Справа № 399/822/14-ц
Провадження 2/399/4/15
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2015 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді - Лях М.М., за участі секретаря судового засідання Гладкої Т.М., представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Онуфріївка справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Павлиська селищна рада Онуфріївського району Кіровоградської області та відділ Держземагенства у Онуфріївському районі Кіровоградської області про відшкодування матеріальної шкоди - збитків у вигляді судових витрат та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди - збитків у вигляді судових витрат та відшкодування моральної шкоди й після уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди - збитків у вигляді судових витрат у справі № 399/406/13-ц (провадження 2/399/247/13) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Онуфріївська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу, договору дарування недійсними, у справі № 399/35/13ц (провадження 2/399/145/) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Павлиська селищна рада, про визнання права власності на земельну ділянку і видачу державного акту на землю в розмірі 5600 гривень, стягнути з відповідача ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 гривень, а також судові витрати у виді судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 3 вересня 2010 року придбала у відповідача ОСОБА_4, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під номером АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці розміром 0,31 га. На час укладання договору купівлі-продажу, який був зареєстрований державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори, земельна ділянка, на якій розташований будинок не була приватизована згідно з довідкою з відділу Держкомзему у Онуфріївському районі від 18 серпня 2010 року. Договір вчинено на суму 178113 грн.

Оскільки перед придбанням вказаного будинку, їй довелося понести витрати на його узаконення в якості компенсації за ці витрати ОСОБА_4 подарував їй належну йому частину будинку АДРЕСА_2. 12 жовтня 2010 року відповідний договір дарування був укладений і посвідчений нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори. Після укладання цього договору вона передала всі боргові розписки ОСОБА_4, який їх одразу ж на її очах знищив.

Після придбання вказаного будинку, позивач почала оформляти документи для приватизації земельної ділянки, на якій знаходиться будинок, для цього звернулася із відповідною заявою до Павлиської селищної ради.Згідно з пунктом 1 рішення шостої сесії Павлиської селищної ради VI скликання від 20.10.2011 року № 189, ОСОБА_3 було надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для подальшої передачі у власність земельну ділянку загальною площею 0,31 га, із них: 0, 15 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,16 га - для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_1. Потім вона звернулася у відділ Держкомзему Онуфріївського району з метою подальшого оформлення приватизації вказаної земельної ділянки. Однак, в ПП "Радіан", до якого їй рекомендували звернутися у відділі Держкомзему (зараз Держземагенства) в Онуфріївському районі для виконання земельно-кадастрових робіт, землевпорядник довгий час не могла виїхати до неї на земельну ділянку, потім в родині з'явилися проблеми, тож на деякий час питання приватизації земельної ділянки було залишено поза увагою.

В грудні місяці 2012 року колишній власник будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 заявив доньці позивача ОСОБА_2, що має державний акт про своє право власності на вказану земельну ділянку, і став вимагати 10 000 доларів США для переоформлення прав власника на неї. Лише в квітні місяці 2013 року позивачу вдалося отримати копії документів, які підтверджують право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. При цьому на вказану земельну ділянку ОСОБА_4 отримав не один, а два державних акти; перший серії ЯК № 465256 від 31 серпня 2012 року, а другий - серії ЯК № 465257 від 31 серпня 2013 року. Згідно з вказаними державними актами ОСОБА_4 став власником земельних ділянок з кадастровими номерами :50:029:0013 та :50:029:0014 площами відповідно 0,15 га та 0,1572 га. Таким чином, одну єдину земльну ділянку площею 0,31 га ОСОБА_4 поділив на дві частини.

В момент продажу будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 не мав права власності на земельну ділянку, на якій був розташований вказаний будинок. Було лише прийняте рішення Павлиської селищної ради V скликання від 21 травня 2010 року № 778 про передачу у власність вказаної земельної ділянки, яке правовстановлюючим документом не може бути.

