Провадження №2/761/1124/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 січня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва

В складі головуючого судді Волокітіної Н.Б.

При секретарі Беширові О.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім"єю, визнання спадкоємцем четвертої черги,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім"єю, визнання спадкоємцем четвертої черги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 була дружиною ОСОБА_3, який являється сином позивача. Після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2 та позивач вирішили проживати разом в квартирі позивача за адресою АДРЕСА_1.

В 2007 році ОСОБА_2 захворіла, у 2009 році в неї стався перший інсульт, в 2010 році - другий, а ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 померла.

Організацію в похованні взяла на себе позивач, в чому їй допомагав її другий син ОСОБА_5

ОСОБА_2 протягом більш як п'яти років до дня смерті спільно проживала з позивачем, вони дбали одна про одну, мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство, разом харчувалися, мали спільний побут.

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. від 18.07.2014 року було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні стосунки з ОСОБА_2

З урахуванням викладеного позивач просить встановити факт проживання з ОСОБА_2 однією сім"єю протягом п'яти років до часу смерті ОСОБА_2; встановити факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем ОСОБА_2; встановити факт прийняття позивачем як спадкоємцем четвертої черги за законом спадщини після смерті ОСОБА_2; визнати позивача спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2; визнати право позивача на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснивши, що позивачем не надано достатньо доказів щодо проживання з ОСОБА_2 однією сім"єю протягом п'яти років.

Вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ОСОБА_3 є сином позивача ОСОБА_1

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.12.2005 року та проживали разом в квартирі АДРЕСА_2. Дана квартира належала на праві власності ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2

02.07.2012 року ОСОБА_5 звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини після смерті ОСОБА_2 З аналогічною заявою 18.07.2014 року звернулася позивач ОСОБА_1

Постановами державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. від 18.07.2012 рок та від 18.07.2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні стосунки з ОСОБА_2

Як пояснила позивач, яка була допитана також в якості свідка, після смерті ОСОБА_3, який є її сином, ОСОБА_2 та позивач вирішили проживати разом та дбати одна про одну. При цьому вирішили проживати в квартирі позивача за адресою АДРЕСА_1, оскільки квартира знаходиться на першому поверсі, а квартира ОСОБА_2 знаходиться на третьому поверсі і в даному будинку не має ліфта, а позивач є людиною похилого віку і їй важко підніматися на вищі поверхи. В 2007 році ОСОБА_2 захворіла, у 2009 році в неї стався перший інсульт, в 2010 році - другий, а ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 померла. Організацію в похованні взяла на себе позивач, в чому їй допомагав її другий син ОСОБА_5

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5, який є сином позивача, пояснив, що після смерті брата ОСОБА_3 його мати та ОСОБА_2 вирішили проживати разом. Після першого інсульту ОСОБА_2 знаходилась в лежачому стані. Їй постійно викликалися лікарі. Догляд за нею здійснювали як позивач так і він та його дружина ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_7, яка є дружиною ОСОБА_5, а також свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які є сусідами позивача та бувають часто в квартирі позивача, також підтвердили факт проживання ОСОБА_2 після смерті її чоловіка разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_11, яка була подругою ОСОБА_2 та знала останню з дитинства, пояснила суду, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом без реєстрації шлюбу приблизно з 1993 року, а в 2005 році зареєстрували шлюб. З близьких родичів у ОСОБА_2 були її мати та бабуся, які померли ще до її смерті. Зі своїм батьком ОСОБА_2 не спілкувалась, дітей у ОСОБА_2 не було. Також свідок зазначила, що ОСОБА_2 почала проживати разом з позивачем приблизно через місяць після смерті чоловіка ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що його мати та покійний батько ОСОБА_3 перебували в шлюбі, який був розірваний. З батьком він спілкувався не часто, однак йому було відомо, що він проживав разом з ОСОБА_2 При житті батька він бував в гостях у бабусі - позивача ОСОБА_1 Після смерті батька і по теперішній час він жодного разу не відвідував позивача, однак спілкувався з нею по телефону. В розмові по телефону позивач повідомила йому, що разом з нею проживає ОСОБА_2 Також свідок зазначив, що позивачу він телефонував як на стаціонарний телефон так і на мобільний. Коли він телефонував на стаціонарний телефон то декілька разів відповідала ОСОБА_2

Судом встановлено, що в листопаді 2012 року ОСОБА_5 звертався до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім"єю з ОСОБА_2

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2013 року позовні вимоги ОСОБА_5 до Київської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без задоволення.

З цього приводу свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що оскільки його мати - позивач ОСОБА_1 є людиною похилого віку і на той час хворіла, він вирішив звернутися з позовом від свого імені, оскільки вважає, що його мати, ОСОБА_2, він та його дружина були однією сім"єю, не дивлячись на те, що він проживає окремо від своєї матері.

Відповідно до ст.. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Так, судом встановлено, що підтверджується матеріалами справи, після смерті ОСОБА_2 спадкоємців за заповітом чи за законом першої-третьої черги не було.

Виходячи з наведеного вище, а саме з доказів, що знаходяться в матеріалах справи та показів свідків, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 однією сім"єю протягом більше п'яти років з вересня 2006 року до часу смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Що стосується позовних вимог про встановлення факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем ОСОБА_2, то вказані позовні вимоги фактично дублюють позовні вимоги про встановлення факту проживання позивача з ОСОБА_2 однією сім"єю протягом п'яти років до часу смерті ОСОБА_2

Позовні вимоги про визнання позивача спадкоємцем четвертої черги, суд вважає, що вони не можуть бути задоволені, оскільки встановлення факту проживання спадкоємця із спадкодавцем однією сім"єю протягом п'яти років до дня смерті спадкодавця вважається, що позивач є спадкоємцем четвертої черги в розумінні ст.. 1264 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки судом встановлено факт постійного проживання позивача з ОСОБА_2 однією сім"єю протягом п'яти років до дня смерті спадкодавця ОСОБА_2, то вказаний факт свідчить про те, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, а тому відсутні підстави для визнання такого факту в судовому порядку.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання права позивача на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, оскільки спадкоємець, після встановлення факту проживання спадкоємця із спадкодавцем однією сім"єю протягом п'яти років до часу смерті спадкодавця, має право прийняти спадщину в порядку ч. 2 ст. 1269 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1264, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім"єю протягом п'яти років до часу смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя