УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_4 на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 6 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 листопада 2014 року та ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 5 квітня 2014 року на території СВТ «Радсад» на нього напала належна відповідачу собака бійцівської породи, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді інфікованих укушених ран лівого передпліччя, перелому лівої променевої кістки та забою поперекового відділу хребта.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 6 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_5 на користь позивача 201 грн 66 коп. у відшкодування майнової шкоди, 13 тис. грн - у відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11 листопада 2014 року рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 6 жовтня 2014 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання на ст. 1187 ЦК України як підставу задоволення позову. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь позивача 30 грн у відшкодування майнової шкоди, 3 тис. грн - у відшкодування моральної шкоди, У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просив скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просив скасувати рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 листопада 2014 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційних скарг, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційних скарг та залишення без змін рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 6 жовтня 2014 року у частині, яка не змінена судом апеляційної інстанції та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 листопада 2014 року, оскільки вони законні та обґрунтовані, так як посилання суду на ст. 1187 ЦК України під час задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди, заявлених особами, які постраждали від службових собак і собак бійцівських порід, оскільки їх утримання визначено законодавцем як джерело підвищеної небезпеки, порядок їх утримання визначено законами.

Разом з тим, під час розгляду даної справи, слід звертати увагу на те, що відповідальність за порушення правил тримання собак і котів встановлена ст. 154 КУпАП, а правила утримання домашніх тварин відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 30 грудня 2009 року встановлюються органами місцевого самоврядування.

У разі виникнення сумнівів щодо питання, чи є собака службовим або його порода бійцівською, у випадках, коли ці обставини мають значення для правильного вирішення справи і є складовою предмету доказування, слід звертатися за відповідним роз'ясненням до фахівців у порядку, визначеному процесуальними нормами.

Отже, задоволення на підставі ст. 1187 ЦК України вимог про відшкодування шкоди, завданої внаслідок нападу собаки, що не є службовим і порода якого не є бійцівською, буде помилковим.

Необхідно врахувати, що інші домашні тварини не визнаються такими, що створюють підвищену небезпеку.

Доводи касаційних скарг не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 6 жовтня 2014 року у частині, яка не змінена судом апеляційної інстанції та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня