Справа № 133/1630/14-ц Провадження № 22-ц/772/515/2015Головуючий в суді першої інстанції Проць В. А.
Категорія 47 Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М., Жданкіна В.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Управління Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області, Реєстраційної служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області про визнання недійсним протоколу встановлення та закріплення меж земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельної ділянки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 травня 2006 року, виданого державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Михальчук Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-493, вона є власником жилого будинку з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1. Право власності на будинок зареєстровано в Комунальному підприємстві «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної документації» 23 червня 2006 року за №390. Відповідно до рішення Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області № 13-12-06 від 17 травня 2013 року позивачці надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною, площею - 0,15 га. Проте, реалізувати своє право власності на земельну ділянку вона не може, оскільки під час виготовлення технічної документації було встановлено, що відбувається часткова накладка належної їй земельної ділянки та суміжної земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 При зверненні позивачки до Управління Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області про усунення виявлених розбіжностей, їй було повідомлено, що земельна ділянка ОСОБА_3, яка накладається на її земельну ділянку, є приватизованою. Крім того, в Управлінні Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області їй повідомили, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_3, яка межує з її земельною ділянкою, відповідно до протоколу встановлення та закріплення меж земель ділянки відповідачка погодила з нею межі земельної ділянки. Однак, протоколу про встановлення та закріплення меж земельної ділянки вона не підписувала, в даному протоколі міститься не її підпис. На даний час приватизація земельної ділянки, якою вона користується, неможлива через перетинання контурів земельних ділянок (накладка) із земельною ділянкою відповідачки.

Враховуючи викладене, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав та просила визнати недійсним протокол встановлення та закріплення меж земельної ділянки ОСОБА_3, що знаходиться в с. Козятині по АДРЕСА_2 із суміжним землекористувачем земельної ділянки ОСОБА_2, що знаходиться в. АДРЕСА_1; зобов'язати Управління Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_3, що знаходиться в АДРЕСА_1 та внести відповідні зміни щодо меж земельної ділянки із земельною ділянкою ОСОБА_2; зобов'язати Державну реєстраційну службу Козятинського міськрайонного управління юстиції скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_3, що знаходиться в с. Козятині по АДРЕСА_1.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року вказаний позов задоволено частково, зокрема, зобов'язано Управління Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 с. Козятин Козятинського району Вінницької області та внести відповідні зміни щодо меж земельної ділянки із земельною ділянкою ОСОБА_2 У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням у частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та ухвалити нове, яким у відмовити у задоволенні цих вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині задоволених вимог, з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у їх задоволенні. У іншій частині вказане рішення ніким не оскаржується, а тому відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України не підлягає перевірці щодо його законності та обґрунтованості.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак рішення суду першої інстанції в оскаржуваній його частині таким вимогам не відповідає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 травня 2006 року, виданого державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Михальчук Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-493, позивачка є власником жилого будинку з господарськими будівлями, розташованого в с. Козятині, Козятинського району, АДРЕСА_1 (а.с. 4). Право власності на будинок зареєстровано в Комунальному підприємстві «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної документації» 23 червня 2006 року за №390.

Рішенням Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області № 13-12-06 від 17 травня 2013 року позивачці надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування вказаного жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,15 га (а.с. 5).

В Акті обстеження меж земельної ділянки, що знаходиться у АДРЕСА_1 вказано, що при виготовленні кадастрового плану на земельну ділянку, яка ділилася в рівних частках між ОСОБА_3 та її сестрою ОСОБА_5 після успадкування житлового будинку по АДРЕСА_2, було допущено помилку організацією, яка проводила обміри. При обмірах земельної ділянки не дотримано норм ДБН 360-92 (від сусідської будівлі потрібно було відступити 1 метр для обслуговування будинку), а тому і виникла накладка земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 2).

Крім того з матеріалів справи (а.с.160-165) вбачається, що за заявою ОСОБА_3 від 26.10.2013 року державний реєстратор Кукуруза В.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 7247374 від 26.10.2013 року провів державну реєстрацію права власності земельної ділянки 12/2, що розташована по АДРЕСА_1 Козятинського району Вінницької області за ОСОБА_3 та видав їй свідоцтво про право власності на дану земельну ділянку № 11639885 від 20.10.2013 року, кадастровий номер -:01:001:1386, площею 0,1494 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Задовольняючи вимогу позивачки про зобов'язання Управління Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у с. Козятин, Козятинського району, Вінницької області та внести відповідні зміни щодо меж земельної ділянки із земельною ділянкою ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що з досліджених письмових доказів можна зробити висновок, що технічна документація із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_3 в частині межування із земельною ділянкою, яка знаходиться у користуванні позивачки була виготовлена інженером-землевпорядником з порушенням вимог законодавства про землеустрій.

Однак із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи, суд дійшов їх з порушенням та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Так, з наведених вище доказів вбачається, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка за адресоюАДРЕСА_3 у с. Козятин, Козятинського району, Вінницької області, яка є суміжною із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 у тому ж населеному пункті, якою користується ОСОБА_2 Будь-яких доказів про те, що відповідачці належить земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 у с. Козятин, Козятинського району, Вінницької області та що така ділянка є суміжною із тією, якою користується позивачка, матеріали справи не містять, а тому висновок суд про зворотнє не відповідає обставинам справи та не може бути визнаний обґрунтованим.

Суд першої інстанції обмежився лише посиланням у рішенні на положення деяких норм права та тільки на деякі докази, а також на встановленні ним обставини без посилань на докази, при цьому на порушення вимог ст.ст.212-215 ЦПК України суд у частині задоволених вимог фактично не здійснив оцінки доказів, зокрема не зазначив у рішенні якими конкретно доказами підтверджується, що технічна документація із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_3 в частині межування із земельною ділянкою, яка знаходиться у користуванні позивачки, була виготовлена інженером-землевпорядником з порушенням вимог законодавства про землеустрій, не вказав які саме норми права порушено та у чому конкретно такі порушення полягають.

Пленум ВСУ у п.7 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Частиною 10 ст.24 цього ж закону передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

поділу чи об'єднання земельних ділянок;

якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Статтею 37 цього ж закону врегульовано питання виправлення помилок, допущених при веденні Державного земельного кадастру.

Таким чином спеціальним законом, який установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру, не передбачено ні таких підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором, на які посилається позивачка, ні такого способу захисту порушених прав особи, який вона обрала, що не перешкоджає їй захистити свої права у інший спосіб.

Враховуючи положення ст. 88, ч.4 ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 121 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити, рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 зобов'язати Управління Держземагенства у Козятинському районі Вінницької області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: с. Козятин Козятинського району Вінницької області АДРЕСА_1 та внести відповідні зміни щодо меж земельної ділянки із земельною ділянкою ОСОБА_2 скасувати. У задоволенні цих її вимог - відмовити.

В іншій частині це рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. (сто двадцять одна гривня 80 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : О.В. Ковальчук

Судді : В.М. Медяний

В.В. Жданкін