СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2/710/1151/11
Провадження № 2/306/6/15
Рядок статзвіту №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2015 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

при секретарі Куртинець А.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Свалява цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового булинку № 121 а по вул. Духновича у с. Поляна, Свалявського району. Вказаний будинок є суміжним з будинком за № 121, який належить відповідачу. Стверджує, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні вказаним майном, відєднавши каналізацію, водопровід, безпричинно заблокував димохід та закрив перегородкою вікно до дитячої кімнати. Окрім того, пошкодив паркан та самовільно, у порушення проекту, здійснив газопостачання до свого будинку через їх помешкання. Просить суд зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні будинком, відновивши паркан між дворогосподарствами, демонтувавши перегородку і труби газопостачання, розблокувавши димохід та поновивши водопостачання і каналізацію.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, пояснивши, що позивачка є власником житлового будинку № 121 а по вул. Духновича у с. Поляна на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.02.2010 року і дії відповідача порушують її права як власника.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, пояснивши при цьому, що відповідач також є власником житлового будинку № 121 по вул. Духновича у с. Поляна згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.12.2009 року. Зазначив, що відповідачем перешкоди у водопостачанні та водовідведенні позивачу не чиняться, земельна ділянка, на якій розташовані згадані системи належить йому згідно державного акту на право приватної власності на землю від 13.09.1988 року № ІІ-ЗК 035663. Окрім того, газопостачання до його будинку проведено згідно плану-схеми газопостачальної організації ще до одинадцяти будинків по вул. Духновича с. Поляна.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.02.2010 року позивачці належить на праві приватної власності житловий будинок за адресою: Свалявський району, с. Поляна, вул. Духновича, 121 а (а.с. 7).

Також встановлено, що відповідачу згідно свідоцтва про право на спадщину на праві власності зареєстрованому у КУП Свалявське РБТІ від 07.12.2009 рокуналежить житловий будинок № 121 по ву. Духновича у с. Поляна, Свалявського району (а.с. 27).

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

За ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено право фізичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інкше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втручання в право безперешкодного користування своїм майном передбачає "справедливу рівновагу" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За правилами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За встановлених судом обставин, суд дійшов переконання, що позивачкою та її представником не надано належних та допустимих доказів, і таких не здобуто під час судового розгляду справи про порушення діями відповідача права позивача як власника. Отже, цивільні права ОСОБА_3 не порушені, судового захисту не потребують, заявлений позов є необгрунтованим.

Керуючись ст.ст. 10, 31, 60, 208, 209, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 15, 317, 319, 321 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець