Справа № 2-3828/2011 С
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9909/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Волошиної В.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15 лютого 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2010 року позивач Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №15-06-И/27, відповідно до умов якого відповідачу було надано в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 170 600 доларів США з оплатою по процентній ставці 12% річних, для придбання двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Для обліку наданих кредитних ресурсів банк відкрив позичальнику позичковий рахунок.

Також між банком та позичальником ОСОБА_5 11 серпня 2008 року укладена додаткова угода №1 до кредитного договору від 27 листопада 2006 року, а 13 серпня 2009 року додаткова угода №2.

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору, позичальник зобов'язувалась щомісяця, в термін з 1 по 10 число по останнє число (включно) кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за виданими Кредитними ресурсами у складі щомісячного Ануїтетного платежу, розмір якого становить 1 408 доларів США, згідно із Графіком зниження розміру заборгованості по кредиту, зазначеного в Додатковій угоді №2 до кредитного договору.

Для забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, між позивачем та ОСОБА_6, 27 листопада 2006 року був укладений договір поруки № 15-06-П 1/27, відповідно до якого остання відповідає за зобов'язання позичальника, згідно умов кредитного договору.

Також, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 листопада 2006 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 15-06-П 2/27, відповідно до якого останній відповідає за зобов'язання позичальника згідно умов кредитного договору.

Крім цього, 27 листопада 2006 року у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 перед банком між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано майно, що належить на підставі договору купівлі-продажу відповідачу, а саме: квартиру АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_5 зверталась до банку із заявою щодо пролонгації Кредитного договору і зміни графіка погашення кредитної заборгованості. Банк йшов на поступки та змінював умови погашення кредиту та продовжував строки виконання основного зобов'язання. Внаслідок внесення кожного разу зобов'язавшись щомісячно погашати кредитну заборгованість згідно встановленого графіка погашення кредиту, ОСОБА_5 здійснила тільки часткове погашення заборгованості по кредиту, а саме: 40 686, 50 доларів США - основної суми боргу; 55 804, 41 доларів США - відсотків за користування кредитними коштами та 60 794, 05 грн. - по нарахованій щомісячній комісії.

В зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань за Договором кредиту та Додаткових угод до нього, станом на 8 липня 2010 року у останньої утворилась заборгованість по Кредитному договору у розмірі 1 179 524, 41 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2011 року задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Солідарно стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредиту в сумі 1179524, 41 грн. та судові витрати у сумі 1820 грн., а всього 1181344, 41 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 5 червня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати в частині встановлення судом дійсності договору поруки №15-06-П2/27 від 27 листопада 2006 року та в частині стягнення з ОСОБА_4 солідарно на користь банку заборгованості по кредитному договору. В апеляційній скарзі посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання не з'явилися відповідачі, які у встановленому законом порядку були повідомлені про день та час розгляду справи, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили, а тому, зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явилися в судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив їх відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується дослідженими в судовому засіданні і наявними в матеріалах справи доказами, що 27 листопада 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит для придбання квартири, в розмірі 170 600 доларів США, зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами, зі строком повернення до 26 листопада 2026 року.

Позичальник ОСОБА_5, згідно п. 3.2. договору зобов'язувалася щомісяця в термін з «26» по останнє число (включно) кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими Кредитними ресурсами у розмірі 711 доларів США, згідно Графіка зниження розміру заборгованості (Додаток №1 до цього Договору).

Відповідно до п. 4.3 позичальник сплачує проценти за користування Кредитними ресурсами щомісяця в термін з «26» по останнє число (включно) кожного місяця, згідно Графіка зниження розміру заборгованості (Додаток №1 до цього Договору). У вказаний термін позичальник сплачує проценти, нараховані за період користування Кредитними ресурсами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа (включно) поточного місяця. Проценти сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на рахунок процентів НОМЕР_1.

11 серпня 2008 року Додатковою угодою №1 до Кредитного договору № 15-06 И/27 від 27 листопада 2006 року, викладено п.4.3 Кредитного договору в новій редакції, а саме: позичальник сплачує проценти за користування Кредитними ресурсами щомісяця, у термін з 1 по 10 число кожного місяця. У зазначений термін сплачуються проценти, нараховані за попередній календарний місяць. Проценти сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на рахунок процентів № НОМЕР_1.

13 серпня 2009 року Додатковою угодою №2 до Кредитного договору № 15-06 И/27 від 27 листопада 2006 року, викладено п.3.2, 4.3 Кредитного договору в наступній редакції: 3.2.Позичальник зобов'язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цим договором до 26 листопада 2031 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на Позичковий рахунок.

Позичальник зобов'язується щомісяця, в термін з 1 по 10 число (включно) кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості по Кредитних ресурсах у складі щомісячного Ануїтетного платежу, розмір якого за цим Договором становить 1408 доларів США. У складі Ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування Кредитними ресурсами (Додаток №1 до Додаткової угоди №2).

4.3. Позичальник сплачує проценти щомісяця, в термін з 1 по 10 число (включно) кожного місяця, у складі щомісячного Ануїтетного платежу, розмір якого встановлений п.3.2. цього Договору. Проценти сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на рахунок процентів НОМЕР_1.

У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору позичальником ОСОБА_5, 27 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_6 був укладений договір поруки №15-06-П1/27, згідно умов якого поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність за виконання зобов'язань по кредитному договору.

13 серпня 2009 року між банком та поручителем ОСОБА_6 укладено Додаткову угоду №1 до Договору поруки №15-06/П1/27 від 27 листопада 2006 року.

Крім цього, 27 листопада 2006 року у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 перед банком, між банком та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки №15-06-П/27, згідно умов якого поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність за виконання зобов'язань по кредитному договору.

13 серпня 2009 року між банком та поручителем ОСОБА_4 укладено Додаткову угоду №1 до Договору поруки №15-06/П2/27 від 27 листопада 2006 року.

Також, 27 листопада 2006 року у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 перед банком між банком та позичальником було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку було передано в заставу (іпотеку) нерухоме майно,а саме: квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу.

13 серпня 2009 року між Банком та ОСОБА_5 укладено договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору від 27 листопада 2006 року.

Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_5 не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за договором кредиту, забезпечені договорами поруки з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_4, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яку стягнув солідарно з відповідачів.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим судом обставинам та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк виконав свої зобов'язання за Кредитним договором перед ОСОБА_5, надав останній грошові кошти.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань по Кредитному договору, у останньої утворилась заборгованість, що станом 8 липня 2010 року становить 1 179 524 грн. 41 коп. та складається з 129 913, 50 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти по курсу НБУ становить 1 027 252, 03 грн. основної суми боргу по кредиту; 9 371, 09 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти по курсу НБУ становить 74 099, 08 грн. заборгованості по процентам за користування кредитними коштами; 11 229, 99 грн. заборгованості по нарахованій щомісячній комісії; 66 943, 31 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.1052 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Згідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Так, у відповідності до вимог п. 3.4 Банк має право припинити видачу Кредитних ресурсів, відмовити позичальнику у продовженні строку дії цього договору, а також вимагати дострокового повернення Кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього договору у випадках передбачених ним.

У зв'язку з чим, банк неодноразово звертався до позичальника з вимогами про усунення порушень, однак вказані вимоги в повному обсязі не виконувались.

Встановивши, що ОСОБА_5 було допущено порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим у банку виникло право вимоги дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів, пені, комісії у порядку встановленому договором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Банку про солідарне стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Рішення суду не оскаржується в частині стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо недійсності договору поруки є необґрунтованими та безпідставними виходячи з такого.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до пунктів 2.1 Договорів поруки № 15-06-П1/27 та № 15-06-П2/27 від 27 листопада 2006 року, у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором поручителі ОСОБА_6, ОСОБА_4 та позичальник ОСОБА_5 відповідають перед Банком як солідарні боржники.

Крім цього, пунктами 2.2. цих же договорів встановлено, що поручителі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відповідають перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник ОСОБА_5, у тому числі по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

Відповідно до пунктів 5 договорів поруки №15-06-П1/27 та № 15-06-П2/27 від 27 листопада 2006 року, порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя.

Порука припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в тій частині, що судом першої інстанції не перевірено дійсність договору поруки, а тому він не може бути солідарним відповідачем у справі, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, оскільки договір поруки у визначеному законодавством порядку недійсним не визнавався, вимоги про визнання договору недійсним у цій справі ОСОБА_4 не заявлялись.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну оцінку відповідно до норм ЦПК України та є такими, що відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Посилання апеляційної скарги на порушення судом норм процесуального права не можуть бути прийняті апеляційним судом в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки за правилами ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права тільки тоді є підставою для скасування рішення, коли це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Таких порушень норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Інші апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне Шевченківського районного суду м.Києва від 15 лютого 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: