АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 441/2-1996/2011 22-ц/774/199/К/15
Справа № 441/2-1996/2011 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22- ц/774/199/К/15 суддя Тарасенко О.В.
Категорія - 57 ( ІІІ ) Суддя - доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

14 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.,

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі: Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 15 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2), фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3), фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача, щодо якості виготовлення та установки вікна. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30 травня 2005 року між ним та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір № 29-05 Л-ОК на виготовлення та установку вікна ПВХ, вартістю 1431 грн. У зв'язку із тим, що у зимовий період на підвіконні утворювався лід та був протяг, 06 лютого 2006 року він уклав договір № 5-02 Л-ОК із ФОП ОСОБА_3, за умовами якого за доплату 598 грн. було замінено неякісне вікно на інше з п'ятикамерним профілем, яке теж виявилося неналежної якості. Позивач ОСОБА_1 29 грудня 2010 року уклав договір № 1-01-Р-КК із ФОП ОСОБА_4 за умовами якого, виконавець зобов'язувався замінити віконну раму встановлену за договором № 5-02 Л-ОК від 06 лютого 2006 року, за доплату в сумі 891 грн. Замінене вікно виявилося також бракованим, проте відповідач ФОП ОСОБА_4 відмовився здійснити заміну неякісного вікна. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд розірвати договір № 29-05 Л-ОК від 30 травня 2005 року, укладений між ним та ФОП ОСОБА_2, розірвати договір № 5-02 ЛОК від 06 лютого 2006 року, укладений між ним та ФОП ОСОБА_3, та розірвати договір № 1-01-Р-КК від 29 грудня 2010 року, укладений між ним та ФОП ОСОБА_4 Стягнути солідарно з усіх відповідачів на його користь у відшкодування матеріальної шкоди - 3 518,28 грн., залишивши відповідачам вікно, стягнути солідарно з відповідачів неустойку в розмірі 1% від вартості товару за кожен день затримки усунення недоліків понад установлений строк з 07 грудня 2010 року до 14 квітня 2014 рік в сумі 35 711,60 грн., стягнути солідарно з відповідачів 3% річних в сумі - 293,52 грн., а також стягнути солідарно у відшкодування моральної шкоди - 10 тис. грн. та судові витрати в сумі 2 320 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись не неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для правильного вирішення спірного питання, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вважає, що при розгляді справи суд не взяв до уваги висновки судової будівельно-технічної експертизи та повторної експертизи, які встановили неналежну якість віконного блоку.

Відмовивши в задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення спричиненої шкоди, суд не врахував можливості компенсувати шкоди з будь - кого з відповідачів. Не взяв до уваги, що вікно, встановлене ФОП ОСОБА_4 є неякісним, тому помилково не розірвав договір від 29 грудня 2010 року та не стягнув у відшкодування матеріальної шкоди вартість металлопластикового вікна в сумі 3518,28 грн.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідачів ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_5 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано договір № 1-01-Р-КК від 29 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 891 грн., залишивши ФОП ОСОБА_4 раму у повному зборі. Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 неустойку в розмірі 1% від вартості товару за кожен день затримки усунення недоліків понад установлений строк, з 04 квітня 2010 року до 04 квітня 2011 рік, у розмірі 3 252,15 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоді 200 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року вказане рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України, ч. 4 ст. 338 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, з обов'язковим врахуванням висновків та мотивів, з яких скасовано рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2014 року, а тому колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача.

Відповідачі ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 15 квітня 2014 року через свого представника ОСОБА_5, який діє на підставі нотаріально посвідчених довіреності останніх (т. 1 а.с. 165-167), телефонограмою суду від 18.12.2014 року (т. 2 а.с. 110) та шляхом SMS-повідомлення, направленого у відповідності до Порядку надсилання учасниками судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01.06.2013 року №73, про що Програмою автоматизованого документообігу апеляційного суду Дніпропетровської області (Д-3) сформовано довідку в електронному вигляді (т. 2 а.с. 109), в судове засідання не з'явиися, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в частині заявлених вимог до ФОП ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача, доводів апеляційної скарги і письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що солідарна відповідальність відповідачів не передбачена умовами договору, оскільки кожний з відповідачів відповідає лише в межах укладених кожним з них окремо договорів.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суд з огляду на наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на ї підтвердження; 3) які правовідносин сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Суд, на порушення вимог ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК України, у достатньому обсязі не з'ясував обставин справи та не визначився з характером спірних правовідносин, що призвело до ухвалення незаконного рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 травня 2005 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладений договір № 29-05 Л-ОК за умовами якого, останній зобов'язався виготовити та встановити в квартирі замовника за адресою: АДРЕСА_1 одне вікно з ПВХ профілю КВЕ з однокамерним склопакетом із гарантійним терміном на виріб п'ять років з моменту встановлення, за що позивач сплатив 1431 грн. (а.с. 8-10 том 1).

06 лютого 2006 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір № 5-02 Л-0К, за умовами якого останній зобов'язався встановити одне вікно з ПВХ профілю КВЕ з п'ятикамерним склопакетом в квартирі позивача зі сплатою 598 грн. (а.с. 11-13, том 1).

22 жовтня 2010 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_3 з претензією (а.с. 16) з приводу неналежної якості встановленого віконного профілю та просив усунути недоліки у встановлений строк.

29 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 укладено договір № 1-01-Р-КК, зі змісту якого вбачається, що виконавець зобов'язався замінити раму віконного профілю (КВЕ п'ятикамерну), яка встановлена згідно договору № 5-02 Л-ОК від 20 лютого 2006 року, вартість робіт склала 891 грн. (а.с. 14, 15 том 1).

Згідно експертного висновку № 10/12-ЕВ від 05 липня 2012 року, а також висновку № 2251-13 повторної судової будівельно-технічної експертизи від 11 березня 2014 року, проведені роботи з виготовлення та встановлення (монтаж) вікна з ПХВ у квартирі АДРЕСА_1, не відповідають вимогам державних стандартів, виправлення недоліків неможливо без повної заміни виробу, ринкова вартість заміни та виготовлення, з наступним монтажем, становить 3518,28 грн (а.с.88-107 том 1, а.с. 14-22 том 2).

Частиною 3 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-XII (з наступними змінами і доповненнями) (далі - Закон) передбачено, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Зі змісту ч. З ст. 680 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вбачається, що покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 681 ЦК України, передбачено, що позовна давність, що застосовується до вимог у зв'язку з недоліками проданого товару. До вимог у зв'язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).

Як вбачається з матеріалів справи, 22 жовтня 2010 року ОСОБА_1 у період гарантійного строку, встановленого п. 5 договору № 5-02 Л-0К від 06.02.2006 року, звернувся до ФОП ОСОБА_3 з претензією щодо неналежної якості встановленого вікна (т. 1 а.с. 16), а тому перебіг річного строку, встановленого ст. 681 ЦК України, починається для нього з 23 жовтня 2010 року та закінчується 23 жовтня 2011 року.

Оскільки, до суду з даним позовом ОСОБА_1 звернувся 04 квітня 2011 року (т. 1 а.с. 2), колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не пропустив строк позовної давності для звернення до суду із вимогами до ФОП ОСОБА_3, у зв'язку з чим клопотання представника ФОП ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов,язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язання зазначені у ст. 611 ЦК України, а саме: у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Правові наслідки зміни або розірвання договору зазначені у ст. 653 ЦК України. Згідно ч.2, ч.5 вказаної статті у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняється. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотними порушеннями договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Згідно ж ч. 4 ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Таким чином, у спорі про захист прав споживачів, завданих внаслідок наявності недоліків у виконаних роботах законодавцем покладається саме на виконавця, тобто у даному випадку на відповідача ФОП ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи, 06 лютого 2006 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір № 5-02 Л-0К, за умовами якого останній зобов'язався встановити одне вікно з ПВХ профілю КВЕ з п'ятикамерним склопакетом в квартирі позивача зі сплатою 598 грн. (т. 1 а.с. 11-13).

22 жовтня 2010 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_3 з претензією (т. 1 а.с. 16) з приводу неналежної якості встановленого віконного профілю та просив усунути недоліки у встановлений строк. При цьому, ОСОБА_1 просив останнього у відповідності до ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" організувати проведення експертизи продукції.

Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо належного реагування ФОП ОСОБА_3 на претензію споживача ОСОБА_1.

Натомість, судом встановлено, що позивач був вимушений за власні кошти усунути недоліки у виконаній роботі ФОП ОСОБА_3 за договором №5-02 Л-ОК від 06.02.2006 року, що підтверджується Договором №1-01-Р-КК від 29.12.2010 року, укладеним між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1, за умовами якого ФОП ОСОБА_4 замінив віконну раму з ПВХ профілю КВЕ з п'ятикамерним склопакетом в квартирі позивача, встановлену за Договором №5-02 Л - ОК, а ОСОБА_1 сплатив 891 грн. (т. 1 а.с. 14-15).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає встановленим факт наявності недоліків у виконаній ФОП ОСОБА_3 роботі з встановлення вікна з ПВХ профілю КВЕ з п'ятикамерним склопакетом в квартирі позивача.

Оскільки, ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції відповідачем ФОП ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів того, що недоліки у виконаній роботі виникли з вини споживача, а відповідно експертного висновку судової будівельно - технічної експертизи № 10/12-ЕВ від 05 липня 2012 року, який підтримано висновком № 2251-13 повторної судової будівельно - технічної експертизи від 11 березня 2014 року, проведені роботи з виготовлення та встановлення (монтаж) вікна з ПХВ у квартирі АДРЕСА_1, не відповідають вимогам державних стандартів, які пред'являються для такого типу робіт, дефекти, які виявлені при дослідженні свідчать про невідповідне проведення робіт по виготовленню та монтажу віконних блоків з ПВХ і є істотними, що унеможливлюють нормальну експлуатацію виробів за їх цільовим призначенням, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення ФОП ОСОБА_3 від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання та наявність недоліків у виконаних роботах.

У зв'язку з вищезазначеним, вимоги позивача щодо розірвання Договору № 5-02 Л-0К від 06.02.2006 року, укладеного між ним та ФОП ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Як вбачається п. 2.1 Договору № 5-02 Л-0К від 06.02.2006 року (т.1 а.с. 11), загальна вартість робіт обумовлена сторонами та складає 598 грн.

Вказана сума сплачена позивачем у повному обсязі двома платежами 11.02.2006 року та 04.03.2006 року, що підтверджується копіями відповідних квитанцій ( т. 1 а.с. 13).

Як вказано у п. 7 ст. 8 Закону України " Про захист прав споживачів" при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи із його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги.

Приймаючи до уваги висновки судових експертиз, а також те, що позивач звернувся з вимогами до суду у квітні 2011 року, а підвищення ціни на вікно вказано у висновку експертизи у 2012 році, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_3 на користь позивача 598,00 грн., сплачену ним по договору, вважаючи доводи апелянта про те, що суд не стягнув на його користь у відшкодування матеріальної шкоди вартість металопластикового вікна в сумі 3518,28 грн., необґрунтованими.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог п. 9 ст. 8 Закону України " Про захист прав споживачів" за кожен день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожен день затримки усунення недоліків понад установлений строк ( 14 днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі 1 % вартості товару.

Стаття 258 ЦК України встановлює спеціальну позовну давність і п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України зазначає про застосування позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, неустойка підлягає стягненню з відповідача за період з 04.04.2010 року по 04.04.2011 рік (по день звернення позивача до суду з позовом) у сумі 2 182 грн. 70 коп. (1% від 598,00 грн. = 5,98 грн. х 365 дн. = 2 182 грн. 70 коп.)

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних, то колегія суддів вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вимоги ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач, відносяться до грошового зобов'язання, за яким боржник зобов'язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення ії прав.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що ссали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом. І визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань , заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку.

Пункт 2 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" вказує на те, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової ) шкоди.

Колегія суддів вважає, що діями відповідача ФОП ОСОБА_3 позивачу заподіяна моральна шкода, що полягає у його душевних стражданнях, які зазнав він та його сім'я у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача, пов'язаною з відмовою врегулювання спору як в досудовому (ігнорування письмової претензії позивача), так і в судовому порядку, та за його дії стосовно порушення прав споживача при встановленні вікна з ПВХ профілю КВЕ з п'ятикамерним склопакетом в квартирі позивача із істотними недоліками. При цьому, справедливим буде визначити моральну шкоду у розмірі 500,00 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача, ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального і процесуального права, тому воно, відповідно п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині розірвання Договору № 2-02 Л-ОК від 06 лютого 2006 року, стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 598,00 грн. та неустойки в розмірі 1 % від вартості товару за кожен день затримки усунення недоліків понад установлений строк, з 04 квітня 2010 року по 04 квітня 2011 рік, у розмірі 2 182 грн. 70 коп., стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоді 500 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п.,4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 щодо оскарження рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача - задовольнити частково.

Розірвати Договір № 2-02 Л-ОК від 06 лютого 2006 року, укладений між ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 598 (п'ятсот дев'яносто вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку в розмірі 1% від вартості товару за кожен день затримки усунення недоліків понад установлений строк, з 04 квітня 2010 року по 04 квітня 2011 рік, у розмірі 2 182 (дві тисячі сто вісімдесят дві) гривні 70 копійок.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоді 500 (п'ятсот) гривень.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: