АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8067/14-ц Номер провадження 22-ц/786/137/15Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Корнієнко В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Абрамова П.С.,

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка досягла повноліття та продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги вмотивовувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до лютого 1998 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В даний час син навчається у Харківському національному університеті і є студентом другого курсу зі строком навчання до 30 червня 2017 року.

З урахуванням викладеного, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 кошти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку щомісячно і до закінчення ним навчання - до 30 червня 2017 року за виключенням часу канікул.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, кошти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 02 вересня 2014 року до 30 червня 2017 року - строку закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В іншій частині позову відмовлено.

З рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, та таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що суд дійшов необґрунтованого висновку щодо недоведеності підстав позову, вказуючи на те, що ОСОБА_3 є неналежним позивачем у даній справі та не має права на отримання аліментів на утримання повнолітнього сина. Також у обґрунтування підстав скасування рішення посилався на те, що ОСОБА_7 навчається на денній формі навчання і зареєстрований у АДРЕСА_1.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції вірно виходив з наступних обставин.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 1998 року. Від шлюбу вони мають повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається у Харківському національному університеті на денній формі навчання, являється студентом другого курсу зі строком навчання до 30 червня 2017 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що повнолітній син сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає.

Проте з таким висновком колегія суддів не може погодитися за наступних обставин.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно норм ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умовами, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно довідки, виданої Харківським національним економічним університетом ОСОБА_7 являється студентом факультету економіки і права, з денною формою навчання.

Відповідно до даних, що містяться у ксерокопії паспорту ( а.с. 6 зворот) ОСОБА_7 зареєстрований у АДРЕСА_2 з 24 вересня 2013 року.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_7, який має право на утримання у зв'язку з продовженням навчання, та його мати - ОСОБА_3, яка звернулася до суду із вказаним позовом, проживають за різними адресами, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України позбавляє останню права звернення до суду із вказаним позовом.

При цьому тимчасовість проживання сина у гуртожитку самого факту окремого проживання із матір'ю на час навчання не спростовує, тому правового значення не має.

Також доказів, що ОСОБА_7 уповноважував ОСОБА_3 на звернення до суду у своїх інтересах, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку про скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 листопада 2014 року, з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати у справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 листопада 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка досягла повноліття та продовжує навчання - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин /підпис/ П.С. Абрамов

З оригіналом згідно: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _______ В.І. Корнієнко