АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Печерського районного суду міста Києва від 18 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди, стягнення грошових коштів та відшкодування понесених збитків, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом на обґрунтування якого зазначив, що 16 липня 2014 року уклав із ОСОБА_1 договір оренди приміщення №75 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців - з 21 липня 2014 року по 21 січня 2015 року. У той же день, згідно укладеного між ним та відповідачем договору, ОСОБА_2 передав відповідачу суму грошових коштів в розмірі 246079,50 грн., що відповідно до офіційного курсу НБУ складає еквівалент 21000,00 доларів США, а також сплатив 42000,00 грн. ФОП ОСОБА_3 за брокерські послуги.

Зазначаючи, що після укладення договору оренди, позивачу стало відомо про передачу відповідачем вказаної квартири в оренду іншій особі в період з 17 серпня 2014 року по 17 січня 2015 року, тому з метою захисту своїх прав, ОСОБА_2, окрім безпосередньо вимог позову про розірвання договору оренди, стягнення грошових коштів та відшкодування понесених збитків, просив суд накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 - квартиру загальною площею 259,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, а також просив заборонити ОСОБА_1 у будь-який спосіб відчужувати належне їй рухоме та нерухоме майно, у межах позовних вимог, а саме 288 079,50 грн. (а.с.1-4, 13-17)

Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2014 року відкрито провадження у зазначеній справі. (а.с.19)

Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва від 18 листопада 2014 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_1, а саме квартиру АДРЕСА_1 та заборонено ОСОБА_1 у будь-який спосіб відчужувати (в тому числі укладати правочини, які у подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження) зазначену квартиру, у межах позовних вимог, а саме 288 079,50 грн. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено. (а.с.30)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, незаконність ухвали про забезпечення позову просила її скасувати. На обґрунтування скарги зазначила, що заява ОСОБА_2 не містить доводів, які свідчили б про необхідність застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту, так само оскаржувана ухвала не містить мотивів, з яких суд дійшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. (а.с.33-35)

В судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_5 підтримав скаргу і просив її задовольнити, представник позивача ОСОБА_4 заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази.(а.с.59-64)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши копії наданих матеріалів справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При цьому, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

За роз'ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що предметом позовних вимог ОСОБА_2 є розірвання договору оренди укладеного із ОСОБА_1 (на час укладення оспорюваного договору оренди - ОСОБА_6), стягнення грошових коштів та відшкодування понесених збитків.(а.с.2-9)

ОСОБА_1 не заперечувала належність їй на праві власності квартири за адресою: АДРЕСА_2, доказів наявності у неї грошових коштів або іншого майна достатніх для забезпечення заявленого позову виділені матеріали не містять.

Скасування вжитих заходів забезпечення позову може призвести до відчуження нерухомого майна, а відтак, до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Таке рішення не позбавляє права відповідачку надавати до районного суду докази про вартість належного їй арештованого майна та заявляти про скасування вжитих заходів забезпечення позову щодо майна, вартість якого перевищує розмір заявленого позову.

Посилання в суді апеляційної інстанції представника позивача на те, що на час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_7 не підтримує заявлені ним позовні вимоги не можуть бути визнані підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки виникли після її постановлення та перебувають за межами доводів апеляційної скарги. Проте вказане не перешкоджає позивачу заявити про відмову від позову і скасування вжитих заходів забезпечення позову в суді першої інстанції.

Ухвала колегії суддів апеляційного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до ч. 1 ст. 324 ЦПКУкраїни у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу судді Печерського районного суду міста Києва від 18 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б. Левенець

Л.Д. Махлай

О.Ф. Мазурик

Справа № 22-ц/796/2384/2015

Унікальний номер 757/26879/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Матійчук Г.О.

Доповідач Левенець Б.Б.