Провадження № 2/591/225/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2014 року м.Суми

Зарічний районний суд м.Суми у складі головуючого - судді Мальованої-Когер В.В., за участю секретаря - Карпенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус ШМНО ОСОБА_5, Приватний нотаріус СМНО ОСОБА_6, Реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції про визнання недійсним довіреності та договору купівлі-продажу квартири, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2013 року надійшла вказана позовна заява. Представник позивача просить постановити судове рішення , яким визнати недійсною довіреність виданої від імені ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_3, яка посвідчена приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним номером 1530 від 22.06.2011 року та недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений від імені ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_4, що посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстраційним номером 1701 від 06.07.2011 року. Свої вимоги мотивував тим, що в результаті протиправних дій відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_3, які діяли за попередньою змовою, злочинним шляхом заволоділи правовстановлюючими документами на квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_1 та у злочинний спосіб примусили останнього посвідчити на ім'я ОСОБА_3 довіреність на право продажу вказаної квартири. На підставі вказаної довіреності ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1, реалізувала право продажу нерухомого майна уклавши договір купівлі продажу з ОСОБА_4 В своїй заяві представник позивача послався на те, що дані фактичні обставини і матеріалами кримінальної справи № 591/5257/13-к по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 189 ч.3, 289 ч.2, 190 ч.3, 189 ч.2, 146 ч.2, 162 ч.1, 357 ч.3 КК України.

В судових засіданнях позивач та його представник вимоги підтримували та просили позов задовольнити.

Від представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутність. Просить прийняти рішення на підставі наявних у справі матеріалів.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_10 підлягають задоволенню, а його порушене право захисту та поновленню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 травня 1998 року виданого Сумський обласним міжгосподарським об'єднанням по будівництву "Облагробуд".

В червні 2011 року ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_3 (надалі - Відповідач 1) маючи намір заволодіти квартирою зібрав приватну інформацію відносно його та почав відвідувати пропонуючи працевлаштуватись. Підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_7, Позивач не бажав з ним зустрічатися.

В вечірній час ОСОБА_7 прийшов разом ОСОБА_11 вивели його з квартири, посадили до автомобіля під керуванням ОСОБА_12 та вивезли до м. Глухова.

ОСОБА_11 під час подорожі до м. Глухова змусив Позивача випити з ним пляшку горілки. Після якого Позивач заснув і ОСОБА_7 заволодів паспортом і ключами від квартири.

Наступного дня ОСОБА_7 передав Позивача знайомому ОСОБА_13 в домоволодінні якого здійснював будівельні роботи близько 8 днів.

ОСОБА_7 маючи намір заволодіти документами на квартиру зателефонував ОСОБА_14, який передавав телефон Позивачу і вимагав інформацію про знаходження правовстановлюючих документів на квартиру і в разі повідомлення обіцяв відпустити.

Зрозумівши, що ОСОБА_7 має намір заволодіти квартирою, Позивач в нічний час втік з домоволодіння ОСОБА_13 і пішим ходом рухався по автошляху Глухів - Суми, до м. Суми. Проте у зворотному напрямку по вказаному автошляху на автомобілі рухався ОСОБА_7 під керуванням ОСОБА_12

Побачивши Позивача, ОСОБА_7 зупинивши автомобіль заштовхав його та наказав ОСОБА_12 їхати.

Не бажаючи продовжувати рух разом з ними Позивач намагався зупинити автомобіль. ОСОБА_7 наказав звернути з дороги і зупинитись. Після цього почав погрожуючи насильством і вимагати гроші в сумі 4 000 тис. доларів США, нібито за вирішення його проблем з міліцією, яких в дійсності не існувало. Також вимагав правовстановлюючі документи на квартиру. Повіривши в реальність його погроз, Позивач сів до автомобіля і ОСОБА_7 відвіз його до м. Глухова.

Приїхавши до м. Глухова ОСОБА_7 нагадав про погрози і зателефонував невідомій особі, яка підтвердила погрози фізичної розправи.

Приблизно 20 червня 2011 року ОСОБА_7 з метою відшукування правовстановлюючих документів проник до квартири та заволодів свідоцтвом про право власності на житло, технічним паспортом, витягом про реєстрацію права власності на квартиру, закордонним паспортом, диплом, військовим квитком, посвідченням водія та іншими документами.

22 червня 2011 року ОСОБА_7 заволодівши правовстановлюючими документами на квартиру, приїхав до м. Глухова з погрозою насильства вимагав, щоб надали довіреність на продаж квартири на особу циганської національності ОСОБА_3

Внаслідок психічного насильства, обмеженням волі та під тиском ОСОБА_7 і ОСОБА_3, побоюючись за своє життя і реально сприймаючи погрози позивач погодився виконати їхні вимоги. При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_3 діяли спільно та вимагали, що б у нотаріуса ОСОБА_1 підтверджував що ОСОБА_3 є цивільною дружиною і він хоче уповноважити її для продажу своєї квартири.

22 червня 2011 року ОСОБА_7 та ОСОБА_3 знайшли нотаріуса, який посвідчив би довіреність на право продажу квартири. В м. Глухові звернулись до державної нотаріальної контори, в якій було відмовлено в посвідченні через стан позивача, оскільки було помічено що був заляканий і не розумів значення своїх дій. Після відмови у м. Глухові ОСОБА_1 з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 поїхали до м. Шостка та під час подорожі інструктували, як потрібно діяти у нотаріуса, щоб не виникло підозри у вільності волевиявлення.

В той же день у м. Шостка вони звернулись до приватного нотаріуса ОСОБА_15, який і посвідчив довіреність.

Після посвідчення довіреності, ОСОБА_1, проти його волі, вивезли до Росії, для обмеження його права на її скасування і де також змусили безоплатно працювати. Через деякий час йому вдалось втекти, і повернутись до м. Суми.

06 липня 2011 року ОСОБА_3, діючи у злочинній змові з ОСОБА_7, діючи від імені ОСОБА_1, на підставі довіреності уклала договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_4, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6

Вищенаведені обставини підтверджені вироком Зарічного районного суду м.Суми від 12.0.9.2014 року, який набрав законної сили (а.с.158-166).

Виходячи з норм ст. 202 ЦК України, вбачається, що правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Суб'єктом правочину може бути будь-який суб'єкт цивільного права, який має достатню правоздатність та дієздатність. Вольова спрямованість правочину характеризує внутрішнє суб'єктивне бажання особи, що реалізується через відповідну об'єктивну виражену форму волевиявлення.

Статтею 203 ЦК України, передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ч. 3 вказує, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Відповідно до п. 5 ст. 202 ЦК України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або по суті одностороннього правочину.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З наведених вище обставин вбачається, що підписання довіреності на право продажу квартири не відповідало волевиявленню ОСОБА_1 і отримано злочинним шляхом під впливом фізичного і психічного тиску. Отже, і договір купівлі-продажу нерухомого майна судом визнається як недійсний.

На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст. 15, 16, 202, 203, 215, 231 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10-11, 57-60, 80, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсною довіреність виданої від імені ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_3, яка посвідчена приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним номером 1530 від 22.06.2011 року.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений від імені ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_4, що посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстраційним номером 1701 від 06.07.2011 року.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3(і/н НОМЕР_1), ОСОБА_4 (інші дані не відомі) на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у розмір 229,41 грн..

Рішення може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ В.В.Мальована-Когер