Справа № 214/6018/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 січня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ковтун Н.Г.,

при секретареві - Буданцевій О.А.,

без участі сторін в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобі дійсним та визнання права власності на транспортний засіб, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, згідно яких просить визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, укладений 26 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_3, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 26 листопада 2006 року він домовився про придбання автомобіля у ОСОБА_2, сплативши останньому 24 000 грн вартості автомобіля, а відповідач передав йому ключі та свідоцтво про реєстрацію технічного засобу на вищевказаний автомобіль, та вони домовились, що оформлять купівлю-продаж зазначеного автомобіля 30 листопада 2006 року. Однак відповідач уникає та ухиляється від нотаріального переоформлення автомобіля, хоча позивач неодноразово звертався до нього в усній та письмовій формі, що підтверджує письмовим зверненням позивача від 05 квітня 2014 року та письмовою відповіддю відповідача від 20 квітня 2014 року. Позивач зазначає, що звернувся до суду за захистом своїх прав у зв'язку з тим, що йому необхідно продати даний автомобіль.

В судові засідання позивач та його представник не з'явились, позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надавав до суду заяву від 07 листопада 2014 року про визнання позову, однак ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2014 року відмовлено у прийнятті визнання позовних вимог відповідачем.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України та неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

На підставі наданих суду доказів, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 є власником транспортного засобу ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 8).

Згідно копії експертного автотоварознавчого висновку спеціаліста № 15 від 27 травня 214 року оціночна вартість ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1, на дату 27 травня 2014 року складає 28 100 грн (а.с. 9 -16).

Відповідно до письмового звернення позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 від 05 квітня 2014 року, позивач наполягає на зверненні до нотаріуса для переоформлення автомобіля (а.с. 6).

Згідно письмової відповіді відповідача від 20 квітня 2014 року, останній зобов'язується 26 травня 2014 року прийти до приватного нотаріуса для переоформлення транспортного засобу (а.с. 7).

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у позовній заяві доводи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі.

Згідно ч. 1 - 3 ст. 10 ЦПК України, що встановлює принцип змагальності судочинства, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 1 ст. 334 вищевказаного Кодексу встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Діючими в Україні Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів (п.1. Правил), яка передбачає особливий порядок відчуження транспортних засобів, визначений цими Правилами, і які є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх (п.2. Правил).

Таким чином, норми зазначених Правил підлягають обов'язковому застосуванню до правовідносин, пов'язаних з відчуженням транспортних засобів, зокрема, купівлі-продажу транспортних засобів.

Так, пунктами 7, 8 Правил передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі-власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з п. 40 Правил зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

Згідно з п. 42 Правил у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації".

Отже, до вчинення зазначених дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець набути право власності на транспортний засіб, що є предметом договору купівлі продажу.

Фактична передача транспортного засобу, на яку посилається позивач у справі, не має наслідком набуття позивачем права власності на спірний автомобіль, оскільки не створює для позивача будь-яких прав та обов'язків.

Фактична передача автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відповідачем та передача грошових коштів відповідачем не є правовим оформленням переходу права власності на транспортний засіб.

В свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відсутній запис про зняття з обліку транспортного засобу для його реалізації, про що свідчить копія свідоцтва, надана позивачем.

Суд критично оцінює надані позивачем письмове звернення від 05 квітня 2014 року та відповідь відповідача на письмове звернення від 20 квітня 2014 року як докази укладення договору купівлі-продажу, оскільки законом прямо встановлена проста письмова форма договору з ціною, яка більш ніж у 2 разів перевищую неоподатковуваний мінімум доходів громадян згідно п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивач у встановленому порядку не набув права власності на спірний автомобіль, оскільки сторони у справі не виконали наведених вище вимог, встановлених діючими в Україні Правилами та Цивільним кодексом України, яких необхідно дотримуватися при відчуженні транспортного засобу.

Враховуючи, що відповідач не здійснив всі передбачені законом дії, які мають бути вчинені у зв'язку з відчуженням транспортного засобу, і тим самим не виконав свої зобов'язання стосовно передачі у власність позивача предмета купівлі-продажу у встановленому законом порядку, а позивач не здійснив державну реєстрацію спірного транспортного засобу у встановлений законом строк, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про визнання договору дійсним та визнання права власності на спірний автомобіль позивачу слід відмовити.

При цьому суд також зазначає, що згідно ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, дійсним може бути визнаний лише договір, який підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Проте, договір купівлі-продажу транспортного засобу не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Окрім того, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, то в даному випадку суд не вбачає наявність порушення, невизнання або оспорення прав, свобод чи інтересів позивача відповідачем та не знаходить підстав, що позбавляють позивача та відповідача укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 220, 328, 334 Цивільного кодексу України, Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу дійсним та визнання права власності на транспортний засіб .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Г. Ковтун