Справа № 359/9172/14ц Головуючий у І інстанції Яковлєва Л.В.
Провадження № 22-ц/780/1335/15 Доповідач у 2 інстанції Олійник
Категорія 18 17.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Сліпченка О.І., Іванової І.В.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, -

в с т а н о в и л а :

09 вересня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, посилаючись на те, що 27 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 180 730, 32 доларів США з розрахунку 10,8 % річних на строк від 27.12.2006 року по 27.12.2021 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором 27.12.2006 року між банком та відповідачем укладено договір іпотеки №41682, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а сааме, житловий будинок, з надвірними будівлями та майнові права на земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. На земельній ділянці загальною площею 0,0839 га розташовано: житловий будинок житловою площею - 53,8 кв.м, загальною площею 153,2 кв.м на надвірні будівлі і споруди: сарай «Б», колодязь «К», огорожа «№1-4», вимощення «№5». Відповідач не виконував основне зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 05 серпня 2014 року наявна заборгованість в розмірі 3 643 956 грн. 25 коп., а тому позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просив в рахунок виконання основного зобов'язання ОСОБА_1 щодо оплати заборгованості у розмірі 3 643 956 грн. 25 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 2156135 грн. 52 коп., сума заборгованості за відсотками - 1 487 820 грн. 73 коп. за договором про надання споживчого кредиту №2 від 27 грудня 2006 року звернути стягнення заборгованості за договором іпотеки №41682 від 27 грудня 2006 року шляхом передачі іпотекодержателю предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта Банк» на предмет іпотеки, а саме, житловий будинок з надвірними будівлями та майнові права на земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

На земельній ділянці загальною площею 0,0839 га розташовано житловий будинок житловою площею 53,8 кв.м, загальною площею 153,2 кв.м. та надвірні будівлі і споруди: сарай «Б», колодязь «К», огорожа «№1-4», вимощення «№5».

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за №2, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 180 730, 32 доларів США на строк до 27 грудня 2021 року і за користування кредитними коштами процентна ставка встановлювалася у розмірі 10,8 % річних.

08 листопада 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитним договором, у тому числі за вищевказаним кредитним договором ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року та актом прийому-передачі документації.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась, та сплати процентів.

За ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання боржник повинен сплатити кредиторові неустойку (штраф, пеню).

Відповідно до довідки про стан заборгованості станом на 05 серпня 2014 року у відповідача виникла заборгованість, загальна сума якої становить 296 314, 64 доларів США, що еквівалентно становить 3 643 956 грн. 25 коп.

Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором 27 грудня 2006 року між банком та відповідачем укладено договір іпотеки за №41682, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме, житловий будинок з надвірними будівлями та майнові права на земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

На земельній ділянці загальною площею 0,0839 га розташовано житловий будинок житловою площею 53,8 кв.м, загальною площею 153,2 кв.м та надвірні будівлі і споруди: сарай «Б», колодязь «К», огорожа «№1-4», вимощення «№5» (а.с.23-26).

З пункту 1.2 вищевказаного договору вбачається, що іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором №2 від 27 жовтня 2006 року та за кредитним договором №1 від 27 грудня 2006 року.

Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстровано банком у порядку, передбаченому законом у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек (а.с.109-110).

Судом першої інстанції вірно зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки банк вчиняє в рамках невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором №2 від 27 грудня 2006 року, в той час, коли за договором іпотеки №41682 від 27 грудня 2006 року іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором №2 від 27 жовтня 2006 року та за кредитним договором №1 від 27 грудня 2006 року.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому.

Судом вірно встановлено, що предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними будівлями та майнові права на земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що після укладення цього договору відповідачка отримала свідоцтво на право власності на нерухоме майно.

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок та майнові права на земельну ділянку за ОСОБА_1 не зареєстровано.

Ці обставини свідчать про те, що відповідачка не набула право власності на предмет іпотеки, а у ПАТ «Дельта Банк» не виникло право іпотеки цього об'єкту нерухомого майна.

Крім того, відповідно до п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-VII протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З матеріалів справи вбачається, що іпотечний житловий будинок з надвірними будівлями, житловою площею 53,8 кв.м. і загальною площею 153,2 кв.м., тобто не перевищує 250 кв. метрів для житлового будинку.

Кредитний договір за №2 укладений 27 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1, є споживчим та наданий в іноземній валюті.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що у ОСОБА_1 наявне інше нерухоме житлове майно, крім заставленого в іпотеку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, відмовивши у задоволенні позовних вимог, оскільки відсутні підстави для звернення стягнення на житловий будинок та майнові права на земельну ділянку у банку, і крім того, звернення стягнення на цей об'єкт нерухомого майна без волевиявлення його власника, який не є іпотекодавцем, суперечить ч.1 ст.319 ЦК України. Ця обставина також вірно була врахована як додаткова підстава при відмові в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Сліпченко О.І.

Іванова І.В.