Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А., Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, піклувальник неповнолітнього - ОСОБА_3, про відшкодування збитків,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, піклувальник неповнолітнього - ОСОБА_3, про відшкодування збитків.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2014 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 650 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що, оскільки позивачка до звернення до суду - 28 листопада 2012 року не зверталась до відповідача з вимогою про повернення грошей, тобто не пред'являла вимоги до спадкоємця у строки, передбачені ст. 1281 ЦК України, тому позбавляється права вимоги.

Апеляційний суд з висновком суду першої інстанції не погодився та зазначав наступне.

Відповідно до копії розписки від 22 серпня 2011 року ОСОБА_4 передала квартиру АДРЕСА_1 за 6 300 доларів ОСОБА_1 Із них передоплата становить 8 300 грн, отримує на руки 15 650 грн. Зобов'язувалася здійснити угоду до 18 листопада 2011 року. Угода здійснювалася у присутності двох свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Розписка підписана ОСОБА_4, ОСОБА_1 та свідками.

12 січня 2012 року ОСОБА_1 направила на адресу ОСОБА_4 вимогу про повернення раніше переданих грошей у сумі 240 200 грн в десятиденний термін, а саме: з 15 до 25 січня 2012 року у зв'язку з втратою юридичної сили усного договору купівлі-продажу квартири, яку ОСОБА_4 отримала 18 січня 2012 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла.

Відповідач є рідним сином ОСОБА_4 та на момент смерті був неповнолітнім, якому встановлено статус дитини-сироти та призначений піклувальник - ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_4 спадщину, яка складалася із квартири АДРЕСА_1 прийняв неповнолітній ОСОБА_2, 1995 року народження.

Як пояснили в судовому засіданні першої інстанції свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були присутні при передачі грошей за розпискою, позивачка передала ОСОБА_4 15 650 грн в рахунок купівлі квартири.

Згідно із чч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачкою ОСОБА_4 грошова сума в розмірі 15 650 грн є авансом, який підлягає поверненню.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, відповідно до ст. ст. 1218, 1231 ЦК України спадкоємець ОСОБА_2 несе відповідальність в межах спадкового майна і сума авансу за розпискою повинна бути повернута ним позивачці.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П. Євграфова

судді: Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель