Провадження № 2/201/333/2014
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді Браги А.В.

при секретарі Громницької М.С.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_2 про винесення ухвали про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду від 10 лютого 2014 року про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В :

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_2 із заявою про винесення ухвали в порядку статті 236 КЗпП України про стягнення з ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна» середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Заява обґрунтована фактом невиконання товариством відповідача рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року, яким поновлено ОСОБА_2 на роботі у ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна» та рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області 10 липня 2014 року, яким було присуджено стягнути з ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 листопада 2013 року по 10 лютого 2014 року у розмірі 42125,58 гривень.

Представник заявника в судовому засіданні викладені у заяві вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на обставини справи та обґрунтовуючи їх поданими доказами.

Представник ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна» в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про відкладення слухання справи, яке обґрунтовано неможливістю забезпечити участь у засіданні представника товариства адвоката ОСОБА_3 через необхідність підготовки до участі у іншій справі, яка має відбутися за його участю 13 січня 2015 року у Господарському суді м.Києва.

Вивчивши вказане клопотання та заслухавши думку представника ОСОБА_2, який заперечував проти його задоволення, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна» було завчасно (24 грудня 2014 року) повідомлено судом про слухання справи та останнє не було позбавлено можливості забезпечити представництво своїх інтересів іншим уповноваженим представником товариства у судове засідання, призначене на 12 січня 2015 року.

Окрім того, представником відповідача ОСОБА_3 не було надано жодних доказів на підтвердження того факту, що саме він є представником компанії Сіlag GmbH International у справі про стягнення заборгованості, розгляд якої відбудеться 13 січня 2015 року у Господарському суді м. Києва.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе та необхідне, з огляду на чисельні відкладення розгляду заяви, зокрема і за клопотаннями представника відповідача, розглянути справу за наявною явкою сторін та на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено, що 10 лютого 2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позов ОСОБА_2 до ТОВ «Джонсон і Джонсон України», ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди було задоволено частково та присуджено поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді фахівця з дослідження ринку збуту в ТОВ «Джонсон і Джонсон України»; стягнути з ТОВ «Джонсон і Джонсон України» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 лютого 2013 року до дня поновлення її на роботі; стягнути з ТОВ «Джонсон і Джонсон України» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 500,00 гривень. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі підлягає обовязковому негайному виконанню.

10 липня 2014 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна» було задоволено частково; рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу скасувати, стягнувши з ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 листопада 2013 року по 10 лютого 2014 року у розмірі 42125,58 гривень. Рішення суду в межах місячного заробітку допустити до негайного виконання. В решті рішення суду залишити без змін.

18 серпня 2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було видано позивачу виконавчі листи по справі № 201/15296/13-ц, за якими в подальшому державним виконавцем відділом державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження (ВП 44511693) з примусового виконання обумовлених вище судових рішень.

Як було встановлено в судовому засіданні, рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року щодо поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді фахівця з дослідження ринку збуту в ТОВ «Джонсон і Джонсон України», відповідачем не виконується.

У звязку з чим, 24 вересня 2014 року постановою державного виконавця відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 за невиконання рішення суду згідно виконавчого листа № 201/15296/13-ц від 18 серпня 2014 року, що видав Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська, було накладено на керівника ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна» ОСОБА_6 штраф у розмірі 340,00 гривень.

Крім того, матеріали справи містять фотокопію подання ВДВС Дніпровського району м.Києва до органів внутрішніх справ про притягнення керівника ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна» до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України (невиконання судового рішення). Виконавче провадження з поновлення на роботі закінчено у звязку з неможливістю виконати рішення суду без участі самого боржника.

Таким чином, має місце затримка у виконанні рішення суду з поновлення на роботі працівника.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника. У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, порядок і умови вирішення питання про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника визначено статтею 236 КЗпП України, яка передбачає обовязок власника виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. В цьому випадку орган, який розглядав спір, виносить ухвалу про виплату вказаного відшкодування.

Як пояснив в судовому засіданні представник заявника, 10 лютого 2014 року ОСОБА_2 надіслала на адресу роботодавця свою заяву із проханням негайного поновлення на роботі, до якої доклала оригінал трудової книжки (опис вкладення до цінного листа міститься у матеріалах справи), а тому оригінал трудової книжки ОСОБА_2 знаходиться у роботодавця ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна» і невиконання рішення суду з поновлення заявниці на роботі в тому числі перешкоджає її можливому працевлаштуванню в іншому місці.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 34 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Судом встановлено, що ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна» не було надано суду жодних доказів на підтвердження виконання ним рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року та поновлення ОСОБА_2 на посаді фахівця з дослідження ринку збуту в товаристві відповідача.

З урахуванням положень ст. 236 КЗпП України, за таких обставин з роботодавця слід стягнути на користь працівника середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, який становить 232 робочих дні за період з 11 лютого 2014 року по 12 січня 2015 року.

Розраховуючи необхідну до стягнення суму, суд виходив з того, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2014 року встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 складає 668,66 гривень, а тому загальний розмір стягнення визначається шляхом множення кількості робочих днів (232 днів) на середньоденний заробіток (668,66 гривень), і складає 155 129, 12 гривень.

Враховуючи наведене, вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду знайшли своє підтвердження під час слухання справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України з ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна» необхідно стягнути на користь держави судовий збір у сумі 243,60 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 236 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60 61, 88, 210 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву, - задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Джонсон і Джонсон Україна» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року у цивільній справі №201/15296/13-ц за період з 11 лютого 2014 року по 12 січня 2015 року у сумі 155 129, 12 гривень.

Судові витрати у справі, що складаються з судового збору у сумі 243, 60 гривень стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Джонсон і Джонсон Україна» на користь держави.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня його оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя : А.В. Брага