АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/4218/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Номер провадження 22-ц/774/90/К/15 Демиденко Ю.Ю.
Категорія 5 (I) Доповідач - Митрофанова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Остапенко В.О., Савіної Г.О.

при секретарі: Петренко К.І.

за участю: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3;

відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, виділ долі в спільній сумісній власності, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'ю без реєстрації шлюбу, виділ долі в спільній сумісній власності, визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначила, що з 19.04.2005 року вона стала проживати без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 як подружжя, проживали за договором найму в квартирі по АДРЕСА_3, але за взаємною згодою вирішили придбати власне житло.

23.08.2007 року вони під час спільного проживання з відповідачем придбали спірну квартиру до реєстрації шлюбу та за спільні кошти, шлюб зареєстрували 24.11.2007 року.

Житло було придбано за 90900 грн. що дорівнювало 18000 доларів США. З вказаної суми 15150 грн. - 3000 доларів США вони внесли до укладення договору, а на решту суми 75750 грн., або 15000 доларів США відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір в КФ ВАТ "Райфайзен Банк Аваль", згідно кредитного договору від 23.08.2007 р., та зазначена сума сплачена продавцю. Квартира була зареєстрована на відповідача, але вона виступала поручителем по кредитному договору, згідно договору поруки. Після купівлі квартири вони переїхали в спірне житло, де стали проживати, погасивши кредит спільними коштами 19.04.2012 р. Вважає, що відповідно до ст.ст.74, 60 СК України спірна квартира є спільною сумісною власністю, оскільки вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, тому уточнивши 09.12.2013 року позовні вимоги позивач просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 жовтня 2014 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення заявлених нею позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування обставин по справі.

Зокрема судом при ухваленні рішення не враховано, що під час спільного проживання з відповідачем, незадовго до офіційної реєстрації шлюбу, вони, як подружжя, придбали спірну квартиру. Кредит за покупку квартири вони погашали спільними коштами, тому спірна квартира є спільною сумісною власністю.

Не враховано, що факт сумісного проживання з відповідачем підтверджено поясненнями свідків, матір'ю відповідача та самим відповідачем який не заперечував що ми проживали однією сім'єю.

Суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що відповідач погасив кредит з коштів, які він отримав на підставі особистого договору страхування, оскільки отримавши ці кошти відповідач розпорядився ними в інтересах нашої сім'ї.

Також поза увагою суду залишився той факт, що за квартиру було спочатку сплачено 3000 доларів США, які ми взяті у борг у моєї тітки, а повертали ми їх разом із відповідачем.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявленого позовну та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, згідно договору купівлі-продажу від 23.08.2007 року ОСОБА_4 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1. Продаж квартири згідно договору було вчинено за 90900 грн., що еквівалентно 18000 доларів США окремими платежами, з яких 15150 грн. відповідач сплатив до підписання договору, та 23.07.2007 р. сплатив 75750 грн., або 15000 доларів США за рахунок отриманих кредитних коштів в КФ ВАТ "Райффайзен Банк Аваль". Кредитним договором від 23.08.2007 р. підтверджується отримання кредиту саме відповідачем ОСОБА_4 в сумі 15000 доларів США. Позивач ОСОБА_19 до реєстрації шлюбу з відповідачем виступила поручителем по вказаному договору, кредитні кошти по якому біли сплачені повністю 19.04.2012 р. згідно довідки Банку а.с.15.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст.57 СК України спірна квартира була набута за кошти, які належали відповідачу ОСОБА_4 особисто, та є його особистою власністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції відповідач ОСОБА_4, згідно договору купівлі-продажу від 23.08.2007 року, набув право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Продаж квартири згідно договору купівлі-продажу було вчинено за 90900 грн., що еквівалентно 18000 доларів США.

Сплата коштів за покупку спірної квартири проводилась окремими платежами, з яких 15150 грн. відповідач сплатив до підписання договору, та 23.07.2007 р. сплатив 75750 грн. за рахунок отриманих кредитних коштів в КФ ВАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Згідно нотаріально посвідченої заяви (т.1 а.с.105), представник продавця ОСОБА_9 зазначила, що грошові кошти за продажу спірної квартири в сумі 90900 грн., вона отримала особисто від відповідача ОСОБА_4

Відповідно до ст. 655 ЦК України, - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, з наданих суду доказів убачається, що відповідач ОСОБА_4, 23.08.2007 року, згідно договору купівлі-продажу придбав та набув право власності на квартиру АДРЕСА_2, уклавши договір купівлі-продажу.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_2, відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України, не надала суду належних доказів тому, що вона постійно проживала в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з квітня 2005 року та має право на 1/2 частку квартири як спільному майні.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом при ухваленні рішення не враховано, що під час спільного проживання з відповідачем, незадовго до офіційної реєстрації шлюбу, вони придбали спірну квартиру як подружжя, що факт сумісного проживання з відповідачем підтверджено поясненнями свідків, матір'ю відповідача та самим відповідачем який не заперечував що ми проживали однією сім'єю колегія суддів не може прийняти до уваги з огляду на наступне.

Згідно п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України судом встановлюється факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, якщо такий факт має юридичне, правове значення.

Згідно з ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Колегія суддів вважає, що позивачем, відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів того, що вони з відповідачем по справі проживали однією сім'єю.

Так, наданими позивачем актами з місця проживання ( т.1, а.с.17-18), поясненнями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 а також свідків відповідача ОСОБА_17, ОСОБА_18 підтверджується, що сторони до реєстрації шлюбу проживали спільно як за адресою матері відповідача по АДРЕСА_4, в найманій квартирі по АДРЕСА_3 так і за іншими адресами, змінюючи місця проживання. Припиняли, та знову поновляли шлюбні стосунки, що не може свідчити про те, що сторони по справі спільно проживали постійно та були пов'язані спільним побутом. Крім того, адреса реєстрації позивача в договорі поруки зазначена с.Гуляй Поле, адреса проживання та реєстрації відповідача ОСОБА_4 в кредитному договорі по АДРЕСА_4.

Тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано, та в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що сторони по справі проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредит за покупку квартири вони погашали спільними коштами, тому спірна квартира є спільною сумісною власністю, та суд безпідставно відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що відповідач погасив кредит з коштів, які він отримав на підставі особистого договору страхування, оскільки отримавши ці кошти відповідач розпорядився ними в інтересах нашої сім'ї колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вказані доводи, відповідно до вимог ст. ст. 10,60 ЦПК України, не підтвердженні належними доказами.

Так, кредитні кошти, згідно кредитного договору, отримані особисто ОСОБА_4, та особисто для нього відкрито кредитний рахунок. Позивач ОСОБА_19 несла солідарну відповідальність по вказаному зобов'язанню згідно договору поруки.

Згідно договору іпотеки, зокрема п.2.1.8 а.с.84 т.1, покупець ОСОБА_4 свідчить, що він ні з ким не проживає однією сім'єю і немає осіб які б стверджували наявність такого факту та заявляли свої права на майно, яке набуто ними за час спільного проживання і належить їм на праві спільної сумісної власності. Вказаний договір посвідчений нотаріально 23.08.2007 р. до реєстрації шлюбу сторін і ними не оспорений.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, решта коштів за квартиру в розмірі 15000 доларів США була сплачена особисто власником квартири ОСОБА_4, хоча сторони і перебували та проживали у вказаний період в зареєстрованому шлюбі.

Судом встановлено, що 19.08.2009 р. в період роботи ОСОБА_4 з ним стався нещасний випадок, висновком МСЕК від 16.12.2009 р. йому було встановлено 100% втрати професійної працездатності, встановлено перша група інвалідності.

Виходячи з договору страхування з ЗАТ "УСК "Княжа", ОСОБА_4 23.08.2007 р. уклав свій особистий договір страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту та страхування майна застави. Вигодонабувачем по вказаному договору є ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" з сумою страхового відшкодування 77265.00 грн. Умовами сплати страхової суми згідно п.п.6.1.1. Договору є саме отримання страхувальником інвалідності 1 чи 2 групи. Вказаний договір подовжувався на умовах сплати 68424,29 грн. по 12.08.2009 р. з ЗАТ "СК "ПРОВІДНА" на тих же умовах а.с.146-149 т.2. Останній договір укладено з АТ "УПСК" 12.08.2009 р., саме до цієї страхової компаній 23.09.2009 р. було подано заяву про відшкодування, та акт про нещасний випадок.

Згідно виписки по особовому рахунку зазначеного банку саме страхові кошти страхової компанії в сумі 12968,43 долара США були перераховані Банку 28.04.2010 р., та кредитний залишок зменшився до 1339,03 доларів США, який сплачувався поступово до 19.04.2012 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що майже 13000 доларів США з загальної суми кредитних коштів в розмірі 15000 доларів, були сплачені за рахунок сум особистого договору страхування ОСОБА_4 своєї відповідальності позичальника, внаслідок страхової події - першої групи інвалідності, та є його особистими коштами.

Доводи апеляційної скарги про те, що поза увагою суду залишився той факт, що за квартиру було спочатку сплачено 3000 доларів США, які були взяті у борг у тітки позивача, а повертали вони їх разом із відповідачем не найшли підтвердження в ході судового розгляду, оскільки відсутні належні та допустимі, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, докази того, що саме тітка позивача надала 3000 доларів США для купівлі спірної квартири.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону, а тому, підстав, для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: