Справа №: 272/1560/14-ц
Провадження № 2/272/61/15
Андрушівський районний суд Житомирської області, у складі:
головуючого судді Брагіна В.І.
при секретарях Лавренчук Л.М.,Аханової О.В.
з участю позивача ОСОБА_1,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон без згоди батька та надання дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька,-
Позивач звернулася до суду з позовом,зазначила,що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 09 вересня 2006 року по 05 лютого 2008 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Корольовського районного суду від 05 лютого 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням суду місце проживання сина після розлучення визначено разом з нею.В даний час дитина проживає зі нею за адресою: АДРЕСА_1.З часу розірвання шлюбу Відповідач участі у вихованні та догляді за сином не бере, його розвитком не цікавиться. Кожного року, починаючи з 2010 року, він від'їжджає на відпочинок з її мамою і перебуває на відпочинку протягом місяця. Кошти на відпочинок сина даю я. Відповідно до виписки з медичної картки № 4906 її сину поставлений діагноз - неврозоподібний стан та рекомендовано йому періодично змінювати обстановку. З огляду на цю обставину,в цьому році у неї з'явилась можливість поїхати з сином на відпочинок за кордон з метою оздоровлення, тим більше, що син дуже мріє подорожувати світом, побачити щось нове, тому я вирішила поїхати з ним відпочити в державі Египет.Однак, попри реальну можливість організації закордонного відпочинку сина,відповідач безпідставно не надає дозволу на виїзд дитини за кордон, чим перешкоджає її гармонійному розвитку та фізичному вихованню.Тому просить надати дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,без згоди та супроводу його батька - ОСОБА_2 та дозволити оформити проїзний документ на сина без нотаріально посвідченого на це клопотання відповідача.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтувавши їх наведеними у позовній заяві обставинами. Зазначила,в даний час у неї є можливість поїздки за кордон для лікування та оздоровлення дитини,а тому є необхідність надання дозволу виїзду дитині за кордон без згоди відповідача.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином,про причини неявки суд не повідомив,заяви про відкладення розгляду справи не подав. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчить направлення судом рекомендованим відправленням судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Спірні правовідносини регулюються ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", де зазначено, що у разі відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон, це питання може бути вирішено судом.
Конвенцією про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, ОСОБА_2 забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановленіКонституцією України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторони перебували в шлюбі,розірваного 5 лютого 2008 року, що підтверджується копіями паспорту та свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.24,26). Відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженця м.Житомира,що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.24).
Судом встановлено, що дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,проживає зі своєї матір'ю - позивачем ,підтвердженням чому є довідка № 1109 КП «ВЖРЕП №9» Житомирської міської ради (а.с.21).
Згідно копій медичних документів на ім.'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,останній хворіє на ряд захворювань та потребує періодичного оздоровлення (а.с.6-19).
Згідно довідки ЗОШ № 8 відповідач жодного разу не відвідав школу де навчається дитина,його здоров'ям та навчанням не цікавиться (а.с.20).
Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноважені.
Положеннями ст. 4 Закону України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України громадян України» визначено можливість ухвалення судом рішення на виїзд дитини за кордон.
Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Оскільки необхідність виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, викликана необхідністю його оздоровлення, тому суд вважає за необхідне надати дозвіл на виїзд дитини з України за кордон без згоди та супроводу батька - відповідача.
В даному випадку виїзд дитини за кордон не пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання або довгострокове перебування за межами України з інших причин, а тому внаслідок ухвалення такого рішення право батька на піклування, спілкування чи виховання дитини ніяким чином не порушується і не обмежується.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 7, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Конвенцією про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради №789 від 27.02.1991 року, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, ст. ст. 10, 58, 59, 60, 74, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженцю м.Житомира,на виїзд за кордон до досягнення ним повноліття без згоди його батька - ОСОБА_2.
Дозволити оформити проїзний документ ОСОБА_1 на ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженця м.Житомира, без нотаріально посвідченого на це клопотання його батька -ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя:В. І. Брагін