмірі 10204,42 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на день розрахунку 120752,03 гривні, заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом в розмірі 2454,48 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 29044,62 гривні, пеню в розмірі 546757,71 гривня, а всього 696554,36 гривень та судові витрати у справі (т.1 а.с.152).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суд першої інстанції виходив з того, що розмір заборгованості ОСОБА_2 є недоведеним.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки судом при ухваленні оскаржуваного рішення не звернуто уваги на наступне.

Заявляючи позов про стягнення заборгованості за даним договором позивач надав суду всі розрахунки заборгованості і підтвердив факт надходження коштів від реалізації автомобіля в розмірі 7 329,34 Доларів США 10 лютого 2009 року.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача підтвердив, що заборгованість розрахована з урахуванням коштів, що надійшли від реалізації автомобіля.

З матеріалів справи вбачається, що банк надав лише згоду на зняття арешту з автомобіля з метою його реалізації, а надалі реалізація автомобіля відбувалася на підставі довіреності, яку надав відповідач, як власник автомобіля, відтак саме він мав контролювати процес реалізації автомобіля, який відбувався за його довіреністю і узгоджувати ціну при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля.

Жодних доказів, які б свідчили про те, що до банку надійшла інша сума після реалізації автомобіля суду не надавалося.

На підтвердження правильності розрахунку заборгованості, позивач, крім розрахунку заборгованості надав копію рахунку про рух коштів, які вносив відповідач на погашення кредиту, який підтверджує розмір заявленої позивачем заборгованості.

На спростування наданого розрахунку, відповідач не надав жодного доказу, як і не надав власного розрахунку, вважаючи, що заборгованість мала би бути погашена за рахунок реалізації автомобіля.

Отже, колегія суддів вважає, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем визначена правильно.

Разом з тим, в судовому засіданні 07.04.2014 року представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності (а.с.78-80,100).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 ЦК України визначає, що загальна позовна давність встановлюється у три роки, а стаття 258 ЦК України встановлює, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

В постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116 цс 13 в зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

У пункті 2 частини № 1 кредитного договору сторони погодили, що датою остаточного повернення кредиту є 18 грудня 2012 року.

Пунктом 1.9.1 частини № 2 кредитного договору передбачено, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. При цьому виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що 18.08.2008 року ЗАТ «ОТП-Банком» складено та вручено ОСОБА_2 досудову вимогу з вимогою дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 днів (т.1 а.с.92).

Таким чином, банком змінено строк виконання зобов'язання, й після спливу 30 днів з дня отримання вимоги розпочався перебіг строку позовної давності.

Згідно пояснень представника відповідача, 18 березня 2009 року ЗАТ «ОТП Банк» звернулося із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № СL-007/748/2006 мотивуючи це тим, що строк виконання зобов'язання настав, а ОСОБА_2 його не виконав. Заочним рішенням Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 04 червня 2009 року, позовні вимоги ЗАТ «ОТП Банк» задоволено й на виконання даного рішення суду видано виконавчий лист. 07 травня 2012 року зазначене заочне рішення Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 04 червня 2009 року було скасоване, а справа призначена до розгляду, й ухвалою Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 12.06.2012 року позовна заява ЗАТ «ОТП Банк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору залишена без розгляду у зв'язку із повторною неявкою позивача.

Також з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зверталося до Керченського міського суду з аналогічним позовом (справа № 107/274/13-ц) й ухвалою Керченського міського суду від 13 лютого 2013 року позовну заяву повернуто позивачу для подачі до належного суду (т.1 а.с.5).

Крім того, в травні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зверталося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (справа № 752/8152/13-ц) (т.1 а.с.59), й ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2013 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишено без розгляду (т.1 а.с.91).

Згідно ст. 265 ЦК України, залишення позовної заяви без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна сторони у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Таким чином, на момент пред'явлення даного позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пройшло більше трьох років з моменту початку перебігу строку позовної давності, тобто сплив строк позовної давності.

У відповідності до ч. з ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а згідно ч. 4. ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи пропуск позивачем строків звернення до суду за захистом своїх прав та наявність заяви відповідача про застосування строку позовної давності і доведеності позивачем своїх вимог, суд мав би відмовити в задоволенні вимог по строку, а не по суті.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав, а саме з підстав пропуску строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 256-258,261,262,265,266 ЦК України, ст.ст. 303, 304,307,309, 313, 314,316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у задоволенні позову до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий:

Судді: