АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі Кропивній К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014р. про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

встановила:

у квітні 2013р. позивач звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя та визнання за нею права власності на частину житлового будинку та земельної ділянки, які знаходиться по провулку Павленка, 5 у м. Києві.

Ухвалою судді від 26 квітня 2013р. відкрито провадження у справі.

У листопаді 2014р. представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони на відчуження домоволодіння про АДРЕСА_1 заборонити відділу реєстрації та міграційної роботи із громадянами Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві здійснювати реєстрацію у зазначеному домоволодінні, заборонити проведення будівельних робіт у домоволодінні, посилаючись на те, що відповідач має намір продати спірне домоволодіння.

Ухвалою суду від 13 листопада 2014р. заяву задоволено частково. Накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 у вигляді заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження та оформлення (переоформлення) права власності на дане нерухоме майно до розгляду справи по суті.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Апелянт посилається на те, що позивачем не було надано доказів у підтвердження заяви про забезпечення позову.

Апелянт, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.78), у судове засідання не з'явився, клопотання про перенесення судового розгляду не направив, тому відповідно до положень ст. 305 ПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши надані матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Приймаючи ухвалу про часткове задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку невжиття заходів, виконання рішення суду у разі задоволення позову, може бути утрудненим або неможливим.

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/1950/2015
Головуючий у суді першої інстанції: П'ятничук І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Вказані висновки суду ґрунтуються на нормах процесуального права.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі,

- 2 -

може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи та позовної заяви вбачається, що позивач просить поділити спільне майно подружжя, яке складається, зокрема, з будинку 5 по провулку Павленка у м. Києві, який на праві власності зареєстрований за відповідачем.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, відповідач, як власник спірного будинку, може розпорядитися своїм майном, що у подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову.

Посилання апелянта на те, що позивачем у підтвердження заяви про необхідність забезпечення позову не надано доказів, на думку колегії суддів, не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви, так як це не передбачено статтею 151 ЦПК України.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що між сторонами дійсно виник спір стосовно поділу будинку, власник нерухомого майна може у будь-який час розпорядитися майном, і вказана дія утруднить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог процесуального права і законних підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: