Справа № 201/845/15-ц
Провадження № 2н-201/77/2015р.
У Х В А Л А

09 лютого 2015р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В. - ознайомившись з матеріалами заяви Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природній газ,

В С Т А Н О В И Л А:

В Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська 23.01.2015р. надійшла заява ПАТ «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природній газ.

Згідно вимог ч.6 ст.100 ЦПК України суддя 26.01.2015р. звернулася до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника.

06.02.2015р. до суду надійшла відповідь з адресного-довідкового відділу ГУДМС, УМВС України в Дніпропетровській обл. на запит суду, згідно з яким ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 була знята з реєстрації місця проживання у зв'язку зі смертю (актовий запис №5312 від 06.08.2012р.).

Відповідно до вимог п. 2. ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих до неї документів вбачається спір про право.

Ознайомившись із вищезазначеної заявою та доданими до неї документами, встановлено, що, боржниця по справі померла, та підприємство повинно пред'являти заяву про видачу судового наказу до її правонаступників у разі їх наявності.

Відповідно до п. 9 Постанови № 14 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011р. «Про розгляд судами заяв у порядку наказового провадження», наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Враховуючи, що розділом ІІ ЦПК України „Наказне провадження" процедура розгляду заяв у наказному провадженні полягає у видачі судового наказу, та в наказному провадженні не може бути застосовано інститут процесуального правонаступництва, вважаю, що з даних документів вбачається спір про право та дана вимога ПАТ «Дніпрогаз» може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Отже відповідно до п. 2. ч. 3 ст. 100, ч. 4 ст. 100 ЦПК України, слід відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, роз'яснивши заявнику ПАТ «Дніпрогаз» його право на звернення до суду в позовному порядку до правонаступників померлої з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

На підставі викладеного, керуючись п. 2. ч. 3 ст. 100, ч. 4 ст. 100 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Дніпрогаз» у прийняті заяви про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спожитий природній газ.

Роз'яснити заявнику його право на звернення до суду в позовному порядку до правонаступників ОСОБА_1 з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.