АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7872/14-ц Номер провадження 22-ц/786/563/15Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Панченка О.О., Прядкіної О.В.

При секретарі : Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 5 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Київської районної у м. Полтаві ради про визнання права власності на окреме домоволодіння,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 5 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. Вважає, що оскільки квартира розташована в окремому одноквартирному житловому будинку, є всі законні підстави для визнання її окремим домоволодінням, що необхідно для отримання земельної ділянки.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, за таких обставин.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, згідно договору купівлі-продажу від 1 грудня 2011 року ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1.

Право власності на вказане нерухому майно зареєстровано за ОСОБА_2 в ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» 10 січня 2012 року, що вбачається з витягу «Про державну реєстрацію прав».

Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради №129 від 12 травня 2010 року надано дозвіл на зняття з балансу ГЖЕД -7 одноповерхових будинків, для самостійного технічного обслуговування власниками, серед яких одноквартирний жилий будинок по вул. Спартака, 46 в м. Полтаві.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала, що вона планує здійснити реконструкцію та перепланування квартири та вирішити питання про отримання в користування земельної ділянки для обслуговування останньої. Проте, на її звернення Київська районна в м. Полтаві рада прийняла рішення про відмову в наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою, оскільки чинним законодавством не передбачено надання земельної ділянки під квартири. Посилаючись на те, що квартира фактично є одноповерхневою та одноквартирною будівлею, просила змінити її статус з квартири на будинок та визнати за нею право власності на окреме індивідуальне домоволодіння.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів порушення Київською районною у м. Полтаві радою її прав як власника квартири в розумінні заявлених вимог про зміну правового статусу житлового приміщення, позаяк за вирішенням такого питання вона до відповідача не зверталась.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до загальних положень ЦПК України та вимог ст. 16 ЦК України при зверненні до суду позивач наділений правом самостійно обирати той чи інший спосіб захисту.

Пред'являючи вимоги до Київської районної в м. Полтаві раді про визнання квартири окремим індивідуальним домоволодінням, тобто фактично про зміну правового режиму житлового приміщення, позивач перш за все повинен був довести факт порушення, невизнання чи оспорювання саме цим органом місцевого самоврядування його прав як власника житлового приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що з відповідним зверненням до відповідача власник квартири ОСОБА_2 не зверталась, позаяк остання зверталась до Київської районної в м. Полтаві ради лише із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що не є тотожним зверненню про зміну правового режиму житлового приміщення.

З питанням про зміну статусу квартири на окреме домоволодіння позивач зверталась до Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради. В задоволенні останнього було відмовлено, з посиланням на відсутність законодавчо визначеної процедура зміни статусу квартири на окреме домоволодіння.

Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Таким чином, правовий режим житлового приміщення - квартири та житлового приміщення - будинку є різним .

Між тим, діючими на даний час нормами законодавства, які регулюють питання власності, зокрема, зміни правового режиму нерухомого майна, не передбачено набуття окремою квартирою статусу приватного індивідуального домоволодіння .

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції та свідчили про наявність підстав для задоволення позову.

Посилання апелянта на існуючі судові рішення, якими задовольнялись позови в подібних спорах, не є правою підставою для задоволення її вимог з огляду на відсутність в правовому полі України прецедентного права (відповідне рішення ВСУ, постановлене в порядку ст. 360-7 ЦПК України відсутнє).

Беручи до уваги вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 5 січня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

С У Д Д І :

З оригіналом згідно.