Справа № 199/8754/15-ц
УХВАЛА

29.12.2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючий-суддя Богун О.О.

При секретарі Рибак К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Відділ державної виконавчої служби Новомосковського районного управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» звернувся до суду зі скаргою про визнання дій неправомірними, посилаючись на те, що 13.12.2010 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення по цивільній справі №2-3861/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості у розмірі 459 770,27 гривень та судового збору.

На підставі вказаного рішення суду заявник отримав виконавчий лист, який останнім 07.05.2012 було направлено поштою до ВДВС Павлоградського МРУЮ.

Однак заявник жодних рекомендованих листів з повідомленням про вручення від державного виконавця державної виконавчої служби або інших посадових осіб ВДВС не отримувало.

А тому заявник просить, поновити строк для подання скарги; визнати дії начальника ВДВС Павлоградського МРУЮ про не надсилання постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення неправомірними; зобовязати начальника ВДВС Павлоградського МРУЮ надсилати рекомендовані листи з повідомленням про вручення з постановами про відкриття виконавчого провадження; визнати бездіяльність начальника ВДВС Павлоградського МРУЮ щодо проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа №2-3861/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості у розмірі 459 770,27 гривень та судового збору неправомірною; зобовязати начальника ВДВС Павлоградського МРУЮ провести виконавчі дії з виконання виконавчих листів №2-3861/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості у розмірі 459 770,27 гривень та судового збору неправомірною у двомісячний строк.

В судове засідання представник скаржника не зявився, надавши клопотання про розгляд скарги за їх відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання представник скаржника не зявився, надавши клопотання про розгляд скарги за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Відділу державної виконавчої служби Новомосковського районного управління юстиції у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено відповідними положеннями Закону України "Про виконавче провадження", згідно зі статтями 1 та 2 якого виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 13 грудня 2010 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення по цивільній справі №2-3861/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості у розмірі 459 770,27 гривень та судового збору.

На виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист (а.с.6-7).

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) в інших передбачених законом випадках.

Пунктом 1 ч.1 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Судом встановлено та визнається заявником, що строк предявлення виконавчого листа до виконання стягувачем не порушено.

Частинами 1, 5 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Згідно частини 1 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома відділами державної виконавчої служби, які можуть вчиняти виконавчі дії по виконанню рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Частиною 4 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) якщо у процесі виконавчого провадження змінилися місце проживання чи місцезнаходження боржника, місце його роботи або з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє, державний виконавець негайно складає про це акт і не пізніше наступного дня надсилає виконавчий документ разом з копією цього акта до відділу Державної виконавчої служби за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцем знаходження майна боржника, про що одночасно повідомляє стягувача та орган, який видав виконавчий документ.

02.11.2012 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

З листа Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 29.12.2015 вбачається, що на виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_3 з примусового виконання виконавчого листа №2-3861 від 20.03.2012, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська.

03.11.2014 на підставі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника та в цей же день винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на автотранспортний засіб марки ГАЗ 33021, державний номерний знак НОМЕР_1, 1996 року випуску.

02.12.2015 державним виконавцем на адресу УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області зроблено запит щодо розшуку автотранспортного засобу, який оголошено постановою про розшук вищезазначеного засобу, який оголошено постановою про розшук майна боржника від 03.11.2014.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

Посилання заявника на неотримання ним своєчасно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2012, суд не може взяти до уваги, оскільки доказів бездіяльності відділу державної виконавчої служби Новомосковського районного управління юстиції щодо не направляння копії постанови про відкриття провадження заявнику, останній суду не надав, зі скаргою на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Новомосковського районного управління юстиції щодо не направляння копії постанови про відкриття провадження, заявник не звертався.

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) та ст.49 Закону в редакції на час розгляду справи, виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: 1) прийняття судом відмови стягувача від стягнення; 2) затвердження судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; 6) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення; 7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом; 8) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40 1 цього Закону.

Пунктом 8 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Дана норма Закону кореспондується з п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону який діє на теперішній час).

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 акціонерному товариству «Всеукраїнський ОСОБА_2» на неправомірні дії державних виконавців Відділу державної виконавчої служби Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Що стосується неправомірних дій Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, то заявником взагалі не доведено в чому їх дії є неправомірними.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, вимоги заявника ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» є необґрунтованими і задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Разом з тим, із наданих до суду документів вбачається, що заявником ОСОБА_1 акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_2» строк звернення до суду з даною скаргою пропущено з поважних причин, а тому цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Разом з тим, Закон України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік заяв та скарг за подання яких до суду справляється судовий збір. В даному переліку відсутні скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, у звязку з чим суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору в даному випадку, а тому судові витрати розподілу не підлягають і відносять на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.208, 209, 210, 218, 222, 383-387, 88 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 акціонерному товариству «Всеукраїнський ОСОБА_2» строк звернення до суду.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Відділ державної виконавчої служби Новомосковського районного управління юстиції- відмовити в повному обсязі.

Судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок заявника.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію судового рішення ухвали суду - із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам процесу негайно після її проголошення.

Головуючий: