20.01.2015 227/4679/14-ц
20 січня 2014 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.,
при секретарі Сисенко Ю.В.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
14 жовтня 2014 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором від 31.07.2008 року, яка виникла станом на 31.08.2014 року, в розмірі 9526,25 грн.. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказував на те, що відповідно до вищевказаного договору, відповідач отримала кредит у розмірі 2200,00 грн. зі сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем не виконуються умови договору, у зв'язку з чим, станом на 31.08.2014 року існує заборгованість у вищевказаному розмірі. Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн.
Представник позивача - Палій Ю.В., який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій наполягав на позовних вимогах в повному обсязі, з підстав викладених в письмовому позові і не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом опублікування оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий кур»єр» (а.с.38-39).
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Між сторонами склалися кредитні правовідносини.
Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено наступне.
Зі статуту публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (а.с.21) вбачається, що ПАТ КБ "Приватбанк" є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк".
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути зі ОСОБА_1 суму боргу за кредитним договором №б/н укладеного 31.07.2008 року (а.с.1-4).
Відповідно до п.2 Умов та Правил надання банківських послуг, договір про надання банківських послуг - це форма договору, яка укладається між Банком та Власником платіжної картки. Договор складається із: заяви, пам'ятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг, тарифів.
Відповідно до п.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг, датою укладання договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітка Банку» заяви.
Із заяви ОСОБА_1 від 31.07.2008 року (а.с.10) вбачається, що останній погодився з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. В розділі заяви «Відмітка Банку» дата відкриття рахунку зазначена - 17.03.2008 року.
Тобто, керуючись п.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг, датою укладання договору між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 є 17.03.2008 року.
З позову та доданих до позовної заяви документів вбачається, що позивач просить стягнути суму боргу за кредитним договором №б/н від 31.07.2008 року, але будь-яких належних доказів того, що між позивачем та ОСОБА_1, було укладено договір №б/н від 31.07.2008 року - позивачем не надано.
Крім того, з доданого до позову розрахунку заборгованості (а.с.7) вбачається, що даний розрахунок зроблено за договором б/н від 31.07.2008 року укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 При цьому, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 має заборгованість за договором від 17.03.2008 року про надання банківських послуг - позивачем не надано.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено того, що між позивачем та ОСОБА_1, дійсно було укладено договір №б/н від 31.07.2008 року або того, що ОСОБА_1 має заборгованість за договором від 17.03.2008 року, а тому позов є необґрунтованим та безпідставним.
Крім цього, з доданих до позовної заяви документів вбачається, що позивачем не надано пам'ятки клієнта та тарифів банку, які, згідно п.2 Умов та Правил надання банківських послуг, є необхідними складовими договору про надання банківських послуг.
За таких обставин, суд, дослідивши всі надані суду докази в їх сукупності, доведеності і переконливості, дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст.526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 5 -8, 10, 11, 60, 88, 212 - 215, 218, 224 ЦПК України, суд, -
В задоволенні цивільного позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію заочного рішення, не пізніше трьох днів з дня його проголошення, направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням для відома.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця

20.01.2015