Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/193/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Поліщук В. В.
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

27.01.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Фомічова С.Є.

суддів - Голованя А.М..

Гайсюка О.В.

при секретарі - Чайка-Полоз О.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, відділу Державної виконавчої служби Гайворонського районного управлення юстиції Кіровоградської області про визнання права власності на автомобіль та зняття з нього арешту, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, відділу Державної виконавчої служби Гайворонського районного управлення юстиції Кіровоградської області про визнання права власності на автомобіль та зняття з нього арешту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 20 травня 2006 року він придбав автомобіль марки ГАЗ-САЗ 53Б, державний номер НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_2, № свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3, видане 06 листопада 2004 року у відповідача, який при свідках отримав за цей автомобіль 15000 гривень, що підтверджується відповідною розпискою, яка була складена ним у присутності двох свідків: гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6

Але, враховуючи що у нього на той момент часу були відсутні кошти на постановку даного автомобіля на облік в органах ДАІ, з обліку його не знімав, а отримав довіреність від відповідача, посвідчену приватним нотаріусом Гайворонського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_7 30 травня 2006 року, зареєстрована в реєстрі за № 1495. Згідно якої відповідач уповноважив його керувати, розпоряджатись, відчужувати па умовах за своїм розсудом та знімати (ставити) на облік вищевказаний автомобіль. Пізніше йому була виписана нова довіреність від 03 липня 2009 року, посвідчена державним нотаріусом Гайворонської Державної нотаріальної контори Ковбасюк Н.Ю., та зареєстрована у реєстрі за № 1023.

На думку позивача, з наведеного вбачається, що відповідач продав належний йому автомобіль ОСОБА_3, уклавши договір купівлі-продажу автомобіля у відповідності до вимог ст.ст. 205, 208. 539, 655 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Так, 20 травня 2006 року відповідачем була складена письмова розписка про отримання від нього коштів за автомобіль марки ГАЗ-САЗ 53Б, державний номер НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_2, № свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3, видане 06 листопада 2004 року.

Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вважає, що він правомірно набув право власності на автомобіль марки ГАЗ-САЗ 53Б, державний номер НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_2, який з 30 травня 2006 року фактично знаходиться у його володінні.

Дані обставини можуть підтвердити свідки, що безпосередньо були присутні при складанні розписки.

Зазначено, що в даний час при спробі зняти з обліку авто, йому стало відомо, що на вказаний автомобіль постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гайворонського районного управління юстиції Шевчук Н.І. від 06 вересня 2012 року було накладено арешт.

Відповідно до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та відділу державної виконавчої служби Гайворонського районного управління юстиції про визнання за ним, права власності на автомобіль марки ГАЗ-САЗ 53Б, державний номер НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_2 відмовлено. Відмовлено в знятті арешту з автомобіля марки ГАЗ-САЗ 53Б, державний номер НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_2, який накладений 06 вересня 2012 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гайворонського районного управління.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду, з підстав порушення, на його думку, норм матеріального і процесуального права та недоведеності обставин, які суд вважав встановленими. Просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні вказаного рішення відповідно до вимог ст.ст. 212-213 ЦПК України повно з'ясував всі обставини справи та дав їм належну оцінку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки ГАЗ-САЗ 53Б, державний номер НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_2, № свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3, видане 06 листопада 2004 року, автомобіль належить ОСОБА_4

Як вбачається з пояснень, ОСОБА_3 він отримав довіреність від ОСОБА_4, посвідчену приватним нотаріусом Гайворонського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_7 30 травня 2006 року, яка зареєстрована в реєстрі за № 1495. Згідно якої ОСОБА_4 уповноважив його керувати, розпоряджатись, відчужувати на умовах за своїм розсудом та знімати (ставити) на облік вищевказаний автомобіль. Згодом була виписана нова довіреність від 03 липня 2009 року, посвідчена державним нотаріусом Гайворонської Державної нотаріальної контори Ковбасюк Н.Ю., та зареєстрована у реєстрі за № 1023.

20 травня 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 склали розписку про отримання грошей за проданий автомобіль. Вказану розписку вважає договором купівлі-продажу автомобіля. Перед укладенням цього договору автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що придбання ОСОБА_3 спірного автомобіля на підставі договору укладеному з ОСОБА_4 у простій письмовій формі не можна вважати правомірним, тому за цим договором він не набув право власності на транспортний засіб. Сторони не вжили заходів щодо переоформлення автомобіля у порядку, визначеному правилами державної реєстрації та обліку автомобілів. Таким чином, за ОСОБА_3 не можна визнати право власності на автомобіль з підстав ст.. 392 ЦК України.

Правильними є висновки суду першої інстанції про те, що оскільки позовні вимоги позивача не ґрунтуються на праві власності на спірний транспортний засіб, то ним і не можуть ставитись вимоги про звільнення майна з під арешту.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Договір купівлі-продажу автомобіля має свою специфіку.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, якою затверджений Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Порядок), згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до абз. 1 п. 7 Порядку власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до абз. 1, 4 п. 8 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку.

Абзацем 1 п. 42 Порядку передбачено: у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: «Транспортний засіб знято з обліку для реалізації».

Таким чином, встановлено спеціальний порядок державної реєстрації транспортних засобів та набуття права власності.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи спірний автомобіль, згідно п.п.7, 8, 42 вищезазначеного Порядку, не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за відповідачем, заява від нього про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався.

Також, позивач не звертався до органів МРЕО ДАІ про реєстрацією спірного автомобіля на своє ім`я.

Крім того, вищезазначений автомобіль включено до складу арештованого майна, належного ОСОБА_4 на праві приватної власності, у рахунок боргу в сумі 231216,22 грн. на користь фізичних, юридичних осіб та держави.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд правильно відмовив у задоволені позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач набув право власності на автомобіль на законних підставах жодними належними доказами по справі не підтверджуються, оскільки передача автомобіля, технічного паспорта на автомобіль та довіреності про передачу повноважень на автомобіль позивачеві не є, у відповідності до чинного законодавства, достатньою підставою для визнання права власності на транспортний засіб.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду позивачем не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, відділу Державної виконавчої служби Гайворонського районного управлення юстиції Кіровоградської області про визнання права власності на автомобіль та зняття з нього арешту залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді