Справа № 132/1884/13-ц Провадження № 22-ц/772/388/2015Головуючий в суді першої інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2014 року у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції від 28.08.2014 року,-

встановила:

Ухвалою Вінницького міського суду від 17 грудня 2014 року відмовлено в задоволені скарги ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції від 28.08.2014 року та зобов'язання вчинити певні дії.

Не погодившись з ухвалою скаржник ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що ухвала є незаконною та ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, та ухвалити нову про задоволення його скарги.

Представник заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Представник відділу ДВС Калинівського районного управління юстиції повідомлений в установленому порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явився.

Згідно з частиною 2 статті 305 ЦПК України неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи. не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області із скаргою на про визнання незаконною та скасування постанови заступника начальника відділу ДВС Калинівського районного управління юстиції від 28.08.2014 року про закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги посилався на те, що відповідно до виконавчого листа виданого Калинівським районним судом 15.07.2014 року боржника ПТУ №21 зобов'язано усунути та в подальшому не чинити перешкоди в користуванні входом в гуртожитку по АДРЕСА_1, де проживають позивачі шляхом зняття замків з вхідних дверей.

Зазначений виконавчий лист відповідно до заяви був переданий на виконання до відділу ДВС Калинівського РУЮ.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 28.08.2014 року державним виконавцем встановлено, що згідно листа боржника від 21.08.2014 року та акта рішення суду виконано повністю, а тому відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець постановив закінчити провадження.

Вважає вказану постанову винесену державним виконавцем відділу ДВС Калинівського РУЮ незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з статтею 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що в ході виконання виконавчого провадження державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», а скаржник не довів порушення свого права.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним і зроблений відповідно до норм процесуального права.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти дії.

Відповідно до статті 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

По справі встановлено, що 15 липня 2014 року Калинівським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист №132/1884/13-ц на виконання рішення цього ж суду про зобов'язання Калинівського ПТУ №21 усунути перешкоди та в подальшому не чинити перешкоди в користуванні входом в гуртожиток по АДРЕСА_1, де проживають позивачі шляхом зняття замків з дверей входу.

05 серпня 2014 року заступником начальника відділу ДВС Калинівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа (а. с. 13).

21 серпня 2014 року до відділу ДВС надійшов лист від боржника, підписаний в.о. директора ПТУ№21 м. Калинівка про фактичне виконання рішення суду (а.с.16).

28 серпня 2014 року заступником начальника відділу ДВС Калинівського районного управління юстиції Онищенко В.М. винесено постанову про закінчення зазначеного виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 4).

Відповідно до частини 1, 2 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Під час виїзду державного виконавця до місця знаходження боржника - Калинівського ПТУ №21 за адресою АДРЕСА_1 було встановлено, що рішення суду в частині зобов'язання Калинівське ПТУ №21 усунути перешкоди та в подальшому не чинити їх в користуванні входом в гуртожиток, який знаходиться по за вказаною адресою, шляхом зняття замків з дверей входу виконано фактично в повному обсязі, про що складено відповідний акт (а.с.17).

Пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначено статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Із матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем було здійснено всі заходи, передбачені статтею 75 Закону з метою виконання рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії.

Відповідно до частини 3 статті 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, ухвала Калинівського районного суду від 17 грудня 2014 року постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляції висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу на підставі пункту 1 частини 1 статті 312 ЦПК України слід відхилити, а ухвалу - залишити без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 312, 315, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2014 року відхилити, а ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду /підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.