Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року м. Дніпропетровськ Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

при секретарі Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він на протязі майже двох років проживав однією сім*єю з відповідачем. В період їх сумісного проживання, у спільну власність ними було придбано домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

10 травня 2014 року в присутності свідків він відмовився від будь яких прав та претензій відносно придбаного будинку, в замін чого відповідач погодилась відшкодувати частину понесених ним витрат на придбання та ремонт даного будинку в розмірі 45 000 грн. З яких 23 000 грн. відповідач сплатила відразу, а іншу суму в розмірі 22 000 грн. зобов'язалася відшкодувати в наступному порядку: 7 300 грн. не пізніше 15 червня 2014 року, 7 300 грн. - не пізніше 15 липня 2014 року, 7 400 грн. не пізніше 15 серпня 2014 року, у разі отримання нотаріально засвідченої заяви про відсутність претензій до відповідача та претензій на будинок. Також у розписці було зазначено, що у разі отримання вищевказаної заяви до 15 липня 2014 року, відшкодування буде виплачуватися в такому порядку 14 600 грн. - не пізніше 15 липня 2014 року, 7 400 грн. - не пізніше 15 серпня 2014 року. Граничною датою було визначено 15 серпня 2014 року. окрім того розпискою було передбачено відповідальність за прострочення виплати відповідачем обумовленої суми, у розмірі 1 % від загальної суми, що становить 220 грн. за кожен день прострочення. На виконання розписки ним 07 липня 2014 року було оформлено нотаріальну заяву про надання відповідачу права самостійно розпоряджатися будинком, однак відповідач своїх зобов'язань не виконала, тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 22 000 грн. суму боргу, 23 760 грн. штраф за прострочення виплати та судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу та сплачений судовий збір.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що сторони не перебували в фактичних шлюбних відносинах, що будинок був придбаний за грошові кошти відповідача, ремонт зроблено також за її грошові кошти, а розписку вона написала під дією погроз ОСОБА_1.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції Україниюрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2013 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі - продажу /а.с. 64/. Данні обставини визнано сторонами, а тому відповідно ст. 61 ч. 1 ЦПК України не підлягають доказуванню.

В той же день, 16 жовтня 2013 року ОСОБА_1 надав свою згоду яка нотаріально посвідчена, на укладення та підписання договору купівлі продажу нерухомого майна ОСОБА_2 /а.с. 12/.

10 травня 2014 року ОСОБА_1 в присутності свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовився від будь яких прав та претензій відносно придбаного будинку, в замін чого ОСОБА_2 погодилась відшкодувати частину понесених ним витрат на придбання та ремонт даного будинку в розмірі 45 000 грн. З яких 23 000 грн. відповідач сплатила відразу, про що мається розписка /а.с. 66/, а іншу суму в розмірі 22 000 грн. зобов'язалася відшкодувати в наступному порядку: 7 300 грн. не пізніше 15 червня 2014 року, 7 300 грн. - не пізніше 15 липня 2014 року, 7 400 грн. не пізніше 15 серпня 2014 року, у разі отримання нотаріально засвідченої заяви про відсутність претензій до відповідача та претензій на будинок /а.с./. Також у розписці було зазначено, що у разі отримання вищевказаної заяви до 15 липня 2014 року, відшкодування буде виплачуватися в такому порядку 14 600 грн. - не пізніше 15 липня 2014 року, 7 400 грн. - не пізніше 15 серпня 2014 року. Граничною датою було визначено 15 серпня 2014 року. Окрім того розпискою було передбачено відповідальність за прострочення виплати відповідачем обумовленої суми, у розмірі 1 % від загальної суми, що становить 220 грн. за кожен день прострочення.

На виконання розписки ОСОБА_1 07 липня 2014 року було оформлено нотаріальну заяву про надання ОСОБА_2 права самостійно розпоряджатися будинком /а.с.13/.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, ОСОБА_1 зобов'язання покладенні на нього розпискою від 10 травня 2014 року про оформлено нотаріальної заяви та надання ОСОБА_2 права самостійно розпоряджатися домоволодіння АДРЕСА_1 виконав в строк вказаний в розписці, а саме 07 липня 2014 року, однак відповідач взяті на себе зобов*язання не виконала.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення боргу в розмірі 22 000 грн. задовольнити.

Стосовно позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 23 760 грн. суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх прав, а саме посилання на норму ст. 625 ЦК України.

Відповідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належить й витрати на правову допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що 09 липня 2014 року між Позивачем та адвокатським бюро "Лихопьок Д.П." в особі директора Лихопьок Д.П. був укладений договір № 2/14 про надання правової допомоги, а 05 листопада 2014 року додаткова угода до договору, 15 серпня та 08 грудня 2014 року складено акти про надання послуг правової допомоги /а.с.17-19, 39,50/. Відповідно до квитанцій від 15 серпня 2014 року та 08 грудня 2014 року ОСОБА_1 сплатив 1200 грн. за договором про надання правової допомоги /а.с. 20, 49/.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, судові витрати по сплаті правової допомоги в розмірі 1 200 грн. та судового збору в розмірі 243,60 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 22 000 грн., судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн., та 1 200 грн. на правову допомогу, а всього 23 443,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Демидова