Справа № 752/6099/14-ц
Провадження № 2/752/582/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 січня 2015 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Конельській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Головне управління юстиції в м. Києві, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась відносно майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її бабуся ОСОБА_4, якою за життя 05.08.2005 року складено заповіт, згідно якого остання заповіла ? частину квартири АДРЕСА_1, позивачу ОСОБА_1 Позивач зазначає, що вперше дізналась про заповіт у 2010 році, у зв'язку із чим звернулась до нотаріальної контори із заяво про прийняття спадщини. Після чого, 25.04.2014 року повторно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із пропуском встановленого законом строку для подання такої заяви. Позивач зазначає, що вказаний строк було пропущено нею з поважних причин. Так, обґрунтовуючи причини поважності пропуску встановленого законом строку для подання заяви про відкриття спадщини, позивач вказує на неправомірні дії державного нотаріуса, яким порушено вимоги п. 188 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки не повідомлено спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 Також позивач зазначає про відсутність життєвого досвіду на момент смерті ОСОБА_4, у зв'язку із чим внаслідок своєї необізнаності та юридичної неграмотності позивачу не було відомо про необхідність звернення до нотаріуса з відповідною заявою

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд задовольнити позов з вказаних вище підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, з підстав, викладених у письмових запереченнях. В обґрунтування заперечень додатково зазначив, що позивачу було достеменно відомо як про смерть спадкодавця ОСОБА_4, оскільки остання разом з батьками була присутня на похованні останньої, так і про наявність заповіту, складеного ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_1, оскільки такий заповіт після його складення знаходився у батьків ОСОБА_1 На момент смерті спадкодавця, ОСОБА_1 досягла повноліття, у довгострокових відрядженнях та/або на довгостроковому лікуванні у лікувальних закладах не перебувала, разом з тим, отримавши повідомлення у 2010 році від державного нотаріуса про необхідність явки до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на майно, виклики державного нотаріуса ігнорувала та жодних дій щодо оформлення права на спадщину за заповітом на майно не вчиняла.

Третя особа ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив про те, що більше п'яти років позивач не цікавилась спадщиною, хоча і батькам позивача, і самій позивачці було відомо про складення на її ім'я заповіту.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 15.09.2006 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 31).

05.08.2005 року ОСОБА_4 було складено заповіт, який посвідчений Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою та зареєстрований № 6-1319, за яким спадкодавець заповіла належну їй на праві власності частину квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_1 (а.с.44).

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 25.04.2014 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у зв'язку із пропуском ОСОБА_1 встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 98).

Як на підставу задоволення своїх вимог, позивач вказала на порушення державним нотаріусом вимог закону, що виявилось у ненаправленні ОСОБА_1 повідомлення про відкриття спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_4, відсутність у позивача життєвого досвіду, відсутність у позивача заповіту на момент відкриття спадщини, а також юридична необізнаність позивача щодо необхідності звернення з відповідною заявою до нотаріуса.

Проте, суд з такими доводами ОСОБА_1 не погоджується, з наступних підстав.

12 жовтня 2006 року Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 264 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4

Копія вказаної вище спадкової справи витребувана судом та приєднана до матеріалів цивільної справи (а.с. 30-100), з якої вбачається, що 12.10.2006 року до Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_6, який повідомив нотаріальну контору про наявність іншого спадкоємця за заповітом від 05.08.2005 року ОСОБА_5 (а.с. 30.)

Як вбачається з листа Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори від 03 листопада 2009 року, складеного на ім'я ОСОБА_5 (АДРЕСА_2), державною нотаріальною конторою повідомлено ОСОБА_5 про необхідність явки до приміщення нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на майно (а.с. 51).

11 січня 2010 року Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою повторно викликано ОСОБА_5 (АДРЕСА_2) до приміщення нотаріальної контори, крім того повідомлено про те, що видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 призначено на 25.01.2010 року (а.с. 55).

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» та п. 188 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції, чинній на момент відкриття спадкової справи та виникнення спірних правовідносин), нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме.

Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного

оголошення або повідомлення про це у пресі.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що державним нотаріусом Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори двічі (03.11.2009 року та 11.01.2010 року) вживались заходи щодо повідомлення позивача, як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_4, про відкриття спадщини, заведення спадкової справи та про необхідність з'явитись до державного нотаріуса для оформлення спадкових прав.

При цьому, факт отримання ОСОБА_1 листа державної нотаріальної контори від 11.01.2010 року, визнав та підтвердив у судовому засіданні і представник позивача. Однак, пояснити причини, у зв'язку із якими ОСОБА_1 вперше звернулась до державної нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини лише 07.11.2011 року (а.с. 58), тобто більше, ніж через рік, після отримання повідомлення нотаріуса від 11.01.2010 року, представник позивача пояснити суду не зміг. Як не зміг пояснити і те, у зв'язку із якими причинами, після звернення до державного нотаріуса у листопаді 2011 року, ОСОБА_1 повторно із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ОСОБА_1 звернулась лише 25.04.2014 року (а.с. 93), тобто через 3 роки та 5 місяців.

У зв'язку із викладеним, суд відхиляє доводи позивача щодо неправомірних дій нотаріуса, внаслідок яких позивач була позбавлена права вчасно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами спадкової справи.

Інші, наведені позивачем причини пропуску строку прийняття спадщини, як то юридична необізнаність та відсутність життєвого досвіду у позивача на момент смерті бабусі, не можуть бути визнані судом об'єктивними, непереборними та істотними, та не доводять поважності пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, безспірних, належних і допустимих доказів, які б давали підстави суду вважати пропуск позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, позивач суду не надав.

Окрім іншого, суд звертає увагу на наступне.

25.01.2010 року державним нотаріусом сімнадцятої київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1 (частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, набуте подружжям за час шлюбу) на ім'я ОСОБА_6 (чоловіка ОСОБА_4.) (а.с. 72).

25.01.2010 року державним нотаріусом сімнадцятої київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6 (чоловіка ОСОБА_4.) (а.с. 75).

13.02.2010 року державним нотаріусом Сімнадцятої київської державної нотаріальної контори Матвієнко Т.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6 (чоловіка ОСОБА_4.) (а.с. 80).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 24.04.2014 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 184.)

24 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_2, у зв'язку із відмовою спадкоємця першої черги - сина спадкодавця ОСОБА_6, ОСОБА_3 (а.с. 237).

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На основі повно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд надходить до висновку про те, що у позові ОСОБА_1 слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Головне управління юстиції в м. Києві, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя