Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Подрєзова Г. О. ,

при секретарі - Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод власнику по користуванню своїм майном та вселення;

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 надав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про усунення перешкод по користуванню власником своєю власністю та вселення, мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 09.01.2001р. він являється власником 1/ 4 частини квартири АДРЕСА_1. Іншими співвласниками цієї квартири є його бувша подружжя - ОСОБА_2, діти дочка ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4, яким належить по 1/ 4 частині квартири. Зареєстровані в цій квартирі він особисто, його бувша подружжя - відповідачка у справі ОСОБА_2 та діти, але відповідачка у справі змінила замки у вхідних дверях квартири та не допускає його до квартири, що змушує його звертатися до суду з вказаним позовом. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що житлове приміщення, яке належить йому на праві спільної часткової власності, необхідно для проживання особисто йому, він є інвалідом 2-ї групи загального захворювання, а відповідачка створює перешкоди власнику по користуванню ним своїм майном, добровільно передати ключі від квартири відмовилася, просив суд усунути йому перешкоди по користуванню своїм майном та вселити його до спірної квартири.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, хоч не заперечувала у проживанні позивача у спірній квартирі, але надати ключі від квартири позивачу відмовилася.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки, розглянувши надані матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яким належить по 1/ 4 частині в цій квартирі.

Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про право власності № 31457 від 09.01.2001р. виданим комунальною службою приватизації державного житлового фонду та не заперечували сторони по справі.

Крім цього, судом встановлено, що відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 18.01.2007р. по цивільній справі № 2-1077/2007р. визначений порядок користування квартирою АДРЕСА_1 та виділено у користування ОСОБА_1 одну жилу кімнату, площею 12,3 кв.м., а ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 виділено у користування жилі кімнати площею 26,10кв.м. та 18,4 кв.м., підсобні приміщення кухні, ванної, туалету, коридор залишені у сумісному користуванні.

Позивач послався на те, що після розірвання шлюбу з відповідачкою у 2007р., він не проживав у спірній квартирі, оскільки з відповідачкою склалися негативні відносини.

Але, в даний час він звернувся до відповідачки з проханням надати йому ключі від квартири, оскільки має намір вселитися і проживати в цій квартирі у виділеній йому судом кімнаті, але відповідачка категорично відмовила йому у наданні ключів від квартири, хоч не заперечувала проживання у цій квартирі лише тоді, коли вона знаходиться у цій квартирі.

Відповідачка в судовому засіданні обґрунтувала заперечення проти позову тими обставинами, що дійсно змінила замок на вхідних дверях квартири , так як попередній прийшов у непридатний стан, позивач з 2007р. не проживав у квартирі з власної ініціативи, з вимогами про вселення та про доступ до квартири не звертався, , фактичні наміри позивача направлені на отримання грошової компенсації за свою частину квартири, оплату за житлово - комунальні послуги по квартирі не проводить.

Але, згідно з поясненнями позивача, він звертався до працівників Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області про усунення йому перешкод по користуванню квартирою, але йому було роз»яснино його право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства, що підтвердив постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 14.10.2012р. на звернення депутата Білоцерківської міської ради ОСОБА_5 та аналогічним звернення його матері ОСОБА_6 згідно з постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 13.09.2012р.

На запитання до відповідачки про передачу нею ключів позивачу в судовому засіданні вона категорично відмовилася, відмову пояснила побоюванням у вчиненні з боку позивача відносно неї та неповнолітньої дочки протиправних дій.

При вирішенні спору, суд виходить з того, що правовідносини з захисту права власності регулюються главою 29 ЦК України. Так, згідно з ст. 386 цього Кодексу держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності. Згідно з ст. 391 Кодексу - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд враховуючи встановлені судом обставини, приходить до висновку, що з боку відповідачки, вчинені перешкоди по користуванню квартирою позивачем, який є співвласником цієї квартири, а відповідачка лише зареєстрована в цій квартирі. Також, судом враховані ті обставини, що відповідачка не будучи співвласником квартири, особою, яка заселилася до спірної квартири з дозволу співвласників, яким належить право на заселення до квартири інших осіб, не має права розпорядження квартирою, а тому її заперечення позовних вимог судом до уваги не береться.

Відповідно до ст. 317 ЦК України - власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи, що позивачем надані докази, що підтверджують його позовні вимоги, то позов про усунення перешкод власнику по користуванню своїм майном шляхом вселення його до спірної квартири є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

Керуючись ст..ст.. 5,60, 212-215,218, 223 ЦПК України, ст.ст..317, 386, 391 ЦК України , суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди по користуванню кімнатою площею 12,3 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 та вселити його в зазначену квартиру.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Г. О. Подрєзова