Єдиний унікальний номер 725/6156/14-ц
Номер провадження 2/725/1420/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Чернівцігаз» про захист прав споживачів шляхом зобов'язання укладення типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

У жовті 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала на те, що 5 вересня 2014 року вона звернулась до відповідача із заявою про укладення договору на газопостачання за адресою АДРЕСА_1 й відповідно до вказаної заяви нею додано всі необхідні для укладення договору документи. Проте відповідачем відмовлено їй в укладенні договору з посиланням на незаконність укладеного між нею та ПФ «Інтервал» договору найму вказаного приміщення.

Оскільки відповідач займає монопольне положення в регіоні щодо постачання природного газу, у зв'язку з чим з іншою організацією у неї не має можливості укладення договору про надання послуг з газопостачання, вона змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права як споживача послуг.

Крім того, вважає, що своїми незаконними діями відповідач завдав їй моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, які полягають тому, що вона вимушена витрачати свій вільний час на складання листів та позовної заяви, не має можливості забезпечити сім'ю якісними житлово-комунальними послугами, а також у зв'язку з тим, що відповідач фактично знущається над нею не надаючи послуги по газопостачанню в зимовий період.

На підставі наведеного, посилаючись на норми матеріального права, зокрема Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закон України «Про захист прав споживачів», Правила надання населенню послуг з газопостачання, просила зобов'язати ПАТ «Чернівцігаз» в особі голови правління Горда В.Є., укласти з ОСОБА_1 договір про надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246 по формі та за змістом затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року №938 Типового договору про надання послуг населенню з газопостачання, з істотними умовами, визначеними у ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, вказавши на те, що взаємовідносини між ПАТ «Чернівцігаз» та ПФ «Інтервал» не є підставою для відмови в укладенні договору газопостачання між позивачем як споживачем та відповідачем, оскільки у ОСОБА_1 наявний дійсний договір найму житлового приміщення, який укладено між нею та ПФ «Інтервал», відповідно до якого вона користується житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 на законних підставах та має право на отримання послуг з газопостачання.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у письмових запереченнях на позов, в яких зокрема зазначав, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відповідача із заявами про укладення між нею та ПАТ «Чернівцігаз» договір на газопостачання за адресою АДРЕСА_1. Проте за вказаною адресою газопостачання здійснювалось на підставі договору укладеного між відповідачем та ПФ «Інтервал», директором якої є чоловік позивача, та у зв'язку з наявністю значної заборгованості за вказаною адресою газопостачання відключено, при цьому директор фірми звертався до відповідача із заявою про розстрочку заборгованості. Таким чином, враховуючи наявність договору між відповідачем та ПФ «Інтервал», а також враховуючи умови договору найму (оренди) частини житлового приміщення, укладеного між позивачем та ПФ «Інтеревал», обов'язок щодо сплати всіх комунальних платежів, в тому числі плати за послуги газопостачання покладається на ПФ «Інтервал». Крім того, вважає, що договір на підставі якого позивач користується житловим приміщенням є фіктивним та укладений між подружжям без мети створення правових наслідків, а також позивачем відповідачу були наданні лише численні додаткові угоди, однак основного договору найму житла надано так і не було. Також вважає, що оскільки директор ПФ «Інтервал» є одночасно членом сім'ї позивача, то наявні між ними зобов'язання щодо житлового приміщення по вул. Пушкіна, 4 в м.Чернівці припинились на підставі ст. 606 ЦК України. Крім того, зазначав, що вказане житлове приміщення перебуває в заставі та у наданих договорах найму відсутні докази щодо згоди заставодержателя на передачу заставодавцем вказаного об'єкту нерухомості в оренду. За таких обставин, вважає, що відповідач не має належних правових підстав для укладання з позивачем договору на газопостачання за адресою АДРЕСА_1, а також відсутні докази щодо завдання позивачу діями відповідача моральної шкоди. Посилаючись на вказане, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Частинами 1-3 ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Зокрема, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачка вказувала на те, що відповідачем їй як споживачу послуг у порушення вимог чинного законодавства безпідставно відмовлено в укладені договору про надання послуг з газопостачання, у зв'язку із чим просила в судовому порядку захистити її порушені права.

Так, статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до п. 2 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 об'єкт споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування.

Згідно п. 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 з подальшими змінами та доповненнями передбачено, що послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Договір підписується газопостачальним підприємством і споживачем протягом 14 календарних днів з дня отримання відповідної заяви від споживача. Для укладення договору або внесення змін до нього споживач на вимогу газопостачального підприємства повинен пред'явити: документ, що посвідчує особу споживача (для громадян України - паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для осіб, недавно прийнятих до громадянства України); для іноземців та осіб без громадянства - національний паспорт або документ, що його замінює); технічний паспорт на будівлю або домову книгу; документ, що підтверджує право власності на квартиру, приватний будинок або користування ними. Газопостачальні підприємства, що здійснюють постачання природного газу на закріпленій території, не мають права відмовити споживачеві, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору. У разі розташування декількох об'єктів споживача за однією адресою укладається один договір. У разі коли об'єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в договорі.

Як встановлено судом, житловий будинок №4 по вул. Пушкіна в м. Чернівці належить на праві власності приватній фірмі «Інтервал», що підтверджується копією Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців (а.с 30).

Також судом встановлено, що відповідальним квартиронаймачем відомчого будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 відповідно до договору оренди, укладеного між ОСОБА_1 та ПФ «Інтервал».

Крім того, відповідно до додаткового договору найму (оренди) частини житлового приміщення від 01.09.2014 року, укладеного між позивачем та ПФ «Інтервал», позивач прийняла у тимчасове платне користування (найм) частину житлового приміщення в будівлі АДРЕСА_1, загальна площа якого складає 372,2 кв.м. та є будинком, який стоїть окремо з підсобними (допоміжними) спорудами. Об'єкт на умовах цього договору надається наймачу в найм на два роки з моменту підписання договору та двостороннього акту приймання-передачі об'єкта. Після закінчення строку найму наймач зобов'язаний в десятиденний термін звільнити об'єкт та передати його наймодавцю згідно акту приймання-передачі об'єкта або підписати угоду про його пролонгацію (а.с 9).

Згідно ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Відповідно до ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

01 серпня 2011 року між відповідачем та ПФ «Інтервал» в особі директора Пелепчука В.В. як власником вищевказаного відомчого будинку укладено договір №42565 про постачання природного газу для відомчого житла та відповідно до додатку до вказаного договору відповідальним квартиронаймачем відомчого будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а/с 26-28).

Згідно п. 1.1. предметом даного договору є зобов'язання відповідача передати покупцю у 2011 році природний газ, надалі газ, виключно для потреб відомчого житла, а покупець зобов'язується прийняти та платити газ на умовах даного договору.

Крім того, відповідно до п. 3.4 вказаного договору постачання газу здійснюється за умови надання покупцем продавцю не пізніше ніж в день укладення цього договору реєстру квартиронаймачів даних будинків згідно з наданою продавцем формою (номер будинку, квартири , кімнати, повні ПІБ відповідального квартиронаймача, кількість осіб, що проживають, розмір опалювальної площі, вид споживання природного газу), а також своєчасно (не пізніше наступного дня після змін) письмового інформування продавця про всі зміни, що сталися у кожного мешканця зазначених будинків.

Також умовами даного договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення і діє в частині поставки газу з дня укладення договору і до 31 грудня 2011 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення. Якщо на день закінчення терміну дії договору жодна із сторін не отримала від іншої сторони заяви про його розірвання, договір вважається продовженим на наступний рік і на тих самих умовах ( п. 11.1 договору).

Крім того, як убачається з умов договору №42565 від 01.08.2011 року, сторонами якого є ПАТ «Чернівцігаз» (продавець) та ПФ «Інтервал» (покупець), зокрема п. 6.1 вказаного договору, оплата за поставлений природний газ здійснюється Покупцем шляхом перерахування на рахунок Покупця попередньої оплати грошовими коштами в розмірі 100 % вартості об'єму газу, замовленого на наступний місяць, не пізніше 20 числа місяця, який передує місяцю поставки. В разі перебору газу понад попередньо оплачених, повний розрахунок здійснюється Покупцем грошовими коштами в термін не пізніше 10 (десятого) числа наступного за звітним місяця шляхом перерахування на рахунок Продавця вартості об'єму газу, що передається у місяці поставки газу. При невиконанні Покупцем вимог, передбачених у цьому пункті, Продавець має право обмежити або припинити постачання газу Покупцеві, а також припинити дію цього договору в односторонньому порядку, про що повідомляє Покупця. Обмеження чи припинення газопостачання, а також припинення цього договору не звільняє Покупця від сплати боргу, який виник на момент обмеження чи припинення газопостачання або припинення договору.

Також умовами договору передбачено, що він може бути припинений за взаємною згодою сторін або за ініціативою однієї із сторін. В разі, якщо одна із сторін бажає достроково припинити дію цього договору, вона зобов'язана письмово попередити про це іншу сторону не менше ніж за 10 календарних днів до дати припинення , а днем припинення дії цього договору вважається дата, зазначена відповідною стороною у своєму письмовому повідомленні. В разі якщо дата припинення дії договору в заяві сторони не зазначена, датою припинення цього договору є дата отримання заяви відповідною стороною

Таким чином, судом достовірно встановлено, що між відповідачем та ПФ «Інтервал» виникли взаємні права та обов'язки щодо газопостачання відомчого будинку АДРЕСА_1.

При цьому, сторонами по справі не надано суду належних та допустимих доказів щодо розірвання, припинення чи визнання даного договору недійсним.

Також судом встановлено, що укладаючи договір постачання природного газу для відомчого житла від 01.08.2011 року, укладеного між ПФ «Інтервал» та відповідачем, ОСОБА_1 проживала у зазначеному у договорі будинку та відповідно до додатку до даного договору була визначена відповідальним квартиронаймачем вказаного відомчого житлового будинку.

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження наявності заперечень з боку позивача як користувача відомчого житлового будинку щодо укладення вищезазначеного договору й відповідно доказів на підтвердження своїх заперечень щодо укладення договору про надання послуг з газопостачання будівлі по вул. Пішкіна, 4 між відповідачем та ПФ «Інтервал» позивачкою суду не надано.

Крім того, як вбачається зі змісту ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Проте, Верховний Суд України у постанові від 10.10.2012 року №6-110цс12 дійшов висновку, що серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

Таким чином, суд дослідивши подані сторонами докази в їх сукупності, в також враховуючи наявність між відповідачем та ПФ «Інтервал» договірних відносин щодо надання послуг з газопостачання, у тому числі й будинку АДРЕСА_1, приходить до висновку, що у відповідача відсутні підстави для укладення окремого договору на газопостачання будинку за адресою АДРЕСА_1 з позивачем й відповідно позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання ПАТ «Чернівцігаз» укласти з нею договір про надання послуг з газопостачання відсутні.

Також не підлягає задоволенню й вимога ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки в судовому засіданні не встановлено наявності тих обставин на які позивач посилається як на підставу задоволення своїх вимог в цій частині, а також будь-яких інших обставин, які б вказували, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду.

На підставі вище викладеного та керуючись п. 2,4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246, ст.ст. 1, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 6,15,16,319,322,627,815 ЦК України, ст.ст. 3,4, 10, 11, 57,58, 60,61, 64, 79, 212- 218, 294, 349 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Чернівцігаз» про захист прав споживачів шляхом зобов'язання укладення типового договору про надання населенню послуг з газопостачання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало