АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2275/15-ц 22-ц/774/1995/К/15
Справа № 215/2275/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1995/К/15 суддя: Квятковський Я.А.
Категорія - 26 (ІІІ) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.,

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.,

при секретарі - Масловій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4,

представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - Руденко Ілля Володимирович,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «Центральний ГЗК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працюючи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці у відповідача, він отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим останнім висновком МСЕК від 12.03.2015 року йому встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 65% і третю групу інвалідності, з 12.03.2015 року безстроково.

Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду, а тому просив стягнути на його користь з ПАТ «Центральний ГЗК» 701 568 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Центральний ГЗК» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. без урахування податку та обов'язкових платежів. В іншій частині позову - відмолено.

Стягнуто з ПАТ «Центральний ГЗК» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру відшкодування моральної шкоди та стягнення з відповідача на користь позивача - 701 568 грн. Так, визначений судом розмір моральної шкоди не є справедливою компенсацією за завдані позивачу страждання. Також суд не повинен ігнорувати специфічні, конкретні, доречні і важливі аргументи позивача, оскільки це суперечить рішенням Європейського суду з прав людини, зокрема Нечипорук і Йонкало проти України та Пронін проти України. На думку позивача, судом першої інстанції не взято до уваги, що тяжкість ушкодження здоров'я позивача, наявність у нього двох професійних захворювань та не враховано фізичний біль та страждання ОСОБА_2 Крім того, суд не звернув увагу на практику розгляду аналогічних спорів іншими судами. Позивача вважає, що сума справедливої компенсації за завдану йому моральну шкоду не повинна бути менша, ніж 175 392 грн., зважаючи на знецінення гривні та падання реальних доходів громадян.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ПАТ «Центральний ГЗК» зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, тому просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, представника відповідача ПАТ "Центральний ГЗК" - Руденко І.В., який заперечував проти апеляційної скарги і просив її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, працюючи протягом 4 років і 9 місяців у період з 06 травня 2007 року по 24 лютого 2010 року в шкідливих умовах праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі норми, начальником дільниці №22 та начальником дільниці №25 гірничо-підготовчих робіт на шахті «Орджонікідзе» ВАТ «Центральний ГЗК», правонаступником якого є ПАТ «Центральний ГЗК», отримав професійне захворювання.(а.с.12-20)

Відповідно до медичного висновку Українського НДІ промислової медицини від 10.02.2015 року протокол №259, у позивача з 12.11.2009 року була встановлена наявність професійних захворювань з діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої ст., емфізема легень другої-третьої ст.), група В, ЛН-другого-третього ступеня; Нейросенсорна приглухуватість другого ступеня (з помірним зниженням слуху). (а.с.22-23)

Актом №16 розслідування хронічного професійного захворювання від 09 грудня 2009 року встановлена причина зазначених професійних захворювань - робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу (запиленості повітря робочої зони та підвищеного рівня шуму), що виникли в результаті порушення керівництвом підприємств, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (а.с. 28-32).

Висновком МСЕК від 10.02.2010 року (а.с.33) ОСОБА_2 встановлено ступінь втрати професійної працездатності в загальному розмірі 35%, а під час останнього огляду висновком МСЕК від 12.03.2015 року збільшився розмір втрати професійної працездатності до 65% та позивачу встановлено третю групу інвалідності, з 12 березня 2015 року безстроково. (а.с. 35)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Висновок суду підтверджується матеріалами справи, а саме: санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці від 07.07.2009 року Тернівської районної санітарно-епідеміологічної станції м. Кривого Рогу (а.с.24-27) та актом №16 розслідування хронічного професійного захворювання від 09 грудня 2009 року (а.с.28-32), якими встановлено, що причиною професійного захворювання позивача є робота в умовах які характеризуються впливом шуму та пилу, параметри яких перевищували ГДР, які виникли в результаті порушення в тому числі і керівництвом відповідача ПАТ «Центральний ГЗК», де працював позивач, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо неврахування судом першої інстанції судової практики щодо розгляду аналогічних справи є безпідставними та суперечать чинному законодавству, згідно якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст. 8 ЦПК України).

Разом з тим, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд першої інстанції не звернув увагу на специфічні, конкретні, доречні і важливі аргументи позивача і це суперечить рішенням Європейського суду з прав людини, зокрема Нечипорук і Йонкало проти України та Пронін проти України. Суд першої інстанції не в повному обсязі врахував роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 10 000 гривень.

Однак, колегія суддів не може погодиться з доводами позивача про те, що сума справедливої компенсації за завдану йому моральну шкоду не повинна бути менша, ніж 175 392 грн., зважаючи на знецінення гривні та падання реальних доходів громадян, оскільки дана сума компенсації є значно завищеною та не відповідає даної обставинам, які були встановлені судом, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Зокрема в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України, № 42310/04, 21.04.2011, Суд визнав вимогу заявників про відшкодування їм нематеріальної шкоди в розмірі 80 000 надмірною і встановив відшкодування в розмірі 35 000 євро, і лише першому заявникові, а в у справі Юрій Волков проти України, № 45872, 19.12.2013 р. була встановлена Судом компенсація нематеріальної шкоди в розмірі 4 500 євро, попри те, що заявник просив 30 000 євро.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги тяжкість ушкоджень здоров'я позивача, наявність у нього двох професійних захворювань та зважаючи на моральні страждання ОСОБА_2, які виражаються у фізичному болю в грудях, задишці при значному навантаженні, кашлю, зниженні слуху та слабкості, а також враховуючи істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь впливу шкідливих факторів на позивача, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і визначивши справедливу компенсацію моральної шкоди позивачу у розмірі 30 000 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача ПАТ «Центральний ГЗК» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 267,96 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 серпня 2015 року змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 з 10 000 грн. до 30 000 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 267,96 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: