Категорія 55 Головуючий у 1 інстанції Іванченко А.М.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Ігнатоля Т.Г., Попової С.А.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення індексації невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі ПАТ ММК «ім.Ілліча») про стягнення індексації заробітної плати 3 972,27 грн. і компенсації втрати частини заробітної плати в розмірі 4 046,73 грн. за період з березня 2003 року по 31 травня 2013 року, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 травня 2013 року до 9 квітня 2014 року в розмірі 57 201,80 грн. та просила про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 15 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з ПАТ "ММК ім. Ілліча»" на користь ОСОБА_2 індексацію заробітної плати з компенсацією за період з березня 2003 року по липень 2006 року в сумі 1 070,60 грн., середній заробіток за час затримки виплати індексації заробітної плати з компенсацією в розмірі 1 150 грн., моральну шкоду у розмірі 150 грн., витрати на правову допомогу 150 грн., з утриманням ПАТ "ММК ім. Ілліча" з цих сум передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, заперечення представника ПАТ «ММК ім.Ілліча» Новгородської В.В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка з 25 березня 1992 року по 31 травня 2013 року перебувала у трудових відносинах із ПАТ "ММК ім. Ілліча", що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. За цей період їй нараховувалася і виплачувалася заробітна плата. Індексація заробітної плати та компенсація втрати частини заробітної плати, в період з березня 2003 року по липень 2006 року, не проводилася та при звільненні позивачки не виплачувалася. В день звільнення позивачка працювала.

Згідно розрахунку, надано відповідачем, за період з 01 березня 2003 року по 31 липня 2006 року сума нарахованої індексації становить 527,04 грн., сума нарахованої компенсації - 543,56 грн., а починаючи з 1 серпня 2006 року, позивачці вже нараховувалась індексація випереджаючим шляхом на підставі підвищення заробітної плати, внаслідок чого за вказаний період відсутня заборгованість з індексації та компенсації у відповідача перед позивачем .

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що підприємство не виплатило позивачці індексацію та компенсацію з березня 2003 року до липня 2003 року в сумі 1 070,60 грн. і, оскільки, позовні вимоги в цій частині задоволені частково, то розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні позивачки, визначено судом в сумі 1 150 грн., з відшкодуванням моральної шкоди за порушення трудового законодавства - 150 грн.

При вирішенні спору судом правильно застосовані положення Законів України "Про оплату праці", «Про індексацію грошових доходів населення» та «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9рп/2013 та від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, норми трудового законодавства та роз'яснення, які містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, а також Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Колегія вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.212,213 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому, з урахуванням обставин справи та норм права, апеляційний суд вважає рішення суду, в частині стягнення індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати, середнього заробітку та відшкодуванні моральної шкоди законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині, відповідно до ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає необхідним її відхилити, враховуючи наступне.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з визначеним судом до виплати розміром індексації та компенсації втрати частини заробітної плати і зазначає, що, згідно з наведеним нею розрахунком, невиплачена індексація, за період з березня 2003 року до 31 травня 2013 року, становила 3 972,27 грн., а компенсація за цей же час була не виплачена в сумі 4 046,73 грн.

Однак, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано не взяті до уваги розрахунки позивачки, як такі, що не узгоджуються з положеннями Законів України «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, які регулюють ці питання, оскільки в наданих розрахунках не зазначені базові місяці, починаючи з яких відбувався розрахунок коефіцієнту індексації для нарахування індексації заробітної плати, що підлягала виплаті, невірно визначений коефіцієнт індексації та, виходячи з цього, і компенсація втрати частини заробітної плати.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Згідно до ч. ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101%. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 1078 від 17 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживачів товарів та послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Згідно абзаців 4-6 п. 1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючи підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доход населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці (п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення).

Згідно п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім'ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення. Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця.

Так, згідно п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, стипендії, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Саме прожитковий мінімум у відповідний період та підвищення заробітної плати на підприємстві враховувалися відповідачем при нарахуванні індексації, що підтверджується наведеними розрахунками за період з 1 березня 2003 року до 31 травня 2013 року.

Зміни до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в частині можливості нараховувати заробітну плату випереджаючим шляхом, враховуючи прогнозований рівень інфляції, були внесені на підставі Постанови Кабінету Міністрів від 17 травня 2006 року № 690 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення», що набрала чинності 25 травня 2006 року, та за якою було «Порядок проведення індексації грошових доходів населення» доповнено абзацами 4, 5, 6 та 7, де було визначено порядок підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції.

Ці зміни законодавства були враховані відповідачем та судом, який частково задовольнив вимоги позивачки.

За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року.

Відповідно до цього Порядку компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати провадиться, якщо затримано на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, серед них заробітна плата (грошове забезпечення).

Отже, перевіряючи доводи позивачки про стягнення індексації та компенсації втрати частини заробітної плати, суд першої інстанції обґрунтовано погодився з мотивами та розрахунками відповідача щодо стягнення заборгованості за даними позиціями заробітної плати в сумі 1070,60 грн.

Відсутність в рішенні суду першої інстанції розрахунку індексації та компенсації втрати частини заробітної плати, не спростовує висновок суду щодо розміру цих сум, визначених судом для стягнення на користь ОСОБА_2, та не є підставою для скасування рішення. В той же час, перевіряючи представлений відповідачем розрахунок індексації та компенсації, апеляційний суд вважає необхідним навести відповідний розрахунок в рішенні, визначивши суму загальної заборгованості 982,31 грн. та, за відсутності заперечень ПАТ «ММК ім.Ілліча» проти ухваленого рішення, залишити без змін рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_2 суми 1070,60 грн.

Дослідження індексації заробітної плати, що підлягає сплаті ОСОБА_2, виходячи з періоду нарахування індексації за звичайним методом за період з березня 2003 року по липень 2006 року:

Період, за який нараховується індексація Грошові ДОХОДИ (заробітна плата), що підлягають індексації в межах прожиткового мінімуму Дата підвищення заробітної плати (базовий період) Коефіцієнт індексації

(%) Прожитковий

мінімум Сума індексації

2003 рік

03.2003 824,39 03.2003 - - -

04.2003 899,36 03.2003 - - -

05.2003 947,98 03.2003 - - -

06.2003 941,56 03.2003 - - -

07.2003 803,92 03.2003 - - -

08.2003 825,02 03.2003 - - -

09.2003 860,30 03.2003 - - -

10.2003 970,55 03.2003 - - -

11.2003 701,48 03.2003 - - -

12.2003 904,97 03.2003 - - -

2004 рік

01.2004 848,98 03.2003 2,8 386,73 10,82

02.2004 1109,71 02.2004 - - -

03.2004 1074,56 02.2004 - - -

04.2004 1052,20 02.2004 - - -

05.2004 843,26 02.2004 - - -

06.2004 976,37 02.2004 1,1 386,73 4,25

07.2004 1234,98 07.2004 - - -

08.2004 1229,40 07.2004 - - -

09.2004 1259,38 07.2004 - - -

10.2004 1262,52 07.2004 - - -

11.2004 581,22 07.2004 1,2 386,73 4,64

12.2004 473,58 07.2004 3,4 386,73 13,15

2005 рік

01.2005 1227,64 01.2005

02.2005 1400,49 01.2005

03.2005 1464,03 01.2005

04.2005 1181,45 01.2005

05.2005 1386,21 01.2005 2,6 453,00 11,78

06.2005 1430,22 01.2005 2,6 453,00 11,78

07.2005 1444,99 01.2005 3,9 453,00 17,67

08.2005 1350,30 01.2005 3,9 453,00 17,67

09.2005 834,84 01.2005 3,9 453,00 17,67

10.2005 1146,51 01.2005 3,9 453,00 17,67

11.2005 1380,89 01.2005 5,3 453,00 24,01

12.2005 1440,72 01.2005 5,3 453,00 24,01

2006 рік

01.2006 1448,64 01.2005 7,5 483,00 36,23

02.2006 1448,64 01.2005 7,5 483,00 36,23

03.2006 1308,51 01.2005 9,8 483,00 47,33

04.2006 846,55 01.2005 11,8 496,00 58,03

05.2006 955,62 01.2005 11,8 496,00 58,03

06.2006 1378,05 01.2005 11,8 496,00 58,03

07.2006 1466,25 01.2005 11,8 496,00 58,03

Всього індексації за період 03.2003 року по 08.2006 року:

527,03

Дослідження компенсації заробітної плати, що підлягає сплаті ОСОБА_2, виходячи з періоду нарахування індексації за звичайним методом за період з березня 2003 року по липень 2006 року:

Період, за який нараховується індексація

Сума індексації Платежі до бюджету та фондів соціального страхування на ФОТ

Сума індексації (за винятком податків та зборів), на яку нараховується компенсація Коефіцієнт приросту споживчих цін для визначення суми компенсації Сума компенсації за період з березня 2003 р. по листопад 2013 р (включно

РАЗОМ:

податок на доходи фізичних осіб ( 13%) внески до пенсійного фонду

(2%) внески до ФСС з ТВП у розмірі 0,5 % (1%) внески до ФСС на випадок безробіття ( 0,5 %)

2004 рік

01.2004 10,82 1,73 1,41 0,22 0,05 0,05 9,09 1,487 13,52

06.2004 4,25 0,68 0,53 0,09 0,04 0,02 3,57 1,416 5,05

11.2004 4,64 0,74 0,58 0,09 0,05 0,02 3,90 1,300 5,06

12.2004 13,15 2,11 1,65 0,26 0,13 0,07 11,04 1,246 13,75

2005 рік

05.2005 11,78 1,88 1,48 0,23 0,12 0,06 9,90 1,124 11,13

06.2005 11,78 1,88 1,48 0,23 0,12 0,06 9,90 1,111 11,00

07.2005 17,67 2,84 2,22 0,35 0,18 0,09 14,83 1,105 16,39

08.2005 17,67 2,84 2,22 0,35 0,18 0,09 14,83 1,105 16,39

09.2005 17,67 2,84 2,22 0,35 0,18 0,09 14,83 1,097 16,26

10.2005 17,67 2,84 2,22 0,35 0,18 0,09 14,83 1,078 15,98

11.2005 24,01 3,85 3,01 0,48 0,24 0,12 20,16 1,053 21,23

12.2005 24,01 3,85 3,01 0,48 0,24 0,12 20,16 1,035 20,86

2006 рік

01.2006 36,23 5,81 4,54 0,72 0,36 0,18 30,41 1,011 30,75

02.2006 36,23 5,81 4,55 0,72 0,36 0,18 30,42 0,975 29,67

03.2006 47,33 7,59 5,94 0,95 0,47 0,24 39,74 0,981 39,00

04.2006 58,03 9,57 7,54 1,16 0,58 0,29 48,46 0,989 47,93

05.2006 58,03 9,57 7,54 1,16 0,58 0,29 48,46 0,979 47,44

06.2006 58,03 9,57 7,54 1,16 0,58 0,29 48,46 0,977 47,35

07.2006 58,03 9,57 7,54 1,16 0,58 0,29 48,46 0,960 46,52

ВСЬОГО: 527,03 85,57 441,46 455,28

Згідно представленого відповідачем розгорнутого розрахунку індексації заробітної плати вбачається, що заробітна плата позивачці постійно підвищувалася з березня 2003 року до липня 2006 року і це підвищення перебільшувало розмірі індексації, але зважаючи на те, що відповідач судове рішення не оскаржує, колегія погоджується з визначенням суми індексації та компенсації 1070,60 грн.

