Ухвала

16 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.
суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання зобов'язання за кредитним договором таким, що припинено,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», у якому присив визнати припиненими з 02 березня 2012 року зобов'язання за кредитним договором, укладеним 19 вересня 2008 року між ним та кредитною спілкою «Аккорд» (правонаступник - публічне акціонерне товариство «Ідея Банк»), посилаючись на те, що він у повному обсязі та належним чином свої зобов'язання за договором виконав.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано припиненими з 02 березня 2012 року зобов'язання за кредитним договором, укладеним 19 вересня 2008 року між ОСОБА_6 та кредитною спілкою «Аккорд».

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено у справі нове рішення про відмову в позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у даній справі, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Сумської області від 18 грудня 2014 року з підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

ОСОБА_6 звернувся до суду касаційної інстанції із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме ст. ст. 598, 599 ЦК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, припинення зобов'язання за договором кредиту.

Відповідно до вимог ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно з п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 Цивільного процесуального кодексу України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2012 року, на яку здійснюється посилання, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, справу передано на новий розгляд до районного суду. Таку ухвалу касаційним судом постановлено на підставі ст. 338 ЦПК України з врахуванням того, що судами попередніх інстанцій допущено порушення норм процесуального права при визначенні характеру правовідносин між сторонами спору, також неправильно визначено норми матеріального права, що призвело до ухвалення ними незаконних судових рішень.

Вказане вище судове рішення касаційного суду від 18 липня 2012 року не є належним прикладом судового рішенням у подібних правовідносинах, оскільки фактичні обставини у справі належним чином не встановлено, а відтак не визначено і норми матеріального права якими правовідносини регулюються. Саме для усунення таких недоліків, допущених судами попередніх інстанцій, касаційним судом і направлено справу на новий судовий розгляд.

Відсутні підстави вважати, що в даному випадку має місце неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. У допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання зобов'язання за кредитним договором таким, що припинено, за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська