пр.№ 2/464/229/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2015 року

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Дулебка Н.І.,

при секретарі - Кріль Х.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідачів на її користь по 10 000 грн. з кожного в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Позов мотивує тим, що проживає у АДРЕСА_1 і 02.05.2014 р., коли заходила в під'їзд будинку, у неї виник конфлікт з сусідкою ОСОБА_2, яка безпідставно нанесла їй п'ять ударів кулаками в голову, а в подальшому її чоловік ОСОБА_3 вдарив її ще декілька разів у ногу. На місце події прибули працівники міліції, які відібрали пояснення і згодом внесли дані про злочин до ЄРДР за №7000068 від 02.05.2014 р. Внаслідок побиття і пережитого стресу у потерпілої різко погіршилось здоров'я, піднявся тиск, наявні головні болі, з'явились ознаки хвороби «епілепсія». Внаслідок ушкодження здоров'я і приниження честі і гідності побиттям, їй була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що відчуває біль і розпач, наслідки травм відчутні до сьогодні, стан здоров'я постійно погіршується, потребує лікування.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав, що викладені у позовній заяві, просила суд такі задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № №7000068 від 02.05.2014 р., вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області із заявою про прийняття мір до ОСОБА_2, яка 02.05.2014 р. її побила кулаками в голову.

В ході досудового розслідування вчинено ряд слідчих дій, зокрема допитано потерпілу, допитано свідка ОСОБА_3, проведено судово-медичну експертизу.

Відповідно до висновку експерта №216/14 від 02.06.2014 р., у гр. ОСОБА_1 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено; виставлений їй діагноз «Струс головного мозку та забій лівого колінного суглобу» не підтверджений об'єктивними даними, тому у даних підсумках не може бути прийнятим до уваги; діагноз «Забій» значить те, що їй міг бути нанесений удар, котрий викликав фізичний біль та не залишив сліду; перебування гр. ОСОБА_1 тривалий час на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, пов'язане з наявністю у неї ряду хронічних захворювань: склерозу судин головного мозку з розладами його функцій, гіпертонічною хворобою, цукрового діабету та хронічної ішемічної хвороби серця.

А тому постановою слідчого СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області Божика О.Л., кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 5 вказаної Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем ОСОБА_1 не надано жодного належного і допустимого доказу щодо вчинення неправомірних дій відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно неї, а тому суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідачів на її користь відшкодування моральної шкоди, відтак в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись статтями 23, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», статтями 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий Дулебко Н.І.