АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-264 Головуючий у 1-й інстанції - Остапчук Т.В.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 лютого 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

ПобірченкоТ.І.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_4, про встановлення факту батьківства,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року заява ОСОБА_3, заінтересована особа - ОСОБА_4, про встановлення факту батьківства, залишена без розгляду з підстав, визначених ч.4 ст. 256 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, її необґрунтованість, просить ухвалу суду про залишення заяви без розгляду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В суд апеляційної інстанції заінтересована особа - ОСОБА_4, не з'явилась, про місце та час апеляційного розгляду повідомлена належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотнє повідомлення про вручення їй судової повістки 13 січня 2015 року (а.с.77), надіслала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення заявника ОСОБА_3, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Залишаючи заяву про встановлення факту батьківства без розгляду суд першої інстанції, керувався роз'ясненнями Постанови пленуму Верховного суду України №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року та виходив з того, що дана справа має розглядатись в порядку позовного провадження.

Однак при цьому районним судом не враховано, що з 1 січня 2004 року набрав чинності Сімейний кодекс України, статтею 130 якого урегульоване питання встановлення батьківства за рішенням суду.

У даному випадку дитина, стосовно якої заявлені вимоги про встановлення батьківства, народилася 2 травня 2013 року.

Отже при вирішенні справи суду слід керуватись положеннями СК України та роз'ясненнями п.7 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до яких, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що особа - ОСОБА_5, з метою встановлення факту батьківства щодо якого ОСОБА_3 звернулась із заявою до суду, загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Запис про батька дитини ОСОБА_6 до Книзі реєстрації народжень зроблено згідно з приписами ст. 135 СК України.

Відтак заява про встановлення факту батьківства, яка подана в порядку окремого провадження, відповідає вимогам, визначеним у ст.130 СК України.

В оскаржуваній ухвалі районний суд не вказав який спір про право наявний в даній справі.

В ході апеляційного розгляду справи до суду надійшла заява від заінтересованої особи ОСОБА_4, в якій вона підтримала заяву ОСОБА_3, а також зазначила, що не має жодних спірних питань щодо спадщини з ОСОБА_6.

Заява ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства не містить посилання на те, що встановлення цього факту необхідне для здійснення права спадкування.

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції не було правових підстав для залишення заяви без розгляду, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4. ч.1 ст. 311, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Т.І.Побірченко