АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Вербової І.М., Качана В.Я.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

за участю:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Святошинської в м. Києві районної державної адміністрації, ОСОБА_5 про вселення в житлове приміщення, встановлення конкретного порядку користування житлом та зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського району м. Києва про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею та її сином ОСОБА_6 право користування та проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1; усунути перешкоди в праві користування житловим приміщенням шляхом вселення їх у дану квартиру; встановити порядок користування житлом шляхом виділення позивачу з дитиною для проживання окремої кімнати, а допоміжні приміщення квартири залишити у спільному користуванні сторін, а також зобов'язати ОСОБА_4 надати ключі від вхідних дверей вищезазначеної квартири.

У липні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали зустрічний позов (т.1, а. с. 45-52), в якому просять, з урахуванням уточнених позовних вимог від 15.07.2014 року (т.1, а. с. 191-196), визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

Справа № 759/10544/14
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1113/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2013 року первісний позов залишено без задоволення. Зустрічний позов задоволено. Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 в м. Києві.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07.11.2013 року вище вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 09.04.2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07.11.2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.10.2014 року в задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 в м. Києві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі, а зустрічний позов залишити без задоволення. Апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а при розгляді справи у суді були порушені норми матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не є підставою для позбавлення колишніх членів сім'ї права користуватися займаним приміщенням. Посилається на те, що суд не прийняв до уваги те, що після розірвання шлюбу між нею та відповідачем вона намагалася засилитися в спірну квартиру, але відповідачі відмовили їй в цьому. Також зазначає, що у зв'язку з процесуальними порушеннями, які були допущені судом першої інстанції, вона була позбавлена можливості заявити клопотання про допит свідків, які б підтвердили її позовні вимоги.

Служба у справах дітей Святошинської в м. Києві районної державної адміністрації подала клопотання про розгляд справи у їх відсутності, та просила винести рішення в інтересах дитини. В зв'язку з наведеними обставинами та керуючись вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України судом була винесена ухвала про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 за домовленістю з ОСОБА_4, поділивши спільне майно, яке було нажито подружжям під час перебування у шлюбі, 30.08.2012 року добровільно виїхала зі спірної квартири. Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, без поважних причин, більше як рік не проживала в спірній квартирі, в зв'язку з чим втратила право на користування останньою.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

При розгляді справи в суді першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.07.1999 року квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 ОСОБА_5 в рівних частках на праві спільної часткової власності (т.1, а. с. 36). Згідно технічного паспорту вказана квартира розташована на 5 поверсі 16 поверхового будинку та складається з 2 кімнат жилою площею 29,7 кв. м. (т.1, а. с. 85-87). 14.07.2001 року ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 зареєстрували шлюб. Від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1, а. с. 7). З серпня 2008 року відносини між подружжям погіршилися. 30.08.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 була укладена угода, яка підтверджується відповідною розпискою, з тексту якої вбачається, сторони домовились по поділ спільного сумісного майна подружжя набутого за час шлюбу та обсяг майна, що належить ОСОБА_2 при залишенні нею спірної квартири (т.1, а. с. 65-66 ). 06.02.2013 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано, з ОСОБА_4 стягнути аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та визначено місце проживання дитини з матір'ю. На вимогу позивача її прізвище було змінене з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» (т.1, а. с. 4).Відповідно до акту від 07.05.2014 року, затвердженого Філією № 809, 811 КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» у квартирі АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_4 мешкає його цивільна дружина ОСОБА_9 (т.1, а. с. 206). 26.09.2014 року ОСОБА_9 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 1523 відповідно до свідоцтва про шлюб (т.1, а. с. 240). Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис за № 3187 відповідно до свідоцтва про народження (т.2, а. с. 5). Відповідно до актів від 17.04.2013 року та 12.06.2013 року, ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає (т.1, а. с. 39- 40). ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 10.03.2011 року (а. с. 5).

Відповідно до ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз зазначених норми права дає можливість зробити висновок про те, що колишній член сім'ї власника житла, який проживав разом з останнім має право користуватися на користування цим житлом відповідно до закону, але втрачає таке право у разі його відсутності без поважних причин понад один рік.

Враховуючи, що при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що позивач, за власною волею з 30.08.2012 року не проживає у спірній квартирі, та у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надала суду доказів своєї відсутності у останній понад встановлений законом термін з вини відповідачів, колегія суддів вважає висновки суду, щодо відмови у задоволенні первісного позову правильними.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду про задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищезгадані обставини та встановивши, що термін відсутності позивача у спірній квартирі становить більше ніж один рік, колегія суддів вважає висновки суд першої інстанції про задоволення зустрічного позову правильними.

При цьому, приймаючі таке рішення, колегія суддів також враховую, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у відповідача за первинним позовом є друга родина (дружина та дитина), яка проживають разом з ним у спірній квартирі. Між сторонами по справі існують неприязні стосунки, що на думку суду унеможливлює їх спільне проживання.

Доводи апелянта про те, що вона була вимушена виїхати зі спірної квартири у зв'язку з постійними сварками з відповідачами, а тому вважає, що була відсутня більше ніж рік в останній з поважних причин, колегія суддів вважає безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що30.08.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 була досягнута згода на поділ спільного сумісного майна набутого за час шлюбу. З пояснень відповідача ОСОБА_4, які були надані при розгляді справи в порядку апеляційного провадження, вбачається, що при виїзді зі спірної квартири позивачка не бажала залишати в останній свої особисті речі та не збиралася в подальшому проживати разом з ним в спірній квартирі.

Наведені обставини в їх сукупності, на думку суду, свідчать про те, що рішення про виїзд зі спірної квартири ОСОБА_2 приймала особисто, без будь якого впливу з боку відповідачів, що на думку суду свідчить про його добровільність, а тому правових підстав вважати, що вона була відсутня понад строк встановлений ст. 405 ЦК України у вказаній квартирі з поважних причин позивачем не надано.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права, в зв'язку з чим неможливо було допитати свідків, колегія суддів вважає такими, що не тягнуть за собою скасування або зміну рішення, оскільки вона не була позбавлена можливості заявити таке клопотання при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, але таким правом не скористалася.

Також на думку колегія суддів необґрунтованими є посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідачі, після розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_4,, чинили перешкоди у користуванні спірною квартирою відмовляючи відкривати вхідні двері, оскільки дані обставини підтверджуються лише поясненнями самої ОСОБА_2

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції в зв'язку з чим також не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

В.Я. Качан