АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/458/15 Головуючий 1 інст. -Попрас В.О.
Категорія: стягнення суми
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У липні2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом та просила стягнути з відповідача - Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБ України) на її користь суму страхового відшкодування в розмірі 37 018,85 грн., суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції в сумі 4987,38 грн., трьох відсотків річних за невчасне виконання грошових зобов'язань в poзмipi 733,27 грн., 433 грн. судових витрат та витрати на проведення товарознавчого дослідження в poзмipi 600 грн.

Посилалася на те, що 22.03.2013 р. відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю належного їй автомобіля MITSUBISHI реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля Skoda реєстраційний номер НОМЕР_2, водій якого покинув місце ДТП, де співробітниками ДАЇ був оглянутий її автомобіль та складена схема ДТП.

Зазначала, що станом на 10.04.2013 р. винуватець ДТП не був знайдений, а вона мала гостру необхідність в транспортному зacoбі в особистих та службових цілях. У зв'язку з чим вона звернулась до ТОВ «Радар-1» для визначення нанесеного матеріального збитку та після цього здійснила ремонт належного їй автомобіля.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2013 р. ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП . На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Skoda номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 застрахована не була, тому відповідно до вимог п.41.1 а) ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вона 09.09.2013 р. звернулася до МТСБ України з заявою про відшкодування спричиненої шкоди в сумі 37 018,85 грн., однак відповідачем їй було безпідставно відмовлено у такому відшкодуванні з посиланням на вимоги п.37.1.3, п. 37.1 ст. 37 цього Закону.

Відповідач МТСБ України позов не визнав, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не виконала своїх обов'язків, визначених ст.33.1.4, ст.34 ч.2 , ст.. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвело до неможливості МТСБУ встановити факт ДТП, причини та обставини її настання та розміру збитку. Вважає, що шкода, спричинена ОСОБА_3 внаслідок ДТП, повинна відшкодовуватися за рахунок водія ОСОБА_4

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що у своїй відмові МТСБ України не повідомило її яка саме з причин, передбачених п.37.1.3. , ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слугувала підставою для відмови у відшкодуванні шкоди, а також судом при розгляді справи не враховані вимоги ст.ст. 509, 525,527,988,990 ЦК України та ст.ст. 3,34,36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В запереченнях на апеляційну скаргу представник МТСБ України просить відхилити скаргу за безпідставністю вимог, зазначаючи, що її доводи були предметом розгляду суду першої інстанції, і цим доводам дана правильна правова оцінка.

Вислухавши представника апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_5, перевіривши відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 22.03.2013 р. відбулася ДТП за участю належного ОСОБА_3 автомобіля MITSUBISHI реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля Skoda реєстраційний номер НОМЕР_2, водій якого покинув місце ДТП, де співробітниками ДАЇ був оглянутий пошкоджений транспортний засіб, належний ОСОБА_3, та складена схема ДТП.

Станом на 10.04.2013 р. особа, що скоїла ДТП, не була знайдена.

На підставі звернення ОСОБА_3 ТОВ «Радар-1» 14.06.2013 здійснена оцінка вартості майнової шкоди, завданої ОСОБА_3 як власнику транспортного засобу MITSUBISHI реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 37018,85 грн., і позивачем був проведений ремонт вказаного автомобілю.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2013 р. ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП .

09.09.2013 ОСОБА_3 звернулася до МТСБ України з заявою про відшкодування спричиненої їй матеріальної шкоди в сумі 37 018,85 грн. у зв'язку з тим, що час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Skoda номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 застрахована не була, однак МТСБ України відмовлено у такому відшкодуванні за відсутністю правових підстав.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року передбачені випадки, коли потерпілі мають можливість отримати відшкодування від МТСБ України.

Відповідно до п.п. 41.1 ст. 41 цього Закону МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст.1 Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Пунктом 35.1 ст. 35 вказаного Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування, за шкоду заподіяну внаслідок ДТП, особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБ України) відповідну заяву.

За змістом ст. 33.3 Закону власники пошкодженого транспортного засобу зобов'язані зберігати пошкоджене майно у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до тих піp, поки його не огляне призначений страховиком представник (аварійний комісар, експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 самостійно без огляду пошкодженого автомобіля представником страховика - МТСБ України провела оцінку вартостиі майнової шкоди та ремонт належного їй транспортного засобу.

Зазначені обставини не оспорювалися представником апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_5 і в суді апеляційної інстанції з зазначенням відсутності будь-яких доказів й про вартість фактично проведеного ремонту автомобіля.

Згідно листа № 3/1-05/ 33305 від 23.11.2013 р. Департаменту врегулювання МТСБ України відмовлено у виплаті відшкодування шкоди з тих підстав, що ОСОБА_3 не виконала умов закону щодо збереження належного їй транспортного засобу у пошкодженому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до моменту огляду його аварійним комісаром, та роз'яснено, що ця відмова не позбавляє ОСОБА_3 отримати відшкодування матеріальної шкоди за рахунок винуватця ДТП.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про безпідставність позовних вимог ОСОБА_3, оскільки на порушення вимог Закону України України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_3 не зберігла належний їй пошкоджений транспортний засіб в такому стані, в якому він знаходився після ДТП до моменту огляду його аварійним комісаром, призначеним МТСБ України, та самостійно здійснила ремонт автомобілю.

Зазначене унеможливлює для страховика - МТСБ України визначення заподіяної ОСОБА_3 шкоди і відповідно до вимог ст. 37.1.3 цього Закону зазначене є підставою для відмови ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги по суті зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції по оцінці цих доказів та особового тлумачення апелянтом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Оскільки судом першої інстанції відповідно до ст.212 ЦПК України надана правильна правова оцінка доказам по справі, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: