Справа № 464/9572/14 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/893/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

при секретарі: Гацій І.І.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського комунального підриємства «Львівводоканал», про поновлення прав, зобов»язання вчинити дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Оскаржуваним рішенням суду відмовлено в задоволенні позову.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на те, що рішення не ґрунтується на вимогах закону, ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Посилається на те, що він з сім'єю зареєстрований у АДРЕСА_1. Стверджує, що в силу Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Конституції України, Закону України "Про охорону дитинства" його сім'я є багатодітною, а він ветераном війни, інвалідом війни, відтак, має пільги по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 100 %, які поширюються також на членів його сім"ї. Однак, відповідач в порушення норм законодавства України здійснює нарахування за надані послуги з водопостачання та водовідведення без врахування пільг на членів сім"ї, принижуючи таким чином його честь та гідність, як ветерана війни, інваліда війни та спричиняючи йому моральну шкоду. Крім того, внаслідок неправомірного неврахування 100% пільг та нарахування йому боргів було безпідставно арештовано його майно, чим йому заподіяно майнову шкоду.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1, в якій зареєстровані та проживають також члени його сім»ї, які є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, надання яких здійснюються відповідачем.

Згідно посвідчення НОМЕР_1, виданого 4 травня 1998 року, позивач є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені для ветеранів війни, інвалідів війни .

У зв"язку із відсутністю в квартирі позивача приладів обліку за надані послуги ЛМКП "Львівводоканал" здійснює нарахування згідно нормативів водоспоживання, які затверджено рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради № 161 від 29 лютого 2008 року.

Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.68 ЖК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. До комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). На підставі п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" інвалідам війни надані пільги. Позивач має 100-процентну знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією, водою та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Відповідно до ч.5 ст.51 Бюджетного кодексу України при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім'ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни I групи та доглядає за ним, за умови що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

Судом встановлено, що у відповідності до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" позивачу, як інваліду війни та його дружині надана пільга у розмірі 100% по оплаті за житлово-комунальні послуги. Доньки позивача, які зареєстровані за згаданою адресою, є повнолітніми, а тому надані позивачу пільги до них не застосовуються, як не застосовуються і до його внуків. Однак, на 4 осіб ( ОСОБА_4 та її 3 неповнолітніх дітей) з 1 вересня 2010 року враховується пільга на 4-ох осіб яка надається багатодітній сім'ї відповідно до Закону України "Про охорону дитинства". Пільга надається батькам та дітям до 18 років в розмірі 50% вартості комунальних послуг.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд прийшов до вірного висновку про правомірність нарахування плати за послуги водопостачання та водовідведення із врахуванням 100% пільги лише на позивача та його дружину.

Також встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22 вересня 2009 року та рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 24 січня 2014 року, які набрали законної сили, ухвалених у справах за позовами як ОСОБА_2 так і відповідача, нарахування позивачу плати за послуги водопостачання та водовідведення визнано таким, яке здійснено у відповідності до вимог законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, обставини щодо законності та правомірності нарахування плати за послуги водопостачання та водовідведення споживачам квартирі АДРЕСА_1 встановлені вищезазначеними рішеннями та не потребують доказування в даній справі.

Статтею 1167 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Відповідно до роз"яснень, що містить п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, якщо право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, положень Цивільного кодексу та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Така може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 статті 60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивачем, всупереч вказаних вимог, не подано суду жодних доказів, які б свідчили про заподіяння йому моральної шкоди.

З висновком суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: