Справа № 313/1472/14-ц
Провадження № 2 /313/352/2014
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
15 січня 2015 року Веселівський районний суд
Головуючого судді: Калабухової О.А.
При секретарі: Бадюла В.А.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Веселівського районного суду, цивільну справу за позовною заявою:
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених грошових коштів.
ОСОБА_1 звернулася, до Веселівського районного суду Запорізької області із позовною заявою, в якій вказує наступне:
05.10.2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк" (зараз Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк", ПАТ „Укрсоцбанк") було укладено іпотечний договір № 312-6ОМ/1і (далі - Іпотечний договір) , згідно з яким вона (Іпотекодавець) передала в іпотеку Іпотекодержателю (ПАТ „Укрсоцбанк") у якості забезпечення виконання Позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором № 312-60М від 05.10.2006 року наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до п. 1.5 Іпотечного договору основним зобов'язанням, яке забезпечено іпотекою, є повернення кредиту в сумі 80 000 грн. з кінцевим терміном повернення до 04.10.2011 року.
Протягом 2012 - 2014 років ОСОБА_1 було здійснено наступне перерахування грошових коштів в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором:
· 24.09.2013 - 1500 грн. (квитанція № 10707726)
· 13.11.2013 - 2000 грн. (квитанція № 11000533)
· 31.06.2013 - 2207,95 грн. (квитанція № 11753317)
всього 34 707,95 грн.
ОСОБА_2 не покладав виконання свого обов'язку за кредитним договором на ОСОБА_1, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ніяких правочинів щодо покладення виконання обов'язків з погашення кредиту на ОСОБА_1 не вчинялось.
Об'єктивними умови виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, а саме:
· грошові кошти у сумі 34 707,95 грн. надійшли на рахунок ОСОБА_2 (набувача) у ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок ОСОБА_1 (потерпілої), що підтверджується відповідними квитанціями про внесення платежів;
· ОСОБА_1 спричинено майнову шкоду у вигляді зменшення її майна (грошових коштів);
· збереження майна ОСОБА_2 (тобто збереження ним грошових коштів, які він повинен був сплатити ПАТ „Укрсоцбанк" в погашення кредиту) на суму грошових коштів в розмірі 34 707,95 грн. відбулось за рахунок зменшення майна ОСОБА_1;
· відсутня правова підстава для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
04.08.2014 року на адресу відповідача було відправлено Вимогу про повернення безпідставно збережених грошових коштів, яка була отримана ним 06.08.2014 року, але до цього часу в добровільному порядку відповідач безпідставно збережені грошові кошти не сплатив.
05.06.2014 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого останній бере на себе зобов'язання за винагороду 2 500 (дві тисячі п'ятсот гривень 00 копійок) надавати позивачу правову допомогу, в тому числі, представляти права та законні інтереси позивача у Веселівському районному суді Запорізької області у справі про стягнення коштів що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордеру. Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно збережені грошові кошти в сумі 34 707, 95 грн., також стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати на правову допомогу у сумі 2 500, 00 грн.
Представник позивача ОСОБА_3 у ході судового розгляду справи пояснював, що 05.10.2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк" (зараз - Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк", ПАТ „Укрсоцбанк") було укладено іпотечний договір № 312- 60М/1І (далі - Іпотечний договір), згідно з яким вона (Іпотекодавець) передала в іпотеку Іпотекодержателю (ПАТ „Укрсоцбанк") у якості забезпечення виконання Позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №312-60М від 05.10.2006 наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до п.1.5 Іпотечного договору основним зобов'язанням, яке забезпечено іпотекою, є повернення кредиту в сумі 80 000 грн. з кінцевим терміном повернення до 04.10.2011 року. Протягом 2012 - 2014 років позивачем було здійснено перерахування грошових коштів в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором у розмірі 34 707,95 грн. Відповідач вважає, що він та позивачка є сторонами одного договірного зобов'язання, але не зазначає у запереченнях, якого саме, оскільки такого договірного зобов'язання між ним та позивачкою не існує. Якщо таким договірним зобов'язанням вважати договір іпотеки, укладений між позивачкою та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк", або кредитний договір, укладений між відповідачем та вказаним банком, то вказані договори не породжують договірні зобов'язання між позивачкою та відповідачем, а, отже, не заважають існуванню позадоговірних зобов'язань між ними, зокрема, зобов'язань щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів. Наявність зобов'язань між набувачем та іншою особою (банком) не свідчать про наявність у набувача правових підстав для отримання майна від потерпілого або збереження майна за його рахунок. Кредитний договір було укладено між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем, а позивачка стороною даного договору ніколи не була, будь-яких її обов'язків договір не передбачав, в зв'язку з чим в жодному випадку не міг бути правовою підставою для отримання банком грошових коштів від ОСОБА_1 Також, відповідач зазначає, що «грошові кошти не передавались у власність чи користування, їх було отримано не як позику чи оплату за надані послуги згідно з договором, а лише як предмет договору». Але стаття 1212 ЦК України врегульовує ситуації не тільки щодо безпідставного отримання майна, але й щодо його безпідставного збереження. Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема» річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із збереження майна без достатньої правової підстави, є:
· грошові кошти у сумі 34 707,95 грн. надійшли на рахунок ОСОБА_2 (набувача) у ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок ОСОБА_1 (потерпілої), що підтверджується відповідними квитанціями про внесення платежів;
· ОСОБА_1 спричинено майнову шкоду у вигляді зменшення її майна (грошових коштів);
· збереження майна ОСОБА_2 (тобто збереження ним грошових коштів, які він повинен був сплатити ПАТ „Укрсоцбанк" в погашення кредиту) на суму грошових коштів в розмірі 34 707,95 грн. відбулось за рахунок зменшення майна ОСОБА_1;
· відсутня правова підстава (будь-яке зобов'язання між позивачкою та відповідачем) для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Взагалі, необхідно відмітити, що відповідачем наведено деякі речення з постанови Верховного Суду України у справі №6-88цс-13 без урахування контексту, в якому вони застосовуються у вказаній постанові. Зокрема, речення «набуття однією із сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним» застосовується щодо зовсім інших фактичних обставин справи, коли між позивачем та відповідачем існували певні зобов'язання, які не були припинені, в зв'язку з чим Верховний Суд України зазначив: «Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі... Як свідчить аналіз матеріалів справи, відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, з метою його зберігання та передачі для придбання у майбутньому земельних ділянок. Крім того, грошові кошти не передавались у власність чи користування, їх було отримано не як позику чи оплату за надані послуги згідно з договором, а лише як предмет договору. За таких обставин, ураховуючи, що доказів визнання укладеного правочинну недійсним або його розірвання не надано, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про безпідставність посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 ЦК України». Таким чином, заперечення відповідача не відповідає обставинам справи, що розглядається, в зв'язку з чим є необгрунтованими. Позов просить суд задовольнити повністю.
Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, відмічає наступне:
05.10.2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк" (зараз - Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк", ПАТ „Укрсоцбанк") було укладено іпотечний договір № 312- 60М/1І (далі - Іпотечний договір), згідно з яким вона (Іпотекодавець) передала в іпотеку Іпотекодержателю (ПАТ „Укрсоцбанк") у якості забезпечення виконання Позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №312-60М від 05.10.2006 наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до п.1.5 Іпотечного договору основним зобов'язанням, яке забезпечено іпотекою, є повернення кредиту в сумі 80 000 грн. з кінцевим терміном повернення до 04.10.2011 року. Протягом 2012 - 2014 років позивачем було здійснено перерахування грошових коштів в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором у розмірі 34 707,95 грн. Наявність зобов'язань між набувачем та іншою особою (банком) не свідчать про наявність у набувача правових підстав для отримання майна від потерпілого або збереження майна за його рахунок. Кредитний договір було укладено між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем, а позивачка стороною даного договору ніколи не була, будь-яких її обов'язків договір не передбачав, в зв'язку з чим в жодному випадку не міг бути правовою підставою для отримання банком грошових коштів від ОСОБА_1 Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про:
повернення виконаного за недійсним правочином;
· витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
· повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;
· відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із збереження майна без достатньої правової підстави, є:
· грошові кошти у сумі 34 707,95 грн. надійшли на рахунок ОСОБА_2 (набувача) у ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок ОСОБА_1 (потерпілої), що підтверджується відповідними квитанціями про внесення платежів;
· ОСОБА_1 спричинено майнову шкоду у вигляді зменшення її майна (грошових коштів);
· збереження майна ОСОБА_2 (тобто збереження ним грошових коштів, які він повинен був сплатити ПАТ „Укрсоцбанк" в погашення кредиту) на суму грошових коштів в розмірі 34 707,95 грн. відбулось за рахунок зменшення майна ОСОБА_1;
· відсутня правова підстава (будь-яке зобов'язання між позивачкою та відповідачем) для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Тому суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених грошових коштів підлягає задоволенню.
В п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вказано, що від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Оскільки ОСОБА_1 є особою, яка по постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується доданим до матеріалів справи посвідченням від 14.02.2006 року, при задоволенні позову - судові витрати належить покласти на відповідача.Згідно ст. 88 ЦПК України, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати появзані з розглядом справи, а саме витрати на правову допомогу, витрати пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових витрат, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи. 05.06.2014 між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_3 було укладено договір надання правової допомоги,тому при задоволенні позову - оплату юридичних послуг відповідно договору належить покласти на відповідача.
Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 190, 1212 ЦК України, ст.ст.3,10, 60, 88, 208-218, 224-228 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених грошових коштів - задовольнити.
Покласти судові витрати на ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно збережені грошові кошти в сумі 34 707 (тридцять чотири тисячі сімсот сім) грн. 95 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 3 250 (три тисячі двісті п'ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 347,07 грн.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області О.А. Калабухова

15.01.2015