Провадження по справі № 2/752/23/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Ляліній А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

19.09.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.09.2012 року на 28-му кілометрі автодороги Кіровоград-Кривий Ріг-Запоріжжя відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_5, належного ОСОБА_1, та автомобіля «ВАЗ-217-3-», д.н.з. НОМЕР_7, під керуванням ОСОБА_2.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач зазначає, що внаслідок події, яка мала місце 16.09.20912 року, належний йому автомобіль «Шкода», д.н.з. НОМЕР_5, зазнав механічних пошкоджень, вартість відновлювального ремонту яких становила 16 400,00 грн..

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «СК «Лафорт», в зв'язку з чим 06.12.2012 року позивач звернувся до товариства з заявою про отримання страхового відшкодування.

Водночас, виплата страхового відшкодування не проводилася, в зв'язку з чим 26.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до М(т)СБУ зі скаргою на бездіяльність ПрАТ «СК «Лафорт». Листом М(т)СБУ позивачу було повідомлено, що у виплаті страхового відшкодування йому було відмовлено в зв'язку з тим, що 04.06.2013 року ПрАТ «СК «Лафорт» позбавлена членства в М(т)СБУ, а ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.11.2013 року відносно останньої порушено провадження у справі про банкрутство.

З огляду на таке, позивач вважає, що всі правовідносини, що стосуються відшкодування шкоди, завданої належному йому транспортному засобу в результаті події 16.09.20912 року повинні вирішуватися з особою, винною в ДТП.

За таких обставин, просив стягнути з ОСОБА_3 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 16 400,00 грн..

Крім того, зазначив, що протиправними діями відповідача йому було також завдано моральної шкоди, як полягає в нервових переживаннях, яких позивач зазнав в зв'язку з пошкодженням належного йому автомобіля, необхідності змінити свій звичний ритм життя, приниженням його гідності через виниклу необхідність їздити у справах на громадському транспорті. Завдану моральну шкоду оцінює в 5000,00 грн. та також просив стягнути її з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з викладених в позові підстав. Зазначив, що строк звернення з вимогами до ПрАТ «СК «Лафорт» в якості кредитора позивачем пропущено, оскільки останній не знав про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували в повному обсязі. Зазначили, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована згідно договору з ПрАТ «СК «Лафорт», який діяв і на момент дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в межах ліміту страхового відшкодування відповідає страховик, яким є ПрАТ «СК «Лафорт». Посилалися на те, що сума завданого внаслідок події 16.09.20912 року збитку є меншою ніж ліміт відповідальності страховика, визначений договором між відповідачем та ПрАТ «СК «Лафорт». Крім того, вказували, що відносини, які виникли між позивачем, страховиком відповідача та М(т)СБУ, ОСОБА_2 не стосуються, оскільки питання щодо виплати страхового відшкодування вирішується не відповідачем. Стосовно заявленої моральної шкоди заперечували, зазначили, що її розмір необґрунтований, причинно-наслідкового зв'язку між подією ДТП та наявною шкодою не доведено. За таких обставин, просили в задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа, Моторне (транспортне) страхове бюро України, надала заяву про розгляд справи за відсутності свого представника. В направлених на адресу суду поясненнях зазначила, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована страховиком ПрАТ «СК «Лафорт», відносно якого 18.11.2013 року порушено провадження у справі про банкрутство. 14.12.2013 року було здійснено офіційне оприлюднення оголошення по порушення справи, з моменту якого почав відраховуватись тридцяти денний строк для подання письмових заяв з вимогами до боржника від кредиторів. Заяви про включення до реєстру кредиторів від ОСОБА_1 у відведений термін не надійшло.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 належить автомобіль «Шкода», д.н.з.НОМЕР_5, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_6.

16.09.2012 року на 28-му кілометрі автодороги Кіровоград-Кривий Ріг-Запоріжжя відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі належного ОСОБА_1 автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_5, та автомобіля «ВАЗ-217-3-», д.н.з. НОМЕР_7, під керуванням ОСОБА_2.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з Наряду - замовлення №АС-К-1209400 від 26.10.2012 року, наданого ТОВ з іноземними інвестиціями «АСТ-КОМБІ», вартість виконаних робіт з відновлювального ремонту автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_5 становить 16 400,00 грн..

06.12.2012 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Лафорт» з заявою про отримання страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 16.09.2012 року.

Як вбачається зі змісту позову, ПрАТ «СК «Лафорт» не здійснило ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування, що стало підставою для звернення 28.02.2014 року до М(т)СБУ зі скаргою на бездіяльність ПрАТ «СК «Лафорт».

Листом М(т)СБУ від 28.03.2014 року за вих. №3/1-08/9294, позивачу було повідомлено, що ПрАТ «СК «Лафорт» наразі перебуває у стані банкрутства, та, у випадку недостатності коштів для здійснення ОСОБА_1 страхової виплати згідно ліквідаційного балансу, виплата може бути проведена за рахунок М(т)СБУ. Разом з тим, станом на дату звернення, правових підстав для проведення такої виплати немає.

Вважаючи, що за таких обставин відшкодування завданої матеріальної шкоди повинно проводитися винуватцем ДТП, позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Як встановлено під час судового розгляду та не заперечувалося сторонами, станом на 16.09.2012 року автомобіль «ВАЗ-217-3-», д.н.з. НОМЕР_7 був застрахований згідно договору між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Лафорт», тобто був забезпеченим транспортним засобом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно положень вказаної статті подія, яка мала місце 16.09.2012 року на 28-му кілометрі автодороги Кіровоград-Кривий Ріг-Запоріжжя є страховим випадком.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За таких обставин, вбачається, що відповідальним за відшкодування завданої внаслідок страхового випадку ОСОБА_1 шкоди є страховик ПрАТ «СК «Лафорт».

Зважаючи, що відносно ПрАТ «СК «Лафорт» порушено провадження у справі про банкротство, в даному випадку варто враховувати відповідні положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якими визначено порядок звернення з вимогами кредитора до страховика, та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визначається, за рахунок яких коштів та яким чином отримують страхові виплати особи у разі ліквідації або визнання банкрутом страховика, майна якого недостатньо для погашення зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, суд зазначає, що жодних положень щодо того, що в разі визнання страховика банкрутом відповідальність за сплату страхової виплати та за відшкодування шкоди несе власник забезпеченого транспортного засобу, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містить.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 після настання страхового випадку 16.09.2012 року набув права на отримання страхової виплати, проте вказана виплата повинна бути здійснена при дотриманні визначеної законом процедури ПрАТ «СК «Лафорт», або, в разі недостатності коштів - М(т)СБУ, а не відповідачем ОСОБА_2, оскільки цивільно-правова відповідальність останнього на момент ДТП була застрахована.

Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення щодо проведенні чи відмови в проведенні страхової виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до ПрАТ «СК «Лафорт» з заявою про отримання страхового відшкодування 06.12.2012 року, водночас скаргу на бездіяльність страховика ним подано лише 28.02.2014 року.

Таким чином, вбачається, що позивач тривалий проміжок часу не здійснював жодних дій, спрямованих на отримання страхової виплати, з заявами щодо пояснення з приводу затримки здійснення виплати до страховика не звертався.

Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 16 400,00 грн. є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, що є підставою для відмови в їх задоволенні.

Водночас, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн..

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд приймає до уваги посилання позивача на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в стражданнях, пов'язаних з пошкодженням належного ОСОБА_1 майна, в позбавленні можливості користуватися автомобілем, що призвело до зміни звичного ритму життя, та оцінює вказану шкоду в 1000,00 грн..

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 243,60 грн..

Керуючись ст.ст. 1, 6, 22, 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 61, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. НОМЕР_3, проживає за адресою АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, і.п.н. НОМЕР_4, проживає за адресою АДРЕСА_1) відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. НОМЕР_3, проживає за адресою АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, і.п.н. НОМЕР_4, проживає за адресою АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп..

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя: Антонова Н.В.