Справа № 209/6315/14-ц
Провадження № 2/209/1018/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.

при секретарі Вітязь Х.О.

за участі представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дітьми віку повноліття, а також просить стягнути з відповідача понесені нею витрати, які складаються з оплати за юридичні послуги при зверненні до суду.

На обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2006 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сімейне життя з відповідачем не склалось і шлюбні відносини між ними були припинені з листопада 2014 року. З моменту припинення шлюбних відносин вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не мають загального бюджету. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає, тому вона бажає, щоб з нього стягувались аліменти на утримання дітей у встановленому законом порядку.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримувала заявлений позов та надала пояснення аналогічні обґрунтуванню позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він готовий забрати дітей та утримувати їх самостійно, як він це робив раніше під час спільного проживання з позивачкою, але він не бажає давати їй гроші давати, бо вона не може ними розпоряджатися. Він не хоче за рахунок аліментів утримувати дружину, тещу і тестя. Працює він без оформлення трудових відносин, ремонтуючи комп'ютери та встановлючи програмне забезпечення, заробляє до 3500,00 гривень на місяць. Крім того матеріальної допомоги від нього потребують його батьки, які є пенсіонерами. Не заперечує щоб з ньго стягувалися аліменти по 400 гривень на кожну дитину.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про їх народження /а.с.7,8/.

Діти проживають разом з позивачкою, що крім пояснень сторін підтверджується долученим до позову Актом про проживання (а.с.4).

Як стверджувала в судовому засіданні позивачка і проти цього не заперечував відповідач, він з листопада 2014 року не дає їй матеріальної допомоги на утримання дітей.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд вважає, що відповідач зобов'язаний приймати участь в утриманні своїх дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримання, то з нього необхідно стягувати аліменти на користь позивачки на утримання дітей.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 листопада 2014 року до досягнення дітьми віку повноліття.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині суми місячного платежу допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 300 (триста) гривень сплачених витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у справі в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Байбара Г.А.