В момент укладення та підписання договору купівлі-продажу ОСОБА_4 передав позивачу ОСОБА_3 не тільки право власності на будинок АДРЕСА_1, але й право володіння і користування земельною ділянкою. З того часу ОСОБА_4 не мав права проводити ніяких дій із земельною ділянкою, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 без її згоди. Аналогічним чином відділ Держкомзему у Онуфріївському районі не мав права видавати державні акти про право власності на земельні ділянки серії ЯК № 465256 від 31 серпня 2012 року та зерії ЯК № 465257 від 31 серпня 2013 року.ЇЇ прохання вирішити спірну ситуцію мирно наштовхнулися на опірвідповідача, що змусило ОСОБА_3 звернутися до суду для захисту своїх прав власника.

21.01.2013 року ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Павлиська селищна рада, про визнання права власності на земельну ділянку і видачу державного акту на землю. 7 травня 2013 року суддя Онуфріївського районного суду Бондаренко Г.К. виніс ухвалу про задоволення заяви про відвід та про передачу справи на розгляд до Світловодського міськрайонного суду.

Незважаючи на те, що справу було передано не тільки до іншого судді, але й в інший суд ОСОБА_4, не полишив спроб вплинути в незаконний спосіб на іншого суддю, а тому ОСОБА_3 змушена була звернутися до Кіровоградського окружного адміністративного суду, щоб скасувати не тільки державний акт на право власності на земельну ділянку, а і рішення сесії Павлиської селищної ради про передачу земельної ділянки ОСОБА_4 в приватну власність.

22 серпня 2013 року Кіровоградським окружним адміністративним судом позов ОСОБА_3 був залишений без розгляду із-за того, що вона не довела поважність причин пропуску строку на подачу позову.

18 жовтня 2013 року, Світловодським міськрайонним судом було ухвалено рішення, згідно з яким позов ОСОБА_3 був задоволений частково, було визнано недійсними державні акти на право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки: серії ЯК № 465256 від 31.08.2012 року та серії ЯК № 465257 від 31.08.2012 року. В позові ОСОБА_4 було відмовлено повністю.

Під час судового слухання було встановлено, що ОСОБА_4 двічі протиправно використав право на безоплатну передачу у власність земельних ділянок: перший раз - за адресою АДРЕСА_2 (в 2005 році), другий - на АДРЕСА_1 (в 2012 році) в смт. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області.

Незважаючи на цілком обґрунтоване та законне рішення суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляцію і 29 січня 2014 року позивач була змушена брати участь в засіданні апеляційного суду Кіровоградської області, де, зрештою, захистила своє законне право на власність, апеляційні вимоги ОСОБА_4 були залишені без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Крім того ОСОБА_4 своїми протизаконними діями призвів до спричинення їй моральної шкоди, тому що вчиняв протизаконні дії не тільки відносно неї, але і відносно членів її родини, щоб створити навколо неї нездорову атмосферу і примусити платити гроші за те, за що платити вона не зобов'язана.

Також, 17.11.2011 року ОСОБА_4 висловлював погрози фізичною розправою її доньці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 намагався викинути сміття на її двір, що закінчилося сваркою та погрозами, 20.04.2012 року ОСОБА_4 під час сварки, яка виникла за його ініціативою та ініціативою його колишньої дружини кинув каменюку в її доньку, чим спричинив їй тілесні ушкодження.

Відповідно до договору між позивачем та адвокатом ОСОБА_1, останній надавав їй правову допомогу по справі № 399/406/13-ц як під час судових засідань в період квітня 2013 по січень 2014 роки, так і поза межами суду, готуючи для неї всі необхідні документи по цій справі.

Позивачем надано перелік документів по справі № 399/406/13-ц, які підготував для неї адвокат ОСОБА_1, за період з 2007 по 2009 p.p. і які позивач висуває для компенсації судових витрат понесених нею.

Враховуючи дату підготовки кожного документу і кількість витрачених годин на його підготовку загальні витрати на правову допомогу при підготовці: документів по справі № 399/406/13ц, які вона висуває для компенсації позивачем, становлять 2600 гривень.

Крім витрат на правову допомогу при підготовці документів, ОСОБА_3 : несені витрати на правову допомогу у судових засіданнях за період з квітня 2013 по січень 2014 роки в розмірі 3000 гривень.

Крім того позивач вважає, що їй була спричинена значна моральна шкода, яка полягає в наступному: у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою ОСОБА_4 за обставин, коли вона, не порушуючи ніяким чинного законодавства, змушена самостійно та за допомогою адвоката долати негативнінаслідки протиправних дій ОСОБА_4, у приниженні честі та гідності, які вона відчула, коли після протиправних дій ОСОБА_4 відносно неї та членів її родини, їй довелося вести виснажливу боротьбу для захисту своїх законних прав на власність, дії ОСОБА_4 найбільш негативно вплинули на психіку її внукаОСОБА_8. Він став боятися ОСОБА_4 у нього з'явився енурез. Позивач та її донька ОСОБА_5 змушені суттєво обмежити перебування дитини в придбаному будинку, хоча однією з головних причин його придбання було саме бажання забезпечити йому можливість бути за межами міста, тому що це рекомендували лікарі. Вона та її донька стали боятися випускати внука одного на прогулянку.На думку позивача розмір моральної шкоди має компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести їй та її родині, витрати які пов'язані з відновленням її психічного стану та психічного стану дитини. Розмір душевних страждань оцінила в 15 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати та завдану моральну шкоду в сумі 15000 гривень. Крім того ним були дані пояснення згідно позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_4 до суду нез»явився, надіславши на адресу суду заперечення на позовну заяву в якому просив в задоволенні позову відмовити, а справу розглянути без його участі.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні просила позов задовольнити та пояснила, що відповідач ОСОБА_4 завдав її мамі ОСОБА_3 та їхній сім»ї моральної шкоди, неправомірна поведінка відповідача призвела до того, що її син, який проживав з нею в будинку, який придбала позивач на даний час хворіє на порушення нервової системи. Позивачем ОСОБА_3 понесені судові витрати по справі які слід стягнути з відповідача.

Третя особа Павлиська селищна рада Онуфріївського району Кіровоградської області свого представника до суду не направила, надіславши листа про розгляд справи без участі представника.

Третя особа відділ Держкомзему у Онуфріївському районі Кіровоградської області про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, свого представника до суду не направила, про причини неявки не повідомила.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, третю особу, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування 47/100 часток житлового будинку від 12.10.2010 року ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_3 прийняла у дар житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, 47/100 часток якого відчужується за вказаним договором, знаходиться в АДРЕСА_2, розташований на земельній ділянці площею 0.07га. Земельна ділянка не приватизована і державний акт на неї не видавався /а.с. 123/.

З договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 03.09.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купила житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1. Будинок разом з господарсько-побутовими будівлями, розташований на земельній ділянці розміром 0,31 га. Земельна ділянка не приватизована, державний акт не видавався. Кадастровий номер земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку :50:029:0013. Відчужуваний будинок належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно, виданого Павлиською селищною радою 11.08.2010 року та зареєстрованого Світловодським міжміським бюро технічної інвентаризації в Реєстрі прав власності від 11.08.2010 року за реєстровим № 26991294.

З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 465257 вбачається, що він виданий ОСОБА_4, на підставі рішення сесії від 21.05.2010 року № 778 Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області, який є власником земельної ділянки площею 0,1572 га у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1.

З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 465256 слідує, що він виданий ОСОБА_4 на підставі рішення сесії від 21.05.2010 року № 778 Павлиської селищної ради і він є власником земельної ділянки площею 0,1500 га. Земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1, а її цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Даний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 31.08.2012 року.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2013 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області, відділу Держземагенства у Онуфріївському районі Кіровоградської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Державна інспекція сільського господарства в Кіровоградській області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання нечинними рішення Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області, забов»язання відділу Держземагенства вчинити певні дії, за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Онищенко А.А., державний нотаріус Онуфріївської державної нотаріальної контори про визнання недійсними договору дарування та договору купівлі-продажу позов ОСОБА_3 задовольнити частково. Визнано недійсними державні акти на право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки: серії ЯК № 465256 від 31.08. 2012 року та серії ЯК № 465257 від 31.08.2012 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В позові ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі /а.с. 48-51/.

16 грудня 2013 року додатковим рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області було вирішено питання про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ОСОБА_6 селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області, відділу Держземагенства у Онуфріївському районі Кіровоградської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Державна інспекція сільського господарства в Кіровоградській області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання нечинними рішення Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області, забов»язання відділу Держземагенства вчинити певні дії, за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Онищенко А.А., державний нотаріус Онуфріївської державної нотаріальної контори про визнання недійсними договору дарування та договору купівлі-продажу.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29 січня 2014 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2013 року залишено без змін /а.с. 52-56/.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу по цивільній справі № 399/406/13-ц було надано відповідні розрахунки та квитанції /а.с. 66, 67, 79-88, 157/.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.79 та ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, є витратами, пов'язаними з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов було задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За змістом ст.ст.84,88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи.

Одже правова допомога - це надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих праві свобод, їх відновлення у разі порушення. Витрати на правову допомогу - це витрати сторін, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, їх розмір визначається за домовленістю між стороною і особою, яка надає правову допомогу.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право особи на судовий захист належного їй цивільного права та способи захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Тобто способи захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права - це частина предмета позову, що становить зміст матеріально-правової вимоги позивача до відповідача.

Оскільки вимога позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу відноситься до судових витрат по цивільній справі № 399/406/13-ц (провадження 2/399/247/13) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Онуфріївська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу, договору дарування недійсними, у справі № 399/35/13ц (провадження 2/399/145/) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Павлиська селищна рада, про визнання права власності на земельну ділянку і видачу державного акту на землю в розмірі 5600 гривень в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Позивачем ОСОБА_3 також було заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 15000 гривень, яка була завдана їй та її сім»ї неправомірними діями ОСОБА_4

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

У відповідності до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) підставами цивільно-правової відповідальності при вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її заподіянні.

Із матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно виник спір, який був вирішений. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2013 року по цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області, відділу Держземагенства у Онуфріївському районі Кіровоградської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Державна інспекція сільського господарства в Кіровоградській області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання нечинними рішення Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області, забов»язання відділу Держземагенства вчинити певні дії, за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Онищенко А.А., державний нотаріус Онуфріївської державної нотаріальної контори про визнання недійсними договору дарування та договору купівлі-продажуп позов ОСОБА_3 задовольнити частково. Визнано недійсними державні акти на право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки: серії ЯК № 465256 від 31.08. 2012 року та серії ЯК № 465257 від 31.08.2012 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В позові ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі.

Тобто звернення до суду із позовом є правом особи у разі не визнання або порушення

її прав.

Позивачкою та її представниками не надано належних доказів завдання їй моральної шкоди відповідачем. Не доведено та не обґрунтовано у відповідності до вищезазначеної норми її спричинення та не зазначено з яких обставин та міркувань вони виходили, визначаючи її розмір, а тому в частині стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в сумі 15 000 грн. позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, Павлиська селищна рада Онуфріївського району Кіровоградської області та відділ Держземагенства у Онуфріївському районі Кіровоградської області про відшкодування матеріальної шкоди - збитків у вигляді судових витрат та відшкодування моральної шкоди, необхідно відмовити, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону і не підтверджений належними та допустимими доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 208-209, 212-215, 294, 296 ЦПК України, суд, -

вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Павлиська селищна рада Онуфріївського району Кіровоградської області та відділ Держземагенства у Онуфріївському районі Кіровоградської області про відшкодування матеріальної шкоди - збитків у вигляді судових витрат та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30 січня 2015 року.

Суддя М.М. Лях