Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

23 січня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Супрун Г. Б. ,

при секретарі - Озерчук Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Міський комерційний банк» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму банківського грошового вкладу в зв'язку з тим, що із закінченням строку зазначеного в договорі та порушенням умов договору, банк не виконав своїх зобов'язань, грошові кошти в розмірі 115000,00 грн. не повернув. Також просив стягнути упущену вигоду у зв'язку з невиконанням грошових зобов'язань банком згідно умов договору у розмірі 9943,24 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. Зазначив, що відсотки за договором банківського вкладу від 27.07.2013 року банком були сплачені.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів з ухваленням заочного рішення.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

27.07.2013 між Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» та ОСОБА_1 було укладено договір строкового банківського вкладу «Ваш святковий» за №2630/80/126355, за яким банк приймає від вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок, в сумі та на умовах дійсного договору, що викладені в статті 1 частини 1 цього договору на строк з 27.07.2013 року по 27.06.2014 року (дата повернення) зі сплатою банком вкладнику процентів за зазначений період в розмірі та порядку, що визначений п. 1.2. статті 1 частини 1. Відповідно до п. 1.4.2. автоматична лонгація за умовами договору не передбачена (а.с. 10-12).

Так, згідно договору строкового банківського вкладу №2630/80/126355 банк відкрив вкладнику строковий депозитний рахунок НОМЕР_2 та прийняв на нього грошові кошти у розмірі 10000,00 грн., з можливістю збільшення (додаткових внесків), але не пізніше ніж за 30 календарних днів до завершення дії договору. Процентна ставка за договором складала 20,8 % річних, які мали нараховуватися щомісячно, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за якими здійснюються з використанням платіжної картки, відкритий в банку/готівкою через касу банку (а.с. 10).

Позивач виконав покладені на нього договором обов'язки щодо внесення готівки, про що свідчить квитанція № 2917 від 27.07.2013 року на суму 10000,00 грн. (а.с. 13). Також, ОСОБА_1 здійснив додаткові внески для поповнення депозиту відповідно до договору №2630/80/126355 на загальну суму 105000,00 грн. що підтверджується квитанціями № 9995 від 06.08.2013 р., № 20026 від 12.08.2013 р., № 4998 від 13.09.2013 р., № 190 від 24.10.2013 р., № 9228 від 19.11.2013 р., № 6488 від 17.12.2013 р., № 3785 від 05.02.2014 р., № 3963 від 05.02.2014 р., № 3391 від 18.04.2014 р. (а.с. 13-17).

Відповідно до п. 4.3.2. та п. 4.3.3. договору строкового банківського вкладу банк зобов'язується на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені цим договором. Виконувати належним чином доручення вкладника пов'язані з рухом грошових коштів на рахунку в порядку та при дотриманні вимог, встановлених чинним законодавством України, включаючи нормативно-правові акти Національного банку України (а.с. 11).

По закінченню строку вкладу - 27.06.2014 року, ОСОБА_1 надав відповідачу вимогу про повернення банківського вкладу у повному обсязі та нарахування відсотків у відповідності з умовами договору, у зв'язку з не бажанням продовжувати строк дії договору (а.с. 19).

На вимогу позивача від 27.06.2014 р. про повернення суми вкладу, отримав цього відповідь ПАТ «Міський комерційний банк» від 25.07.2014 року, в якій зазначається про скрутний фінансовий стан банку, дефіцит готівки у ксах відділень банку, у зв'язку з нестабільною політичною ситуацією в країні. Проте дані обставини не звільняють відповідача від покладених на нього зобов'язань передбачених договором (а.с. 20).

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, умовами договору банківського вкладу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами достовірно встановлено те, що відповідач в порушення умов договору про строковий банківський вклад не повернув позивачеві вклад у розмірі 115000,00 грн. (а.с. 18).

Таким чином, згідно норм діючого законодавства та умов договору від 27.07.2013 року, вимога позивача щодо повернення банківського вкладу, вклад по якому здійснювався у розмірі 15000,00 грн., обґрунтована та підлягає задоволенню.

Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання суд стягує 3% річних з 27.06.2014 р. по 24.11.2014 р. (115000,00 грн. * 151 * 0,03 / 365 днів) в сумі 1427,26 грн. Також, суд стягує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (101,0*100,4*100,8*102,9*102,4/100 = 1,077; 115000,00 грн. * 1,077 = 123855,00 грн.; 123855,00 грн. - 115000,00 грн. = 8855,00 грн.) у розмірі 8855,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з банку упущеної вигоди, ОСОБА_1 зазначав, що він міг би розмістити кошти отримані по закінченню строку дії договору у іншому банку та отримати доходи за гривневим вкладом у розмірі 9943,24 грн. за період з 27.06.2014 р. по 24.11.2014 р.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів того, що він вчиняв будь - які дії щодо укладення договорів з іншими банками, або ж звертався до відповідача з приводу перерахування коштів на інші рахунки в інших банках, тому дана вимога є необгрунтованою та не може бути задоволена.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в стравах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Крім цього, даною постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

В даному випадку мають місце договірні відносини, які склалися між сторонами, а договором, укладеним між позивачем та відповідачем, не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди, тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Керуючись ст.ст. 22, 526, 610, 625, 629, 1060 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Міський комерційний банк» про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» (ЄДРПОУ - 34353904) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) суму боргу у розмірі 115 000 грн., індекс інфляції у розмірі 8 855 грн., 3 % річних у розмірі 1 427,26 грн., а всього стягнути 125 282,26 грн.

В решті позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та стягнення упущеної вигоди- відмовити.

Стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» (ЄДРПОУ - 34353904) на користь держави судовий збір у розмірі 1 252,82 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмової заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Г. Б. Супрун