Справа №173/2351/14-ц
Провадження №2/173/540/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючої: - судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача ОСОБА_1, згідно якого просить стягнути з відповідача 15379 грн. 89 коп., - заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.08.2006 та понесені судові витрати посилаючись на наступне: відповідно до укладеного договору № б/н від 23.08.2006 року відповідач ОСОБА_1, 23.08.2006 року отримав кредит у розмірі 2500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом .

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2 п. 3.3 Умов та правил надання Банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (Збільшити або зменшити) кредитний ліміт.

Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами Банку» які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом в заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов»язання за Договором та Угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач своєчасно не надавав банку грошові кошти на погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображено у Розрахунку заборгованості за договором.

У звязку з порушенням зобов»язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1, станом на 19.10.2014 року має заборгованість 17973.82 грн., яка складається з наступного:

- 2492.60 грн., заборгованість за кредитом;

- 15481.22 грн. заборгованість за процентом за користування кредитом;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 708.57 грн. - штраф (процентна складова)

Від цієї суми віднімається сума у розмірі 3802.50 грн., яка була задоволена судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09.08.20007 року, стягнена з відповідача ОСОБА_1, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» . таким чином сума заборгованості відповідача ОСОБА_1, складає 15379.89 грн., яка складається з 14171.32 грн., заборгованість за відсотками, 500 грн., штраф (фіксована частина), 708.57 грн.,- штраф (процентна складова)

Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному об»ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що з моменту укладення кредитного договору відповідач не здійснив жодної проплати на погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за укладеним кредитним договором. Відповідно до умов надання банківських послуг, з якими був ознайомлений відповідач, що підтверджується його підписом в заяві на видачу кредитних коштів, договір є чинним до повного погашення заборгованості, тому після винесення судового наказу, та його невиконання відповідачем, йому продовжувались нараховуватись відсотки за укладеним кредитним договором. Відповідач не надавав будь-яких заяв про розірвання даного договору тому на даний час кредитний договір є чинним. Крім того, умовами надання банківських послуг передбачено, що позичальник повинен сам слідкувати за виконанням умов укладеного ним договору.

Відповідач ОСОБА_1, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. При цьому пояснив, що він дійсно в 2006 році брав кредит в ПАТ «ПРИВАТБАНК». Але потім забув про даний кредит, так як в той час він займався підприємницькою діяльністю та мав багато кредитів. Про стягнення з нього заборгованості він дізнався лише в цьому році випадково. Так як з часу отримання ним кредитних коштів пройшло багато часу і за весь цей час банк не вживав жодних заходів щодо стягнення з нього заборгованості, він просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступними підставами:

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як вбачається з укладеного між сторонами договору № б/н від 23.08.2006 року відповідач ОСОБА_1, 23.08.2006 року отримав кредит у розмірі 2500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Судом встановлено, що підписавши заяву разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою, відповідач уклав з банком договір, що підтверджується його підписом в заяві. Таким чином відповідач підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору та кредитний договір, шляхом складання зазначених вище документів, був укладений у належній письмовій формі.

Крім того, судом встановлено, що сторони уклали договір про приєднання, керуючись ч. 1 ст. 634, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною договору, передбачено, що якщо протягом 12 місяців з моменту підписання договору, жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення строку дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Оскільки сторони не надали суду доказів того, що строк дії договору було припинено за ініціативою однієї із сторін, суд приходить до висновку, що строк дії договору не закінчився.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов»язання за укладеним Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що підтверджується копією з виписки по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1

п. 6.5 (розділу 1) умов та правил надання банківських послуг передбачено обов»язок позичальника погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, сплачувати комісію.

Уклавши з відповідачем кредитний договір та отримавши кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив договірні зобов»язання. виконуючи їх неналежним чином. В результаті чого станом на 19.10.2014 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 17973.82 грн., яка складається з наступного:

- 2492.60 грн., заборгованість за кредитом;

- 15481.22 грн. заборгованість за процентом за користування кредитом;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 708.57 грн. - штраф (процентна складова)

Відповідно до ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов»язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов»язання.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою» Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в Банку, зокрема з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов»язань.

В судовому засіданні встановлено, що судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09.08.2007 року, стягнена з відповідача ОСОБА_1, 09.08.2007 року була стягнена сума заборгованості за укладеним кредитним договором -3802.50 грн., яка складається із 2492.60 грн., заборгованості за кредитом та 1309.90 грн., заборгованості за відсотками. Проте із пояснень сторін встановлено, що дане судове рішення також відповідачем виконане не було.

Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. Таким чином позичальник порушив зобов»язання щодо своєчасного повернення заборгованості за кредитом та відсотками у відповідності до п. 5.4. Умов та правил надання банківських послуг і про це банку було відомо вже після спливу одного місяця від останньої дати погашення заборгованості. В даному випадку з дати ухвалення судового наказу 09.08.2007року.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня. коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність в три роки. Доказів укладення між банком та позичальником договору про збільшення строків позовної давності не надано.

Таким чином строк, у межах якого банк мав право звернутись до суду з вимогою про захист свого права закінчився в серпні 2010 року, проте позивач звернувся до суду з позовом лише листопаді 2014 року, що підтверджується штампом про реєстрацію вхідної кореспонденції.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою

сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності за відсутності поважних причин її порушення, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

Позивач будь-яких доказів поважності причин пропуску строку позовної давності суду не надав.

Верховний Суд України 06.11.2013 року розглянув справу № 6-116цс13, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором і зробив право вивий висновок, згідно початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст.. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають із порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини. від дня коли відбулося порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Згідно зі ст. 307-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов»язковими для всіх суб»єктів владних повноважень. які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовивй акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що відповідачем було зроблено заяву про застосування строку давності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, як до основної частини вимоги щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, так і до додаткової вимоги щодо стягнення штрафів, так як з моменту коли позивач дізнався про порушення свого права ( з моменту ухвалення судом судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача) пройшло понад три роки.

Так як суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному об»ємі відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн., 60 коп., стягненню з відповідача не підлягають та покладаються на позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/ н від 23.08.2006 року в загальній сумі 15379 грн., 89 коп., яка складається з 14171.32 грн., - заборгованості за відсотками, 500- грн., штраф фіксована частина, 708.57 грн., штраф процентна складова - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.. покласти на позивача публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК».

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга подана не була. У випадку подання апеляційної скарги рішення набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції якщо рішення не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М