Справа№592/1658/15-ц
Провадження №2/592/914/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Литовченка О.В.,

при секретарі - Тереніній О.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Огорілка Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.07.2010 року був прийнятий на посаду листоноші із супроводження пошти 1 класу цеху оброблення пошти Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта», наказ № 390-к від 30.06.2010 року. 22.01.2015 року був звільнений із займаної посади у зв'язку з втратою довіри на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, згідно наказу № 79-к від 21.01.2015 року. Підставою для звільнення стало те, що 14.01.2015 року прийшов на роботу о 7.20 год., за адресою: м. Суми пл. Привокзальна 5, де знаходиться цех оброблення пошти. Його було призначено на маршрут № 13 «Суми - Межирич», отримав зброю та в касі страхові мішки, які повинен були розвести по населеним пунктам Лебединського району згідно з маршрутом. Після цього отримавши пошту і товар, завантажили їх разом з водієм до автомобіля марки «Газель» і о 8.20 год. цього ж дня виїхали по вказаному маршруту. Під час слідування за маршрутом ніде не зупинялись, та від вказаного маршруту не відхилялись. Проїхавши с. Бішкінь Лебединського району водій помітив, що двері автомобіля відкриті, зупинившись, було встановлено, що з автомобіля зникли страхові мішки. Він одразу повідомив про цей випадок начальника безпеки Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта», викликав на місце події співробітників міліції. Відповідні відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування даного факту. Його вина (винні дії) які б стали причиною втрати страхових мішків ніким і нічим не встановлено, в даному кримінальному провадженні його допитано як свідка. Вважає, що його було звільнено незаконно, так як вина у відповідності до ст. 62 Конституції України може бути встановлена обвинувальним вироком суду. Вважаючи, що при його звільненні порушено його трудові права, просив ухвалити рішення, яким поновити на посаді листоноші з супроводження пошти Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта»; Стягнути з Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» на мою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 січня 2015 року і по день поновлення на роботі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив їх задовольнити. Зазначив, що в його діях звичайно є порушення діючих інструкцій, але інструкції порушували й інші працівники підприємства, не зважаючи на це тільки його звільнили. На даний час зі свідка в кримінальному провадженні він став підозрюваним за ст. 367 КК України. Вважає, що адміністрація підприємства могла б запропонувати йому іншу роботу на період досудового розслідування та судового розгляду.

Представник відповідача Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» Огорілко Ю.М. позовні вимоги не визнав і свої заперечення обґрунтував тим, що позивач був звільнений з додержанням вимог чинного законодавства. Працівник ОСОБА_1 безпосередньо обслуговував грошові та / або товарні цінності. З ним, зокрема, укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 01.07.2010 року згідно якого працівник виконував роботу із збереження, перевезення у процесі виробництва цінностей. Посадовою інструкцією від 14.05.2014 року, з якою ОСОБА_1 ознайомлений 21.05.2014 року, передбачено обов'язок останнього супроводжувати та обмінювати пошту на маршрутах згідно нормативних документів. Крім того, згідно форми ф.16 від 14.01.2015 року ОСОБА_1 отримав 14 страхових мішків, через порушення технологічних процесів частина з яких була втрачена, за що і було звільнено працівника, що здійснював їх супроводження. При звільнені було оцінено винні дії працівника. Зокрема, листоношою з супроводження пошти ОСОБА_1 порушено порядок вкладення поштових речей у кузові автомобіля, що спричинило значні матеріальні збитки підприємству. Зазначене підтверджується Актом службового розслідування за фактом втрати страхових мішків з підкріпленням під час їх перевезення по маршруту № 13 14-17 січня 2015 року та пояснювальною ОСОБА_1 Оскільки через порушення вимог нормативних документів у частині забезпечення схоронності страхових мішків виявлено нестачу страхових мішків з підкріпленням у кількості 14 штук, у яких знаходилось 415 500 грн., роботодавець втратив довіру до працівника, що мав забезпечити їх схоронність. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом № 390-к від 30.06.2010 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) був прийнятий на посаду листоноші із супроводження пошти 1 класу цеху оброблення пошти Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» (а.с. 4).

01.07.2010 року з позивачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 19).

21.05.2014 року позивач ознайомлений з новою редакцією посадової інструкції листоноші (поштаря) із супроводження пошти Цеху оброблення пошти Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» (а.с. 20, 21).

17.07.2013 року позивач ознайомлений з наказом Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 29.12.1999 року № 158, яким було затверджено Інструкцію з супроводження та охорони пошти при перевезеннях (а.с. 29-47).

14.01.2015 року о 8.20 год. позивач отримав, відповідно до накладної ф. 16 від 14.01.2015 року 14 страхових мішків (а.с. 22).

Згідно Акту службового розслідування за фактом втрати страхових мішків з підкріпленням під час їх перевезення по маршруту № 13 від 14-17 січня 2015 року ОСОБА_1 порушено порядок вкладення поштових речей в кузові автомобіля, внаслідок чого підприємству завдано збитків на суму 415 500 грн. (а.с. 23-25).

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Відповідачем при припиненні трудового договору з Позивачем не було порушено вимог статті 43 КЗпП України. Адміністрація підприємства звернулась до профспілкового комітету первинної профспілкової організації апарату Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» з поданням про звільнення Позивача па підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України. 21.01.2015 року згідно протоколу № 7 засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації апарату Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» надано згоду на звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України (винні дії працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу) листоноші із супроводження пошти 1 класу ЦОП Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_1 (а.с. 48-51).

Наказом від 22.01.2015 року № 79-К відповідач звільнив ОСОБА_1 з посади листоноші із супроводження пошти 1 класу цеху оброблення пошти Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта» за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з втратою довір'я (а.с. 52).

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП, окрім підстав, передбачених ст. 40 КЗпП, трудовий договір з ініціативи власника чи вповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Верховний Суд України в п. 28 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 роз'яснив, що звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом тощо) учинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику чи вповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

Позивач 14.01.2015 року, як листоноша із супроводження пошти 1 класу цеху оброблення пошти Сумської дирекції УДППЗ «Укрпошта», взяв на себе зобов'язання по забезпеченню схоронності страхових мішків з підкріпленням у кількості 14 штук. Виявлена 14.01.2015 року нестача яких свідчить про неналежне виконання ним своїх трудових обов'язків та наявність у його діях вини у вигляді необережності.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність винних дій позивача, а також наявність підстав у відповідача для звільнення позивача за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Перевіривши надані докази та оцінивши їх в сукупності, судом не встановлено таких порушень закону відповідачем під час звільнення позивача, які б були підставою для задоволення позовних вимог.

Таким чином, оскільки позивачем не надано суду достатніх і належних доказів порушення відповідачем підстав та порядку його звільнення, суд вважає, що при звільненні його права та законні інтереси не були порушені, у зв'язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити за необґрунтованістю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 57-60, 209, 212-215, 218, 222 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги подано не було.

Суддя О.В. Литовченко