Справа № 444/2022/14 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/1208/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника Рава-Русько міської ради Жовківського району Львівської області - Бурлакової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - Рава-Руська міська рада Жовківського району Львівської області, про усунення перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою та встановлені огорожі, -

встановила:

рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03 листопада 2014 року в задоволені вказаному позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач, просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги, посилаючись на те, що рішення Жовківського районного суду від 30 серпня 2005 року не давало ОСОБА_3 жодних підстав для самостійного переміщення його (апелянта) огорожі, а відтак він має право, як власник земельної ділянки, повноцінно користуватися і володіти земельною ділянкою, бути захищеним в цьому від перешкод з боку відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - позивача ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, представника Рава-Русько міської ради Жовківського району Львівської області - Бурлакової Н.П. на підтримання апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Встановлено, що в серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні приватизованою земельною ділянкою в АДРЕСА_2, встановлені огорожі на межах, згідно Державного акта на право приватної власності на землю (а.с.2-4).

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідач ОСОБА_3 без його згоди та його присутності перемістив металеву огорожу, яка служила і межею, в глибину його (позивача) земельної ділянки, чим незаконно вилучив у нього 0,0037 га приватизованої земельної ділянки. Свої дії відповідач пояснив, що діє відповідно до рішення Жовківського районного суду від 30.08.2005 року.

Як вбачається з Державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 013092, виданого ОСОБА_2 02.02.1998 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 368, йому, на підставі рішення виконавчого комітету Рава-Руської міської ради від 22.04.1999 р. № 117, п.6, передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,113 га, що розташована на території АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства (а.с.5).

Будь-яких доказів на підтвердження того, що цей Акт визнаний недійсним в справі немає, а сторонами не представлено, хоча матеріалами справи підтверджується, що він був предметом розгляду як судом, так і Державною інспекцією сільського господарства в Львівській області, які давали йому критичну оцінку щодо відповідності його чинному законодавству, зокрема щодо точних меж, площі та конфігурації земельної ділянки, що виданий за рік до дати прийняття рішення виконкому про передачу земельної ділянки у приватну власність, щодо зазначення фізичних осіб, земельні ділянки яких межують із земельною ділянкою, зазначеною в державному акті (а.с.6-7, 8-10, 69-71).

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30 серпня 2005 року (за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 до Рава-Руської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні проїздом, вилучення земельної ділянки, знесення самовільно зведених споруд та стягнення моральної шкоди) зобов'язано, зокрема ОСОБА_2 перенести встановлені ним ворота до свого господарства по АДРЕСА_2 в бік свого будинку на 67 см., звільнивши, таким чином, передбачений проїзд до господарства ОСОБА_5 Крім того, зобов'язано Рава-Руську міську раду вирішити питання вилучення самовільно зайнятих частин земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в розмірах відповідно до виготовлених пропозицій, для влаштування проїзду до будинку АДРЕСА_1 (а.с. 8-10).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 06 березня 2006 року апеляційні скарги сторін відхилені, а зазначене рішення районного суду залишено без змін (а.с.62-63).

Встановлено, що підтверджено сторонами, зазначене рішення районного суду від 30.08.2005 р. невиконане.

Таким чином, встановлено, що зазначеним вище рішенням суду ОСОБА_3 чи ОСОБА_5 не зобов'язано до вчинення дій направлених на виконання рішення суду, в тому числі перенесення будь-якої огорожі, зокрема огорожі, яка належить ОСОБА_2 Зазначеним рішенням зобов'язано ОСОБА_2 перенести встановлені ним лише ворота до свого господарства по АДРЕСА_2 в бік свого будинку на 67 см.

За таких обставин, коли державний Акт на право приватної власності на землю, як і саме рішення уповноваженого органу, на підставі якого він виданий позивачу не визнанні не чинними (незаконними), а відтак позивач є належним землекористувачем, а тому останній може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на цю землю.

Судом установлено, що зазначення в різних документах господарства позивача як за АДРЕСА_2, стосується одного і того ж господарства, що не заперечили сторони.

З урахуванням вище наведеного, що судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 вчиняє дії на порушення прав позивача на землю - переніс огорожу в глиб земельної ділянки позивача, яку встановив позивач на межі своєї земельної ділянки, не дає позивачу можливості вчинити дії на відновлення огорожі на попередньому місці, рішення суду в частині відмови у задоволені вимог позивача щодо усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні приватизованою земельною ділянкою шляхом встановлення огорожі на межі земельної ділянки у відповідності до Державного акта на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Рава-Руської міської Ради народних депутатів від 22.04.1999 р.№ 117, п.6, підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення цих вимог.

Що стосується вимог позивача до ОСОБА_5, то судом не встановлено, що такий порушував його права на землю, а доказів на ствердження протилежного в справі немає, позивачем не представлено.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 4 ч.1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 листопада 2014 року в частині відмови у задоволені вимог ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог.

Зобов'язати ОСОБА_3, жителя АДРЕСА_1, не чинити перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні приватизованою земельною ділянкою ОСОБА_2 шляхом встановлення огорожі на межі земельної ділянки у відповідності до Державного акта на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Рава-Руської міської Ради народних депутатів від 22.04.1999 р. № 117, п.6.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Штефаніца Ю.Г.