АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого -судді : Чумак О.В.

Суддів: Кривчун Т.О., Карнауха П.М.

при секретарі: Лимар О.М.

за участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області Чумак О.В., -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4 , в якому вказувала, що за період перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей, ними було придбане нежитлове приміщення за адресою м. Полтава, АДРЕСА_1, та вантажний автомобіль MERSEDES - BENZ, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Оскільки шлюб між ними було розірвано, відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання дітей, просила суд визнати за нею право власності на нежитлове приміщення (магазин В-1), що знаходиться за адресою м. Полтава, АДРЕСА_1, за яке вона власними коштами після розірвання шлюбу виплатила кредит та кошти за оренду землі, а за колишнім чоловіком - право власності на вантажний автомобіль. При цьому просила при вирішенні спору відступити від рівності часток подружжя.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому вказував, що від шлюбу з ОСОБА_2 мають двох дітей, за час шлюбу вони придбали нежитлове приміщення за адресою м. Полтава, АДРЕСА_1, та вантажний автомобіль MERSEDES - BENZ, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Після розірвання шлюбу вони не дійшли згоди щодо поділу спільного майна, тому прохав визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_2, у м. Полтаві разом із господарськими будівлями відповідно до технічного паспорту з визначенням кожному із колишнього подружжя частин в натурі.

Визнати за ним право власності на нежитлове приміщення (магазин В-1) за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1, яке є індивідуальною власністю фізичної особи-підприємця та на вантажний автомобіль MERSEDES - BENZ, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Ухвалою суду першої інстанції від 10.11.014 року цивільні справи об'єднані в одне провадження.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, - задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме нежитлове приміщення (магазин В-1), що знаходиться за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2, право власності в житловому будинку № АДРЕСА_2, літ. «А-ІІ» приміщення: сіни 1-1, площею 15,20 м2, частина коридору 1-2 площею 3,5 м2, кухня 1-6 площею 13,50 м2, топочна 1-7 площею 2,40м2, вн. Тамбур 1-8 площею 5,10 м2, коридор 1-9 площею 15,60 м2, веранда 1-10 площею 5,20 м2, санвузол 1-11 площею 8,10 м2, житлова кімната 1-12 площею 12,80 м2, веранда 1-13 площею 15,70 м2, житлова кімната 1-14 площею 20,40 м2, житлова кімната 1-15 площею 14,10 м2, коридор 1-16 площею 14,60 м2. Площа за внутрішнім обміром складає 146,20 м2 (15,20+3,5+13,50+5,10+15,60+5,20+8,10+12,80+15,70+20,40+14,10+14,60 на суму 805298 грн. (1142950:207,5х146,2).

По іншим будівлям та спорудам: сауна літ. «в» - 121735 грн.; ? частина огорожі № 1-9 - 37863 грн. (75727х1/2); 1/2 частину колодязю №4-14969 грн. (29939х1/2); вбиральня літ. «Д» - 4623 грн.

Першому співвласнику виділено будівлі та споруди на суму 984488 (805298+121735+37863+14969+4623), що менше на 116196 грн. (2201368 х984488 (варіант № 1).

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності в житловому будинку № АДРЕСА_2 у м. Полтаві в житловому будинку літ. «А-ІІ» приміщення: частина коридору 1-2 пощею 5.5 м2, санвузол 1-3 площею 5,20 м2, житлова кімната 1-4 площею 17,10 м2, житлова кімната 1-5 площею 33,50 м2. Площа за внутрішнім обміром складає 61,30 м2 (5,5+5,20+17,10+33,50) на суму 337652 грн. (1142950:207,5х61,3).

По іншим будівлям та спорудам: гараж літ. «В» - 438953 грн., спортивний зал літ. «В1» - 355741 грн., погреб літ. «в1» - 31700 грн., ? частина огорожі № 1-9 - 37864 грн. (75727х1/2); ? частина колодязю № 4 - 14970 грн. (29939х1/2).

Другому співвласнику виділено будівлі та споруди на суму 1216880 грн. (337652+438953+355741+31700+37864+14970), що більше на 116196 грн. (2201386х1/2-1216880).

Різниця часток при такому розподілі будівель буде складати 116196 грн.

При такому розподілі будівель, реальними частками співвласників будуть: у першого співвласника - 9/20 (984488/2201368); у другого співвласника - 11/20 (1216880/2201368).

Визнано за ОСОБА_4 право власності на вантажний автомобіль MERSEDES - BENZ, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

В іншій частині позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, - відмовлено.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 вартість різниці при розподілі будівель у сумі 116196,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір на користь ОСОБА_2 в сумі 3441,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_4 в сумі 3654,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, не дослідження всіх обставин справи та надання невірної оцінки доказам, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, а його позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги зокрема вказував, що нежитлове приміщення магазину за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1, придбано ним як суб'єктом господарювання фізичною особою-підприємцем з метою використання для здійснення саме підприємницької діяльності, тому є особистою власністю ФОП ОСОБА_4 та не підлягає поділу як об'єкт спільної сумісної власності подружжя.

Також зазначив, що сплачені відповідачем за борговими зобов'язаннями та в рахунок орендної плати кошти були отримані від здійснення ним підприємницької діяльності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників процесу, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 22.08.1992 року перебували в шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції.

Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Октябрського суду м. Полтави від 01.11.2010 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами був розірваний.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Чутівським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Полтавській області 15.11.2005 року, ОСОБА_4 є власником транспортного засобу марки Меrsedes-BENZ, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (т.1 а.с. 44).

Згідно висновку № 02-08 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, складеного 04 серпня 2014 року судовим експертом ОСОБА_8, ринкова вартість автомобіля Меrsedes-BENZ 1114, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 128741,63 грн. (т. 2 а.с.1-9).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 травня 2006 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_9 було визнане право власності на нерухоме нежитлове приміщення (магазин В-1), що знаходиться за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1, яке складається із наступних приміщень: № 1 - тамбур площею 2,3 кв.м., № 2- магазин площею 57,4 кв.м., № 3- кабінет площею 15,3 кв.м., № 3-а - кабінет площею 7,0 кв.м., № 4- торгівельна зала площею 55,3 кв.м., № 5 склад площею 6,5 кв.м., № 6- тренажерна зала площею 5,8 кв.м., № 8 - битова площею 11,0 кв.м., № 9 - вбиральня площею 1,3 кв.м., № 9-а - щитова площею 1,1 кв.м., № 10 - склад площею 1,2 кв.м., № 11- склад площею 1,2 кв.м., № 13 - коридор площею 5,9 кв.м., № 14 - шафа площею 0,3 кв.м., загальною площею 181,6 кв.м., та виділено реально в самостійний об'єкт 1/125 частку даного нерухомого майна, що належить йому на праві власності (т.1 а.с. 7, 8).

26.05.2006 року за ним у КП ПБТІ "Інвентаризатор" зареєстровано право власності на вказане нерухоме мано, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 9).

04.12.007 року на вказане нерухоме майно виготовлено технічний паспорт (т. 1 а.с. 10-14).

14.02.2008 року між АТ "ІНДУСТРІАЛЬНО - ЕКСПОРТНИЙ БАНК" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 026/08-К/Б, відповідно до умов якого останній отримав у вигляді невідновлюваної кредитної лінії в розмірі 600 000 грн. на розвиток бізнесу строком з 14.02.2008 року по 13.02.2013 року. під 17 % річних (т. 1 а.с. 15-20). Кредит мав бути повернутим рівними частинами в розмірі 10 000 грн. щомісячно відповідно до графіку погашення суми кредиту (т. 1 а.с. 21).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 14.02.2008 року укладено договір іпотеки № 039/08-ДЗ нерухомого майна: нежитлового приміщення (магазин), що знаходиться за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1, (т. 1 а.с. 22-27).

Дане нежитлове приміщення було застраховане відповідно до договору страхування 14.02.2008 року (а.с. 28-30).

Постановою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 04.03.2011 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді взяття під варту з триманням в Донецькому слідчому ізоляторі (т.1 а.с. 42, 43).

На підставі довіреності від 08.04.2013 року, якою ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси та вести від його імені справи з правом підпису від його імені (т. 1 а.с. 41), ОСОБА_2 16.04.2013 року з ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", яке є правонаступником ПАТ "ІНДУСТРІАЛЬНО - ЕКСПОРТНИЙ БАНК", уклала договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 026/08-К/Б від 14.02.2008 року, укладеного з ОСОБА_9, яким кредитний договір був доповнений 16 розділом "Заключні положення" (т.1 а.с. 32 -34).

24.04.2013 року між ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ОСОБА_4, від імені якого діяла ОСОБА_2, була укладена мирова угода, відповідно до якої сторони погодились, що заборгованість за кредитним договором № 026/08-К/Б від 14.02.2008 року становить 132 739 грн. 29 коп. (т.1 а.с. 35-38).

Відповідно до умов зазначеної мирової угоди заборгованість по даному кредитному договору була погашена, що підтверджується копіями квитанцій від 18.04.2013 року, 23.05.2013 року, 26.06.2013 року, 25.07.2013 року, 27.08.2013 року, 25.09.2013 року та від 25.10.2013 року (т.1а.с.46 -52).

28.12.2012 року між Полтавською міською радою та ОСОБА_4, в інтересах якого діяла ОСОБА_2, був укладений договір оренди земельної ділянки, для експлуатації та обслуговування магазину, який знаходиться по АДРЕСА_1 в м. Полтаві, строком на 1 рік, з 18.05.2012 року по 18.05.2013 року з правом пролонгації. Орендна плата за рік становить 8 762 грн. 72 коп., що в місяць становить 730 грн. 26 коп. (т. 1 а.с. 53-55).

Орендна плата за землю була сплачена за період з березня 2011 року по жовтень 2013 року включно, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1а.с. 58-88).

Судом першої інстанції також установлено, що 04.07.2003 року введено в експлуатацію садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_2, та був виготовлений технічний паспорт на ім»я ОСОБА_2 (т.3 а.с. 22-25.).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18.12.2014 року призначено судову будівельну експертизу щодо визначення ринкової вартості садибного житлового будинку по АДРЕСА_2 в м. Полтаві та нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, в м. Полтаві та можливих варіантів їх поділу (т. 2 а.с. 78-113).

Згідно варіанту № 1 висновку № 03-15 судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2015 року (т. 2 а.с. 78-113), який підтримали сторони, першому співвласнику пропонується виділити: в житловому будинку літ. "А-ІІ" приміщення: сіни 1-1 площею 15.20м 2, частина коридору 1-2 площею 3.5 м2, кухня 1-6 площею 13.50 м2, топочна 1-7 площею 2.40 м2, вн. тамбур 1-8 площею 5.10 м2, коридор 1-9 площею 15.60 м2, веранда 1-10 площею 5.20 м2, санвузол 1-11 площею 8.10 м2, житлова кім. 1- 12 площею 12.80 м2, веранда 1-13 площею 15.70 м2, житлова кімната 1-14 площею 20.40 м2, житлова кімната 1-15 площею 14.10 м2, коридор 1-16 площею 14.60 м2.

Площа за внутрішнім обміром складає: 146.20 м2 (15.20+3.5+13.50+2.40+5.10+15.60+5.20+8.10+12.80+15.70+20.40+14.10+14.60Ц суму 805298 грн. (1142950:207.5x146.2);

По іншим будівлям та спорудам: сауна літ. "в" - 121735 грн.; 1/2 частина огорожі №1-9 - 37863 грн. (75727x1/2); 1/2 частина колодязю №4 - 14969 грн. (29939x1/2); вбиральня літ. "Д" - 4623 грн..

Першому співвласнику виділяються будівлі та споруди на суму 984488 (805298+121735+37863+14969+4623), що менше на 116196 грн. (2201368х( 984488) ( Варіант №1)

Другому співвласнику пропонується виділити: в житловому будинку літ. "А-ІІ" приміщення: частина коридору 1-2 площею 5.5 м2, санвузол 1-3 площею 5.20 м2, житлова кімната 1-4 площею 17.10 м2, житлова кімната 1-5 площею 33.50 м2. Площа за внутрішнім обміром складає: 61.30 м2 (5.5+5.20+17.10+33.50), на суму 337652 грн. (1142950:207.5x61.3).

По іншим будівлям та спорудам: гараж літ. "В"- 438953 грн.; спортивний зал літ. "В1" - 355741 грн.; погреб літ. "в1" - 31700 грн.; 1/2 частина огорожі №1-9 - 37864 грн. (75727x1/2); 1/2 частина колодязю №4 - 14970 грн. (29939x1/2).

Другому співвласнику виділяються будівлі та споруди на суму 1216880 грн. (337652+438953+355741+31700+37864+14970), що більше на 116196 грн. (2201368x1/2-1216880).

Різниця часток при такому розподілі будівель буде складати 116196 грн.

При такому розподілу будівель, реальними частками співвласників будуть: - у першого співвласника - 9/20 (984488/2201368). - у другого співвласника - 11/20 (1216880/2201368).

При виконанні даного варіанту поділу необхідно здійснити переобладнання в будинку відповідно до вимог ДБН А.3.1.-5-99 «Організація будівельного виробництва» і «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт».

Вирішуючи спір по суті позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, суд першої інстанції вірно виходив із того, що нерухоме нежитлове приміщення за адресою: м. Полтава, по АДРЕСА_1, автомобіль Меrsedes-BENZ, 1994 року випуску та розташований на земельній ділянці за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та належить їм в рівних частинах по ? кожному.

Разом з тим, на підставі ст.ст. 60, ч. 1 ст. 69, ст. 70 СК України та викладених у п. 30 Постанови Пленуму ВС України № 11 від 21.12.2007 року роз'яснень, суд першої інстанції дійшов висновку про збільшення частки ОСОБА_2 у спільному майні подружжя та виділив їй у власність нежитлове приміщення (магазин В-1), що знаходиться за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_1.

При цьому, суд виходив із того, що діти подружжя проживають разом з ОСОБА_2 та перебувають на її утриманні, відповідач ОСОБА_12 матеріальної допомоги на утримання дітей не надає; в період перебування відповідача в місцях позбавлення волі ОСОБА_2 на підставі виданого ОСОБА_4 на її ім»я доручення займалась підприємницькою діяльністю та отримувала прибуток, з якого погасила заборгованість за кредитним договором та сплатила орендну плату.

Також суд першої інстанції визнав за ОСОБА_4 право власності на транспортний засіб, а також та на підставі варіанту № 1 висновку № 03-15 судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2015 року (т. 2 а.с. 78-113), який підтримали сторони, визнав за кожним із подружжя право власності в житловому будинку № АДРЕСА_2 у м. Полтаві, та здійснив його поділ, вирішивши при цьому питання щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 вартості різниці часток при розподілі будівель у сумі 116196 грн.

Такі висновки місцевого суду не в повній мірі відповідають обставинам та матеріалам справи, виходячи з наступного.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Як роз'яснено у пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Таким чином, збільшення частки майна на користь того з подружжя, з ким проживає дитина, можливе при наявності певної умови - якщо розмір аліментів, які така особа одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку дитини та її лікування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачкою ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_4 не надає матеріальної допомоги на утримання їхніх спільних дітей, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про збільшення частки ОСОБА_2 у спільному майні подружжя.

З урахуванням встановлених по справі фактичних обставин та правових норм, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на нежитлове приміщення магазину та ухвалення в цій частині нового рішення про визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 права власності за кожним по ? частині на нежитлове приміщення магазину, його реальний розподіл шляхом виділення в натурі та зобов'язання проведення переобладнання нежитлових приміщень відповідно до варіанту № 1 висновку № 03-15 судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2015 року, згідно вимог ДБН А.3.1-5-99 «Організація будівельного виробництва» і «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт».

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 372 ЦК України, право спільної сумісної власності подружжя на зазначене нежитлове приміщення слід припинити.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апелянта ОСОБА_4 в тій частині, що нежитлове приміщення магазину не підлягає розподілу, оскільки є його власністю як фізичної особи-підприємця, виходячи з наступного.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Одним із видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом; законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (стаття 320 ЦК України).

Правовідносини щодо здійснення підприємницької діяльності фізичною особою врегульовані главою 5 ЦК України.

Так, згідно зі статтею 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме йому при поділі цього майна.

Отже, майно фізичної особи-підприємця (яке використовується для господарської діяльності фізичною особою-підприємцем) вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Використання одним із подружжя зазначеного майна для здійснення підприємницької діяльності може бути враховано при обранні способу поділу цього майна.

Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути об'єктом спільної власності подружжя і предметом поділу між ними з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення спільного майна подружжя та способів поділу його між ними.

Вказана правова позиція сформульована у постанові Верховного суду України при розгляді цивільної справи № 6-21цс15 від 11.03.2015 року.

Вирішуючи позовні вимоги щодо розподілу між сторонами спірного житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_2, згідно варіанту № 1 висновку № 03-15 судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2015 року, суд першої інстанції не вирішив питання про необхідність здійснення переобладнань в будинку у відповідності до вимог ДБН А.3.1-5-99 «Організація будівельного виробництва» і «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», а також навів розрахунки площі за внутрішнім обміром будинку, іншим будівлям та спорудам та їх вартості, що на думку колегії суддів не є необхідним.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про зміну судового рішення в цій частині та визнання за ОСОБА_2 права власності в житловому будинку АДРЕСА_2 у м. Полтаві літ «А-11» та виділення в натурі наступних приміщень: сіни 1-1, площею 15,20 м2, частину коридору 1-2 площею 3,5 м2, кухню 1-6 площею 13,50 м2, топочну 1-7 площею 2,40м2, вн. тамбур 1-8 площею 5,10 м2, коридор 1-9 площею 15,60 м2, веранду 1-10 площею 5,20 м2, санвузол 1-11 площею 8,10 м2, житлову кімнату 1-12 площею 12,80 м2, веранду 1-13 площею 15,70 м2, житлову кімнату 1-14 площею 20,40 м2, житлову кімнату 1-15 площею 14,10 м2, коридор 1-16 площею 14,60 м2. Площа за внутрішнім обміром складає 146,20 м2. А також сауну літ. «в»; ? частину огорожі № 1-9; 1/2 частину колодязю №4; вбиральню літ. «Д», на загальну суму 984 488 грн., що складає 9/20 частин.

За ОСОБА_4 необхідно визнати право власності в житловому будинку АДРЕСА_2 у м. Полтаві літ «А-11» та виділити в натурі наступні приміщення: частину коридору 1-2 площею 5.5 м2, санвузол 1-3 площею 5,20 м2, житлову кімнату 1-4 площею 17,10 м2, житлову кімнату 1-5 площею 33,50 м2. Площа за внутрішнім обміром складає 61,30 м2. А також гараж літ. «В», спортивний зал літ. «В1», погреб літ. «в1», ? частину огорожі № 1-9; ? частину колодязю № 4, на загальну суму 1 216 880 грн., що складає 11/20 частин.

Також слід зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 провести переобладнання в будинку відповідно до варіанту № 1 висновку № 03-15 судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2015 року, згідно вимог ДБН А.3.1-5-99 «Організація будівельного виробництва» і «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання за ОСОБА_4 права власності на автомобіль MERSEDES - BENZ 1114, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 128741,60 грн., оскільки дана річ є неподільною, позивач ОСОБА_2 не заперечує щодо виділення вказаного автомобіля відповідачу, який використовує його на даний час, а тому рішення місцевого суду в цій частині слід залишити без змін.

Разом з тим, суд першої інстанції не вирішив питання щодо стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 компенсації ? частини вартості автомобіля, яка у даному випадку складає 64 370 грн. 80 коп.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню з постановленням нового у скасованій частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.307 ЦПК України, скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.1,3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч. 1 ст.307, п.1,3,4 ч. 1 ст. 309, ст..ст.316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_13 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2015 року в частині розподілу житлового будинку № АДРЕСА_2 у м. Полтаві, - змінити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в житловому будинку АДРЕСА_2 у м. Полтаві літ «А-11» та виділити в натурі наступні приміщення: сіни 1-1, площею 15,20 м2, частину коридору 1-2 площею 3,5 м2, кухню 1-6 площею 13,50 м2, топочну 1-7 площею 2,40м2, вн. тамбур 1-8 площею 5,10 м2, коридор 1-9 площею 15,60 м2, веранду 1-10 площею 5,20 м2, санвузол 1-11 площею 8,10 м2, житлову кімнату 1-12 площею 12,80 м2, веранду 1-13 площею 15,70 м2, житлову кімнату 1-14 площею 20,40 м2, житлову кімнату 1-15 площею 14,10 м2, коридор 1-16 площею 14,60 м2. Площа за внутрішнім обміром складає 146,20 м2. А також сауну літ. «в»; ? частину огорожі № 1-9; 1/2 частину колодязю №4; вбиральню літ. «Д», на загальну суму 984 488 грн., що складає 9/20 частин.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в житловому будинку АДРЕСА_2 у м. Полтаві літ «А-11» та виділити в натурі наступні приміщення: частину коридору 1-2 площею 5.5 м2, санвузол 1-3 площею 5,20 м2, житлову кімнату 1-4 площею 17,10 м2, житлову кімнату 1-5 площею 33,50 м2. Площа за внутрішнім обміром складає 61,30 м2. А також гараж літ. «В», спортивний зал літ. «В1», погреб літ. «в1», ? частину огорожі № 1-9; ? частину колодязю № 4, на загальну суму 1 216 880 грн., що складає 11/20 частин.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 провести переобладнання в будинку відповідно до варіанту № 1 висновку № 03-15 судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2015 року, згідно вимог ДБН А.3.1-5-99 «Організація будівельного виробництва» і «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт».

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2015 року в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на нежитлове приміщення магазину - скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати нежитлове приміщення (магазин В-1) за адресою м. Полтава, АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину нежитлового приміщення (магазин В-1) за адресою м. Полтава, АДРЕСА_1 та виділити їй в натурі наступні приміщення: тамбур 1 площею 2.30 м2, частину торгової зали 2 площею 15.20 м2, торгову залу 4 площею 55.30 м2, склад 5 площею 6.50 м2, частину складу 10 площею 5.6 м2, коридор 13 площею 5.90 м2, загальною площею 90.8 кв.м.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину нежитлового приміщення (магазин В-1) за адресою м. Полтава, АДРЕСА_1 та виділити йому наступні приміщення: частину торгової зали 2 площею 42.20 м2, кабінет 3 площею 15.30 м2, кабінет 3а площею 7.00 м2, тренажорний зал 6 площею 5.80 м2, побутове приміщення 8 площею 11.00 м2, вбиральню 9 площею 1.30 м2, щитову 9а площею 1.10 м2, частину складу 10 площею 5.6 м2, склад 11 площею 1.20 м2, шафу 14 площею 0.30 м2, загальна площа складає 90.8 м2.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 провести переобладнання нежитлових приміщень відповідно до варіанту № 1 висновку № 03-15 судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2015 року, згідно вимог ДБН А.3.1-5-99 «Організація будівельного виробництва» і «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт».

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на нежитлове приміщення ( магазин В-1) за адресою м. Полтава, АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 компенсацію за ? частину автомобіля НОМЕР_2 в розмірі 64 370 грн. 80 коп.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий /підпис/ О.В. Чумак

Судді /підпис/ Т.О.Кривчун

/пдпис/ П.М.Карнаух

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак