Справа № 180/3900/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2015 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі : головуючого Хомченко С.І.

при секретарі Назаренко А.В.

за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 27 червня 2003 року перебувала у шлюбі з відповідачем, у грудні 2013 року вони припинили сімейні стосунки і вона звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу. За час шлюбних відносин придбали за договором купівлі-продажу від 16 травня 2006 року недобудований будинок АДРЕСА_1 в м. Марганці Дніпроптеровської області, у 2013 році будинок було здано в експлуатацію та 15 листопада 2013 року відповідач отримав свідоцтво про право власності на цей будинок. Крім того, за договором купівлі-продажу від 30 травня 2007 року ними було придбано автомобіль марки ВАЗ-210700-20ЗНГ, 2006 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_1, вартістю 32400 грн., який зареєстровано на відповідача. Оскільки їй та відповідачу по закону належить по ? частині спільного набутого за час шлюбу майна, просить суд визнати за нею право власності на ?? частину будинку АДРЕСА_1 в м. Марганці, на ? частину земельної ділянки загальною площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1 та на ? частину автомобіля марки ВАЗ-210700-20ЗНГ, 2006 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про повернення 1/2 частини грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16 травня 2006 року він придбав недобудований житловий будинок по АДРЕСА_1 в м. Марганці, вартістю 10000 грн. та земельну ділянку площею 600 кв.м., вартістю 1500 грн., відповідачка у цьому участі не приймала та особисті кошти не надавала. Кошти на придбання вказаного майна, виконання робіт з добудови будинку, ремонту та ін. він запозичив у своєї матері ОСОБА_3, всього в сумі 45000 грн. За час спільного проживання у будинку він одноособово ніс усі витрати по утриманню будинку, і тому вважає, що за приписами ч. 2 ст. 62 СК України, будинок та земельна ділянка не можуть бути визнані об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, за час шлюбу ними було придбано предмети та речі домашнього вжитку, меблі та побутова техніка, які були незаконно вилучені та знаходяться у відповідачки, а саме: газова плита "Аристон" вартістю 4000 грн., холодильник вартістю 2600 грн., телевізор "Рейнфорд" вартістю 2600 грн., пилосос "Жілтон" вартістю 480 грн., блепндер вартістю 300 грн., пилосос "Хілтон" вартістю 520 грн., мікрохвильова піч вартістю 800 грн., радіоприймач вартістю 150 грн., йогуртниця вартістю 240 грн., електричний конвектор вартістю 660 грн., фен-щітка вартістю 250 грн., вентилятор вартістю 200 грн., міксер електричний вартістю 220 грн., цифровий фотоапарат вартістю 700 грн., дитяча коляска вартістю 750 грн., набір кухонного посуду "Дюралекс" вартістю 600 грн., ковер 2 шт. вартістю 500 грн. за штуку, диван-тахта вартістю 350, машинка пральна вартістю 2700 грн., кухонний комбайн "Мрія" вартістю 550 грн., м'ясорубка електрична вартістю 360 грн., шафа кухонна 2 штуки вартістю 100 грн., шафа кухонна навісна 3 штуки на суму 1500 грн., шафа спальної кімнати з антресолями 1 штука вартістю 1200 грн., тумба прикро ватна вартістю 280 грн., диван вартістю 1800 грн., столик журнальний вартістю 400 грн., тумба під телевізор вартістю 350 грн., комод до спального гарнітура вартістю 600 грн., трюмо дзеркальне вартістю 550 грн., комп'ютер з монітором вартістю 2200 грн., принтер кольоровий вартістю 800 грн., всього вартість майна становить 28560 грн., це майно відповідач вивезла з будинку коли він знаходився у лікарні, і він залишився без власного майна та побутової техніки. Крім того, автомобіль ВАЗ 210700-20 ЗНГ, 2006 року випуску був придбаний особисто ним за суму 32400 грн., з яких 30000 грн. він взяв у борг у ОСОБА_4, а решту суми в розмірі 2000 грн. позичив у колег і друзів. Вважає, що відповідачка повинна нести зобов'язання по відшкодуванню суми запозичених коштів на придбання спільного майна, а тому просить суд зобов'язати ОСОБА_1 повернути йому ? частину грошових коштів в сумі вартості предметів побуту та домашнього вжитку що придбані за час шлюбу та перелічені в позові від загальної суми 28500 грн., ?? частину запозичених грошових коштів у сумі вартості автомобілю від загальної вартості 32400 грн., ?? частину запозичених грошових коштів у сумі вартості житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 від загальної суми 45000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 наполягав на задоволенні позову про поділ спільного майна подружжя з мотивів, викладених у позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі, оскільки вимоги необґрунтовані та не доведені.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, просили задовольнити в повному обсязі зустрічний позов про повернення ? частини грошових коштів, в тому числі і запозичених, на придбання спільного майна. Представник відповідача заявив щодо неможливості поділу майна подружжя, а саме будинку, оскільки ОСОБА_2 самовільно прибудував до будинку коридор, без проектно-кошторисної документації, тому вся споруда вважається не зданою в експлуатацію, тобто не узаконеною, а тому не може бути предметом позову та поділу між сторонами, що також позбавляє суд можливості вирішити питання про поділ земельної ділянки.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2003 року по вересень 2014 року.

16.05.2006 року ОСОБА_2 купив житловий будинок, будівництво якого не закінчено, розташований в місті Марганці Дніпроптеровської області по АДРЕСА_1 на приватизованій земельній ділянці розміром 600 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу, зареєстрованому в реєстрі за № 1492 (а.с. 9), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (а.с. 16, 17).

16.05.2006 року ОСОБА_2 купив земельну ділянку, надану для будівництва житлового будинку, розташовану в місті Марганці Дніпроптеровської області по АДРЕСА_1, площею 0,06 га, що підтверджується договором купівлі-продажу, зареєстрованому в реєстрі за № 1491 (а.с. 18-19), витягом з Державного реєстру правочинів (а.с. 20), державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 892841 (а.с. 21).

30.05.2007 року ОСОБА_2 купив автомобіль марки ВАЗ-210700-20 ЗНГ, 2006 року випуску, що підтверджується договором № 3005-1 (а.с. 36), актом прийому-передачі автомобіля та рахунком-фактурою (а.с. 37, 38), витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с. 39-40)

Згідно статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статей 69,70 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, належного їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором.

Таким чином майно, набуте сторонами за час шлюбу, а саме: будинок та земельна ділянка, що розташовані по АДРЕСА_1 та автомобіль, являється їх спільною сумісною власністю і частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Тому, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи представника відповідача про неможливість поділу між подружжям будинку з незаконною прибудовою та земельної ділянки, на якій розташована самочинна прибудова, суд вважає необґрунтованими, оскільки суд вирішує питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і питання про виділ в натурі часток цього майна не досліджується відповідно до позовних вимог.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 суд вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У відповідності до ст. 59, 61 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи позивача ОСОБА_2 про те, що дружина не приймала участі в придбанні та утриманні спільного майна суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно приписів ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). ОСОБА_1 доглядала за дітьми та вела домашнє господарство і це є поважною причиною для відсутності самостійного заробітку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що давала подружжю гроші на побудову будинку, розписку про отримання коштів написали через деякий час, коли у них стали погіршуватися стосунки.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що ОСОБА_3 брав у нього в борг гроші для погашення кредиту за автомобіль, в січні 2009 року.

Покази зазначених свідків та наявні в матеріалах справи розписки (а.с. 82, 83) суд не бере до уваги, враховуючи приписи ч. 1 ст. 60 СК України, оскільки підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина - набуття майна за час шлюбу, а саме - придбання, виготовлення, спорудження та ін., способи набуття можуть бути різними і запозичення коштів на купівлю майна не дає підстав для спростування приписів ч. 1 ст. 60 СК України.

Доводи позивача ОСОБА_2 про придбання за час шлюбу предметів та речей домашнього вжитку, меблів та побутової техніки, перелічених в позовній заяві, суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.

Тому, враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 58, 59, 60, 212, 215, 234, 235 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину будинку АДРЕСА_1 в м. Марганці Дніпроптеровської області, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1 Дніпроптеровської області, яка є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину автомобіля марки ВАЗ-210700-20 ЗНГ, 2006 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_1, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів відмовити за необгрунтовністю.

Рішення може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. І. Хомченко