Позивачка обставин підвищення заробітної плати на підприємстві в період з березня 2003 року по липень 2006 року не заперечувала та не спростувала даних про проведення відповідачем індексації заробітної плати з серпня 2006 року випереджаючим методом.

В апеляційній скарзі позивачка посилається також на те, що судом першої інстанції без будь-яких законних підстав зменшено розмір відшкодування їй середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні і при тому, що вона в своєму розрахунку визначила суму середнього заробітку 57 201,80 грн., суд зменшив цю суму до 1 150 грн.

Однак, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги позивачки, в цій частині, оскільки проведений ОСОБА_2 розрахунок середнього заробітку, що долучений до уточненої позовної заяви, не відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, згідно із яким для розрахунку середнього заробітку враховується заробітна плата, яку мав робітник за два попередні місці, що передували звільненню. Встановлено, що ОСОБА_2 звільнена 31 травня 2013 року, але позивачка розрахувала свій середньоденний заробіток не виходячи із заробітку за березень-квітень 2013 року, а врахувала заробітну плату, яку вона отримала у квітні та травні 2013 року, що не відповідає положенням названого Порядку.

В той же час, відповідач надав дані про середньоденний заробіток ОСОБА_2 в розмірі 148,80 грн., який є підставою для нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у відповідності з Порядку обчислення середньої заробітної плати і цей розрахунок є вірним. Дані про заробітну плату, яка була підставою для нарахування середнього заробітку, позивачкою не спростовані (а.с.41).

Отже, визначаючи розмір середнього заробітку, суд першої інстанції, згідно з положеннями ст.116, ч.2 ст.117 КЗпП України, самостійно визначив його розмір, виходячи із роз'яснень, які містяться в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, який передбачає, що при частковому задоволенні позову працівника (в даному випадку про стягнення індексації та компенсації втрати частини заробітної плати) суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги, в цій частині, та стягнення з ПАТ «ММК ім.Ілліча» на користь ОСОБА_2 57 201,80 грн. не вбачається.

Доводи скарги про невмотивоване зменшення розміру відшкодування моральної шкоди неспроможні, оскільки і рішенні суду наведені норми матеріального права, якими суд керувався при визначенні моральної шкоди, яка безспірно встановлено підлягає відшкодуванню позивачці.

Так, згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Встановлено, що відповідач порушив право позивача на отримання повного розрахунку при звільненні, чим спричинив ОСОБА_2 моральну шкоду. Тому, колегія суддів вважає, що рішення суду, в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 150 грн., є правильним.

Разом із тим, розглядаючи скаргу ОСОБА_2, апеляційний суд дійшов висновку, що обґрунтованими є доводи про те, що з визначених судом сум відшкодування моральної шкоди 150 грн. та витрат на правову допомогу 250 грн. не підлягають утриманню передбачені законом податки та обов'язкові платежі при їх виплаті, оскільки ці стягнення не є заробітною платою позивачки, а рішення суду, в цій частині, не узгоджуються з роз'ясненням, викладеним в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13.

Враховуючи дані обставини, колегія суддів вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 та змінити судове рішення, оскільки із задоволеної суми вимог про відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу не підлягають утриманню передбачені законом податки та обов'язкові платежі.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст. 309 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2014 року, в частині задоволених вимог ОСОБА_2, змінити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на користь ОСОБА_2 індексацію невиплаченої заробітної плати та компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 1070 грн.60 коп. (одна тисяча сімдесят грн.60 коп.), середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 31 травня 2013 року до 9 квітня 2014 року в розмірі 1 150 грн. (одна тисяча сто п'ятдесят грн.), з утриманням публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» з цих сум передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті, у відшкодування моральної шкоди 150 грн. та витрат на правову допомогу 250 грн.

В решті частини рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: Т.Г. Ігнатоля

С.А. Попова