Справа № 149/3752/14-ц
Провадження №2/149/92/15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2015 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Тарнавського М. В.

при секретарі Зоріній О. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмільника цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача Територіальної громади в особі Мар'янівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача Територіальної громади в особі Мар'янівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, відповідно до якого просить встановити факт приналежності правовстановлюючого документу та визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5269 гектарів, яка знаходиться на території Мар'янівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_3.

На даний час позивач вимушена встановлювати в судовому порядку факт, що має юридичне значення, оскільки вона випадково дізналась про те, що після смерті бабусі залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки. Вищевказаний державний акт був втрачений ще бабусею, а тому, коли позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, їй було відмовлено в зв'язку із тим, що видача свідоцтва про паво на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом за подання належним спадкоємцем в т.ч. і право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає крім право встановлювального документа ще й витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно або Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; про що нотаріус надала мені письмову відмову додану до позовної заяви).

Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви у яких просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому позивач зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, відповідач не заперечує проти їх задоволення, а треті особі заперечень щодо заявленних позовних вимог не мають.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного:

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17 лютого 2009 року підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років в с. Лісогірка Хмільницького району Вінницької області померла ОСОБА_3, про що 17 лютого 2009 року складено відповідний актовий запис № 17.

Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю 63467,63 грн. та площею 2,5269 гектарів, яка знаходиться на території Мар'янівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала ОСОБА_3 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №119119, виданого 14 травня 2005 року на підставі розпорядження Хмільницької районної адміністрації № 281 від 14 липня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за № 67.

Ще за життя бабуся забажала, щоб після її смерті все належне їй майно належало позивачу, про що говорила неодноразово, але те, яке саме в неї є майно позивачу відомо не було.

Бабуся, довгий час проживала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_5, що доводиться також витягом з Погосподарської Книги особового рахунку НОМЕР_2, а тому Державний акт, який належав їй, помилково виписали на неї під прізвищем ОСОБА_3, що також позбавляї позивача можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку.

Про те, що дійсно вищевказана ділянка належала бабусі позивача, свідчить копія Державного акту на право колективної власності на землю із списком громадян, де бабуся позивача також помилково вписана під Прізвищем «ОСОБА_3».

Крім позивача, після смерті ОСОБА_3 спадкоємців більше немає, оскільки батько позивача (син спадкодавці)- ОСОБА_6, помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ще за життя спадкодавець часто хворіла, сім'я позивача доглядала її, фактично проживали з нею до самої її смерті, допомагали їй по господарству, коли вона померла, сім'я позивача провела її поховання та взяла на себе усі витрати по ньому, а також позивач до сьогоднішнього дня використовую спадкове майно за цільовим призначенням та несе усі витрати по його утриманню.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Зважаючи на вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач являється спадкоємцем за законом, інші спадкоємці на спадщину не претендують, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджує його право на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки питання про розподіл судових витрат позивачами не ставиться, понесені судові витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за останніми.

Керуючись ст. ст. 1218, 1220-1223, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 213-215, 223, 294 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача Територіальної громади в особі Мар'янівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Встановити факт приналежності правовстановлюючих документів бабусі позивача - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №119119, виданого 14 травня 2005 року на підставі розпорядження Хмільницької районної адміністрації № 281 від 14 липня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за № 67.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю 63467,63 грн. та площею 2,5269 гектарів, яка знаходиться на території Мар'янівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала ОСОБА_3 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №119119, виданого 14 травня 2005 року на підставі розпорядження Хмільницької районної адміністрації № 281 від 14 липня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за № 67.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення можна оскаржити до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя М. В. Тарнавський