Справа № 148/3357/14-ц Провадження № 22-ц/772/468/2015Головуючий в суді першої інстанції Робак С. О.
Категорія 69Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінниць-кої області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Медяного В.М.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю заявника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за заявою

ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи управління

Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про

встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою начальника управління Пенсійного фонду України у Туль-чинському районі Вінницької області Мельник Алли Володимирівни на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

18 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернувся в Тульчинський районний суд Він- ницької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зазна-чивши зацікавленою особою у справі управління Пенсійного фонду України у Туль-чинському районі Вінницької області. Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 пра-цював та проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, тому має право згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які по-страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на вихід на пенсію на пільгових умовах, по досягненню 55-річного віку. Однак, заінтересованою особою йому відмов-лено в оформленні пенсії на пільгових умовах через недоведеність права на таку піль-гу. 08 червня 1983 року заявник був прийнятий на посаду завідуючого виробництвом кафе «Печера» та Шпиківського комбінату громадського харчування, 01 листопада 1985 року його переведено на посаду техніка всіх професій комбінату, 06 січня 1986 року знову переведено на посаду завідуючого виробництвом кафе «Печера» та Шпи-ківського комбінату громадського харчування, де він пропрацював до 14 травня 1996 року. Відповідні записи містяться у трудовій книжці заявника, його місце роботи було розташоване в смт. Шпиків, Тульчинського району Вінницької області, по вул. Ліпі-на, № 4. Шпиківський комбінат громадського харчування розташований за цією ж ад-ресою. Селище Шпиків, де ОСОБА_2 працював з червня 1983 року по 14 травня 1996 року, відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, заявнику 23 лютого 1996 року було видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_1. Проте, че-рез відмову зацікавленої особи в оформленні пенсії на пільгових умовах він змуше-ний звернутися в суд з даною заявою ( а. с. 2-3 ).

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2014 року заява ОСОБА_2 задоволена, встановлено акт його роботи в смт. Шпикові, Тульчинського району Вінницької області з 08 червня 1983 року по 14 травня 1996 року і його робоче місце на посаді завідуючого виробництвом кафе «Печера» та Шпи-ківського комбінату громадського харчування знаходилося в смт. Шпикові, Туль-чинського району Вінницької області, по вул. Ліпіна, № 4 ( а. с. 23 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, начальник управ-ління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області Мель-ник А.В. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 ( а. с. 24-25, 32-33 ). Апелянтка посилається на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу заявника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і об-грунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судо-чинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в су-довому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встанов-леними, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Задовольняючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд ви-ходив з того, що в судовому засіданні було встановлено період роботи ОСОБА_2 на посаді завідуючого виробництвом кафе «Печера» та Шпиківського комбінату гро-мадського харчування з 08 червня 1983 року; з 01 листопада 1985 року його було пе-реведено на посаду техніка всіх професій Шпиківського комбінату громадського хар-чування, а 06 січня 1986 року його знову було переведено на посаду завідуючого ви-робництвом, де він працював по 14 травня 1996 року. Дані фактичні обставини під-тверджуються довідкою Тульчинського районного споживчого товариства від 11 грудня 2014 року № 184, записами в трудовій книжці заявника серії НОМЕР_2 ( а. с. 7-8, 10 ). Згідно довідки виконавчого комітету Шпиківської селищної ради Туль-чинського району Вінницької області від 17 грудня 2014 року ( а. с. 11 ) адміністра-тивне приміщення Шпиківського комбінату громадського харчування у 1986-2002 ро-ках розташовувалося в смт. Шпиків, по вул. Ліпіна, № 4. Даний населений пункт по-становою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 віднесений до 4-ої категорії зони посиленого радіоактивного забруднення. Постійна робота з 08 черв-ня 1983 року по 14 травня 1996 року в смт. Шпикові як населеному пункті зони поси-леного радіоекологічного контролю послужила підставою для видачі заявникові у лю-тому 1996 року посвідчення категорії 4, серії НОМЕР_1 громадянина, який постій-но проживає на території такої зони, дійсного на цій же території ( а. с. 9 ).

Суд прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про той факт, що ОСОБА_2 у 1983-1996 роках працював завідуючим виробництвом у Шпиківському комбінаті громадського харчування, по сумісництву він також був оформлений водієм комбінату; місце його роботи було у смт. Шпикові. Судом огля-дався наказ від 06 вересня 1983 року № 65-Л по Шпиківському комбінату громадсь-кого харчування про зарахування ОСОБА_2 на посаду водія по сумісництву (а. с. 19).

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вимоги заявника стосовно його робочого місця в період з червня 1983 року по травень 1996 року в смт. Шпи-кові, Тульчинського району Вінницької області, по вул. Ліпіна, № 4.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, апелянт посилається на те, що заяв-ник станом на 01 січня 1993року постійно не проживав і не працював в зоні посилено-го радіоекологічного контролю не менше чотирьох років та додатково один рік за три роки проживання, роботи, але не більше п'яти років, тому йому відмовлено в оформ-ленні пенсії як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому апелянт не згадує про наявність у заявника відповідного посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дає право на зако-нодавчо визначені пільги та законність видачі якого ніким не оспорюється.

Зазначаючи, що показання свідків не можуть бути підставою для підтвердження періодів проживання на території посиленого радіоекологічного контролю, апелянт тут же вказує, що такий факт проживання чи роботи має доводитися виключно доку-ментально. Разом з тим, про відповідні документальні докази, наявні в матеріалах справи, що сумнівів не викликають, апелянт не заперечує, власної оцінки їм не надає; зрозумі-ло, що такі докази заперечувати неможливо.

Посилаючись на записи в трудовій книжці щодо роботи ОСОБА_2 завіду-ючим виробництвом кафе «Печера», апелянт замовчує поєднання його роботи на та-кій же посаді у Шпиківському комбінаті громадського харчування. Місце реєстрації особи не співпадає з місцем її роботи, що зрозуміло та природньо, така обставина не слугує доказом іншого по відношенню до місця реєстрації місця роботи громадя-нина.

Інших доводів апеляційна скарга взагалі не містить.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстан-ції ухвалив законне і справедливе рішення, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі, керувався ними ( Закон України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІ І «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ), не порушив норм процесуального права.

Нормами статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьо-го Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рі-шення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції, ухвалюючи 26 грудня 2014 року рішення про задоволення заяви ОСОБА_2, повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у спра-ві, подані сторонами докази, дав належну правову оцінку показанням допитаних свід-ків в сукупності з документальними доказами, поясненням осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України судове рішення належним чином вмотивоване, тому підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу начальника управління Пенсійного фонду України у Туль-чинському районі Вінницької області Мельник Алли Володимирівни відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2014 ро-ку залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, од-нак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого су-ду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: