УХВАЛА

06 січня 2015 року Справа №542/1991/14-ц

Провадження 2/542/37/15

Суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області Івко В.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями , земельну ділянку та зняття арешту, -

встановив :

Позивач прохає:

- визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки площею 0,1523 га. Цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою: с. Руденківка, вул. Шевченка 2, Новосанжарського району між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, та земельну ділянку,площею 0,1523 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, згідно державного акту серії ЯМ № 138042 які розташовані за адресою: с. Руденківка, вул. Шевченка 2 Новосанжарського району Полтавської області;

- зобовязати відділ державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зняти арешт із житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, які розташовані за адресою: с. Руденківка, вул. Шевченка 2, Новосанжарського району Полтавської області.

За формою і змістом позовна заява повинна відповідати вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України, іншим вимогам, встановленим законом.

При предявленні позову, вимоги діючого законодавства дотримані не повністю.

В обґрунтування позовних вимог, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що:

1) відповідач ОСОБА_2 ніби-то не знав, що на житловий будинок з господарськими будівлями накладений арешт і тому він його продав, однак при цьому позивач не зазначає конкретні докази щодо цього, та на підставі чого і хто уповноважив його на викладення у позовній заяві цих суджень від імені відповідача;

2) у постанові про накладення арешту не вказана адреса житлового будинку, але при цьому він не зазначає чи оскаржувалася така постанова державного виконавця, ким та які результати розгляду справи;

3) як пояснив йому відповідач у справі ОСОБА_2 ніякої заборгованості у нього перед банками немає.

І далі також посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 постанови державного виконавця про арешт майна не отримував, а тому був позбавлений можливості її оскаржувати у визначеному законом порядку, знову ж таки виступаючи від імені відповідача, з невизначених законом підстав.

При цьому, не враховано, що на сьогодні, юридично, власником домоволодіння є не позивач, а відповідач, якому, згідно закону і надане право оскарження дій ВДВС, у встановленому законом порядку, в т. ч. і що стосується вирішення питання про зняття арешту з майна.

Слід звернути увагу на те, що одна особа не може одночасно бути і позивачем і відповідачем у справі і представляти відповідача у цій же справі, як це убачається з довіреності відповідача ОСОБА_2, наданої позивачу ОСОБА_1 від 11.11.2014 року на представництво його інтересів.

Керуючись ст. 121 ч. 1 ЦПК України, -

ухвалив :

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви пять днів, з дня отримання копії ухвали.

Ухвала апеляції не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно:

Суддя Новосанжарського

районного суду Полтавської області ОСОБА_3