Справа № 362/3042/14 Головуючий у І інстанції Медведєва К. В.
Провадження № 22-ц/780/740/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук
Категорія 18 27.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Іванової І.В.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 9-08Ф/65 від 24 вересня 2008 року, яка станом на 19 травня 2014 року становить 125 744,42 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, площею 0,109 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на землю від 1 червня 2000 року, шляхом її реалізації з прилюдних торгів з початковою ціною в розмірі 90 % від вартості предмету іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України під час виконання судового рішення.

Позов обґрунтовував тим, що 24 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступник ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 9-08Ф/65, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 203 400 грн. на строк з 24 вересня 2008 року по 21 вересня 2018 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 20% річних.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, цього ж дня між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір без оформлення заставної № 9-08Ф/65_z, за умовами якого остання передала Банку в іпотеку належне їй майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,109 га, що знаходиться в АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 19 травня 2014 року існує заборгованість перед Банком в розмірі 125 744,42 грн., яка складається з: 88 140 грн. - заборгованість по кредиту строкова; 18 282,12 грн. - заборгованість по кредиту прострочена; 1 116,97 грн. - заборгованість по процентах поточна; 10 488,14 грн. - заборгованість по процентах прострочена; 4 926,55 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 2 790,64 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів.

Посилався на положення пунктів 2.3, 6.1 Іпотечного договору, Закону України «Про іпотеку», якими передбачено право Банку в разі порушення Позичальником зобов»язань за кредитним договором звернути стягнення на іпотечне майно

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №9-08Ф/65 від 24 вересня 2008 року в сумі 125 744,42 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, земельну ділянку, площею 0,109 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на землю від 01 червня 2000 року, серії ІІІ-КВ №3, шляхом реалізації вказаної земельної ділянки з прилюдних торгів з початковою ціною в розмірі 90% від вартості предмету іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України під час виконання судового рішення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 порушив умови взятого на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення суми кредиту та відсотків за його користування в порядку і на умовах зазначених в кредитному договорі, виконання якого забезпечено іпотечним майном, належним на праві власності ОСОБА_3, а тому вимоги Банку підлягають задоволенню в обраний ним спосіб, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 24 вересня 2008 року.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Статтею 11 цього Закону визначено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов»язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно із ст..33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (Банк), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено кредитний договір № 9-08Ф/65, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 203 400 грн. на строк з 24 вересня 2008 року по 21 вересня 2018 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 20% річних (а.с.5-11).

З метою забезпечення зобов'язання між ВАТ АБ «Укргазбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1(Іпотекодавець, яка виступає майновим поручителем у ОСОБА_2) було укладено договір іпотеки без оформлення заставної № 9-08Ф/65_z, за умовами якого ОСОБА_1 передала Банку в іпотеку належне їй майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,109 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 14-20).

Відповідно до умов п.1.1. договору іпотеки № 9-08Ф/65-z від 24.09.2008 року цей договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, тобто позивача, які випливають з кредитного договору № 9-08Ф/65 від 24.09.2008 року.

Відповідно до умов п.2.3. договору іпотеки № 9-08Ф/65-z від 24.09.2008 року за згодою сторін предмет іпотеки оцінено в 301 400 грн.00 коп. та сторони визначили початкову ціну продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів у разі набуття звернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі 90% від вартості, визначеної шляхом його оцінки суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, видавши ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 203 400 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки (а.с. 24).

Позичальник порушив умови кредитного договору та вимоги цивільного законодавства щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та всіх комісійних платежі в передбачені договором строки, внаслідок чого станом на 19 травня 2014 року заборгованість перед Банком становить 125 744,42 грн.

Заборгованість складається з: 88 140 грн. - заборгованість по кредиту строкова; 18 282,12 грн. - заборгованість по кредиту прострочена; 1 116,97 грн. - заборгованість по процентах поточна; 10 488,14 грн. - заборгованість по процентах прострочена; 4 926,55 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 2 790,64 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться звичайно.

Згідно із ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно п.6.1 Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки якщо у момент настання строку виконання зобов»язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу за кредитом) та/або несплаті або частковій несплаті процентів та/або несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки.

Встановивши вказані обставини справи, суд з врахуванням положень Договору іпотеки, вимог статей 526, 575, 589 ЦК України, Закону України "Про іпотеку" прийшов до законного і обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки по іпотечному договору № 9-08Ф/65_z від 24 вересня 2008 року, а саме на земельну ділянку площею 0,109 га, яка належить ОСОБА_1 та розташована на в АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною в розмірі 90% від вартості предмету іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд не врахував положень ст..16 Закону України «Про іпотеку» і того, що земельна ділянка як предмет іпотеки перестала існувати, так як Банк надав дозвіл на будівництво житлового будинку на цій земельній ділянці і будинок прийнято в експлуатацію не заслуговують на увагу.

Стаття 16 Закону України «Про іпотеку» регулює особливості іпотеки об»єктів незавершеного будівництва, а предметом іпотеки у даній справі є лише земельна ділянка площею 0,109 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1

Не заперечується представником позивача згода Банку на будівництво на земельній ділянці, переданій в іпотеку, житлового будинку, що узгоджується із положеннями ст..3.4 Договору іпотеки (а.с.17).

Також за змістом договору Іпотеки, положень ст..6 Закону України «Про іпотеку» будівництво на земельній ділянці, яка передана в іпотеку, житлового будинку не змінює і не припиняє режим іпотеки зазначеної земельної ділянки.

Інші доводи апелянта на те, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2014 року вже вирішено питання, щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором з ОСОБА_2 на висновки суду не впливають, оскільки право вибору судового захисту належить виключно позивачеві.

Так, відповідно до роз»яснень, наданих в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК ).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред"явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Встановлено, що на час ухвалення рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованість за кредитом не погашена.

Інші доводи апеляційної скарги про неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права є необґрунтовані, висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: