Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22ц - 778/528/ 2015
Головуючий у 1 інстанції Котляр A.M.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської О.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2014 року у справі за поданням державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Денисенко Світлани Вікторівни про примусове проникнення до житла,

ВСТАНОВИЛА:

Державний виконавець ВДВС Хортицького району Запорізького МУЮ звернувся до суду з поданням про ухвалення рішення про примусове проникнення до житла боржника.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2014 року подання задоволено. Надано дозвіл Державному виконавцу ВДВС Хортицького району Запорізького МУЮ Денисенко С.В., на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3, за адресою АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій у процесі виконання виконавчого листа № 2/337/413/2014, виданого 28 листопада 2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 25234.33 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити або скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що є всі законні підстави для його задоволення.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись.

Встановлено, що постановою державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ від 28 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2/337/413/2014, виданого 28 листопада 2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 25234.33 грн.

Головним державним виконавцем відділу на виконання зазначеного рішення суду проведено розшук майна боржника, а саме, надіслані запити у відповідні інстанції з метою виявлення рухомого, нерухомого та іншого майна, зареєстрованого на праві власності за боржником.

11.07.2014 року державним виконавцем відділу Денисенко С.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника.

24.07.2014 року, 20.08.2014 року державним виконавцем був здійснений вихід за адресою боржникам АДРЕСА_1, проте виявити майно боржника, на яке можливо було звернути стягнення не було можливості, у зв"язку з тим, що двері квартири ніхто не відчиняв, про що було складено акти.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. У ч. 2 цієї статті Основного Закону України зазначено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Незважаючи на те, що проникнення до житла є крайньою мірою, суд задовольнив подання про примусове проникнення до житла, не з"ясувавши обставини, які мали значення для його вирішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Отже, виходячи з положень зазначених норм державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право входити до приміщень та сховищ, що належать боржникові або зайняті ним, тобто, при вирішенні питання про примусове проникнення до житла, суд першої інстанції повинен перевірити, чи належить зазначене житло боржникові, чи проживає він в зазначеному приміщення, чи є в ньому майно, яке належить боржникові на праві власності.

В оскаржуваній ухвалі суд зазначив, що ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, в яку було надано дозвіл державному виконавцю на примусове проникнення.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи вказане майно ОСОБА_3 не належить, що підтверджується витягом з єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно з якого вбачається, що 12 травня 2014 року власником 1/3 частки зазначеної квартири є ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 12.05.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ( а.с. 226-227 ).

Відповідно до довідки адресно-довідкової служби від 07.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та знята з реєстрації у 2014 році ( а.с. 186).

Отже з матеріалів справи вбачається, що на час постановлення оскаржуваної ухвали квартира за адресою АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності третім особам, які не мають жодного відношення до виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/337/413/2014, виданого 28 листопада 2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 25234.33 грн.

Матеріали справи також не містять доказів того, що саме в даному житловому приміщенні перебуває майно, яке належить на праві власності боржнику ОСОБА_3

Крім того, при розгляді подання про примусове проникнення до житла судом не перевірялися та не досліджувалися питання отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, належного повідомлення його про наданий термін ВДВС для добровільного виконання виконавчого документу, попередження боржника про необхідність бути присутнім за місцем проживання.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою АДРЕСА_1 боржнику ОСОБА_3 не належить, вона в ній не проживає, доказів того, що саме в даній квартирі перебуває майно, яке належить останній на праві власності матеріали справи не містять, тому у суду не було законних підстав для задоволення подання про примусове проникнення до зазначеної квартири.

Аргументи апеляційної скарги є прийнятними.

За таких обставин ухвалу суду не можна вважати законною і обгрунтованої, тому вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла.

Керуючись ст.ст.303, 312, 313, 314, 315, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2014 року у цій справі скасувати. Постановити нову ухвалу. В задоволенні подання державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Денисенко Світлани Вікторівни про примусове проникнення до житла - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: