Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Бабія А.П., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за заявою представника ОСОБА_2 про закриття провадження в частині позовних вимог та скасування заходів забезпечення позову, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюб, визнання права власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2014 року, -

встановила:

ОСОБА_6 звернувся з позовом заявою до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_4, в якій просив встановити юридичний факт спільного проживання його - ОСОБА_6 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004року по 01 червня 2007року, визнати право спільної сумісної власності його - ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці, площею 2587кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, діл. №№5,6,7, та складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 770кв.м., житловою площею 168,8кв.м., житлового будинку літ. Б, загальною площею 42,9кв.м., житловою площею 14,6кв.м., сараю літ. В, басейну І, мостіння ІІ, огорожі №1,2, припинити право спільної сумісної власності його - ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці, площею 2587кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, діл. №№5,6,7, визнати у рівних частках право власності його - ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці, площею 2587кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, діл. №№5,6,7, та складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 770кв.м., житловою площею 168,8кв.м., житлового будинку літ. Б, загальною площею 42,9кв.м., житловою площею 14,6кв.м., сараю літ. В, басейну І, мостіння ІІ, огорожі №1,2, а також визнати у рівних частинах право власності його - ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 2587кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, діл. №№5,6,7.

У судовому засіданні 01.12.2014 року представник відповідачки - ОСОБА_2 подав заяву про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_6 про визнання права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 2587 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, діл. 5,6,7 та складається з житлового будинку літ. "А" загальною площею 770 кв.м, житловою площею 168,8 кв.м, житлового будинку літ. "Б" загальною площею 42,9 кв.м, житловою площею 14,6 кв.м, сараю літ. "В", басейну І, мостіння ІІ, огорожі № 1,2, про припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок, а також в частині вимог про визнання права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/2 за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1, діл. 5,6,7 та складається з житлового будинку літ. "А" загальною площею 770 кв.м, житловою площею 168,8 кв.м, житлового будинку літ. "Б" загальною площею 42,9 кв.м, житловою площею 14,6 кв.м, сараю літ. "В", басейну І, мостіння ІІ, огорожі № 1,2 та на земельну ділянку площею 2587 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, діл. № 5,6,7, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, вже було вирішено судом.

У наданій заяві представник відповідача просив також скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2014 року.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, надав суду письмові заперечення проти заяви про закриття провадження у справі, в яких зазначив, що твердження представника відповідача про те, що є таке, що набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і тих самих підстав, є помилковим та не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки раніше позивачем не заявлялись ті підстави позову, які розглядаються в теперішній час.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2014 року, заява представника ОСОБА_2 про закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог та скасування заходів забезпечення позову задоволена у повному обсязі.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду в зв'язку з тим, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з направленням справи до того ж суд для продовження розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі і скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що у липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просив суд визнати право спільної сумісної власності його - ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 2587кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, та складається з житлового будинку літ. "А", загальною площею 770 кв.м., житловою площею 168,8 кв.м., житлового будинку літ. "Б", загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м., сараю літ. "В", басейну І, мостіння ІІ, огорожі № 1,2, виділити у натурі його частку - ОСОБА_6 та визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, виділити у натурі частку ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, визнати його - ОСОБА_6 права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 2587кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, визнати право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки площею 2587кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2013року позов ОСОБА_6 було задоволено частково.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.02.2014року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 02.07.2014року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2013року було скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння з господарськими забудовами за адресою: АДРЕСА_1, розташованого на земельних ділянках №5,6,7, загальною площею 0,2587га, за адресою: АДРЕСА_1, визнання права власності на 1/2 ідеальну частку земельних ділянок №5,6,7, загальною площею 0,2587га, за адресою: АДРЕСА_1, відмовлено.

Предметом розгляду зазначеної справи було визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння з господарськими забудовами за адресою: АДРЕСА_1, розташованого на земельних ділянках №5,6,7, загальною площею 0,2587га, за адресою: АДРЕСА_1, визнання права власності на 1/2 ідеальну частку земельних ділянок №5,6,7, загальною площею 0,2587га, за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивач вже вдруге звертається до суду з тотожними позовними вимогами, оскільки у наданій позовній заяві також просить суд визнати право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 2587 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, діл. 5,6,7 та складається з житлового будинку літ. "А" загальною площею 770 кв.м, житловою площею 168,8 кв.м, житлового будинку літ. "Б" загальною площею 42,9 кв.м, житловою площею 14,6 кв.м, сараю літ. "В", басейну І, мостіння ІІ, огорожі № 1,2, припинити право спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок, а також визнати право власності по 1/2 за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1, діл. 5,6,7 та складається з житлового будинку літ. "А" загальною площею 770 кв.м, житловою площею 168,8 кв.м, житлового будинку літ. "Б" загальною площею 42,9 кв.м, житловою площею 14,6 кв.м, сараю літ. "В", басейну І, мостіння ІІ, огорожі № 1,2 та на земельну ділянку площею 2587 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, діл. № 5,6,7, тобто спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, вже було вирішено судом, суд першої інстанції вважав, що провадження у справі №520/10803/14-ц в частині вищевказаних позовних вимог ОСОБА_6, слід закрити.

Закриваючи провадження у справі в частині зазначених вимог, суд першої інстанції посилаючись на ч. 6 ст. 154 ЦПК України якою визначено - якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, зняв арешт та заборону відчуження, які накладені ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2014року.

З зазначеними висновками суду першої інстанції колегія не погоджується.

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що предмет позовних вимог за якими постановлена ухвала про закриття провадження у справі є ідентичними предмету позовних вимог за якими у липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просив суд визнати право спільної сумісної власності його - ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 2587кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, та складається з житлового будинку літ. "А", загальною площею 770 кв.м., житловою площею 168,8 кв.м., житлового будинку літ. "Б", загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м., сараю літ. "В", басейну І, мостіння ІІ, огорожі № 1,2, виділити у натурі його частку - ОСОБА_6 та визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, виділити у натурі частку ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, визнати його - ОСОБА_6 права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 2587кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, визнати право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки площею 2587кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та за насліслідком розгляду зазначених позовних вимог Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2013року позов ОСОБА_6 було задоволено частково. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.02.2014 року, залишеним без змін ухвалою суду касаційної інстанції від 02.07.2014 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2013року було скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

Разом з тим суд першої інстанції не звернув увагу на те, що підстави якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги в зазначеній справі є різними з тими підставами якими позивач обґрунтовував позовні вимоги в іншій справі за якими постановлювалися рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2013року, рішення апеляційного суду Одеської області від 11.02.2014 року, ухвала суду касаційної інстанції від 02.07.2014 року. З зазначених судових рішень вбачається, ОСОБА_6 як на підставу для задоволення позовних вимог посилався на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 2587 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_2 яке було придбано ними за період сумісного проживання і перебування у зареєстрованому шлюбі. Однією із підстав для відмови в задоволенні заявлених ОСОБА_6 позовних вимог зазначалося, що позивачем на заявлено вимог про встановлення факту сумісного проживання як чоловіка і жінки, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Подаючи позов у зазначеній справі, позивач як на підставу для задоволення позову просив, встановити факт спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по 01.06.2007 року. Оскільки підстави для задоволення позовних вимог визначені позивачем у справах різні, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог в зв'язку з чим ухвала суду першої інстанції в зазначеній частині підлягає скасуванню.

В зв'язку зі скасуванням ухвали суду в частині закриття провадження у справі, підлягає скасуванню і ухвала суду першої інстанції в частині скасування заходів забезпечення позову вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2014 року.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 311 ч.1 п.2, 313-315 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2014 року скасувати.

Справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді О.А. Ступаков

А. П. Бабій

В. А. Станкевич