АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/613/2015 Головуючий в І інстанції Клімченко М.І.
Категорія 20 Доповідач: Лісова Г.Є.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 16 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Лісової Г.Є.
Суддів:Семиженка Г.В.
Полікарпової О.М.
При секретарі:Яковенку І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Херсонського державного університету на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2010 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним

ВСТАНОВИЛА:

13.04.2010року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу літнього будинку літ. «Г» площею 115,5 кв.м. розташованого в АДРЕСА_1 дійсним, посилаючись на те, що 3.08.2009 року він купив у ОСОБА_6 будинок літній літ. «Г» за 12000 грн., про що було укладено договір купівлі-продажу у письмовій формі та ним було прийняте це нерухоме майно за актом прийому-передачі. За домовленістю між ними договір купівлі-продажу мав бути посвідчений нотаріально до 1.09.2009 року. Проте ОСОБА_6 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, що позбавляє його можливості належного оформлення придбаного майна.

Істотні умови продажу будинку ними узгоджені, відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а тому посилаючись на ч.2 ст.220 ЦК України ОСОБА_5 просив визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку літнього літ. «Г» площею 115,5 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 укладений 3.08.2009 року між ним та ОСОБА_6

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2010 року визнано дійсним договір купівлі-продажу будинку літнього літ. «Г» площею 115,5 кв.м. АДРЕСА_1 укладений 3.08.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на будинок літній літ. «Г» площею 115,5 кв.м. АДРЕСА_1 Херсонської області.

В апеляційній скарзі на рішення суду Херсонський державний університет, який вважає, що зазначеним рішенням суд вирішив питання про права та обов'язки університету та посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні прокурор та представник Херсонського державного університету апеляційну скаргу підтримали з підстав викладених у ній, вважають, що рішення суду підлягає скасуванню як незаконне.

Представники позивача апеляційну скаргу не визнали, вважають, що її слід відхилити як безпідставну.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку літнього літ. «Г» площею 115,5 кв.м. розташованого по АДРЕСА_1 укладеного 3.08.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, позивачем виконано умови договору згідно зі ст.655 ЦК України, він сплатив обумовлену договором грошову суму за придбане майно та одержав його по акту прийому-передачі, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися, оскільки він не узгоджується з фактичними обставинами справи та суперечить закону.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За правилами ч.2 ст.220 цього Кодексу у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 3 серпня 2009 року сторони уклали договір купівлі-продажу у простій письмовій формі, за умовами якого ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_6 за 12000 грн. літній будинок літ. «Г» площею 115,5 кв.м. розташований по АДРЕСА_1. (а.с.6). Цього ж дня ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_5 прийняв зазначене нерухоме майно на виконання укладеного ними договору купівлі-продажу, що підтверджується актом приймання-передачі підписаним сторонами (а.с.7).

Згідно з ст. 665 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Частиною 3 ст.640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Як роз'яснено у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому що вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків сторін.

Проте, задовольняючи позов, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 3 серпня 2009 року, укладений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений та не зареєстрований у встановленому законом порядку, а отже в силу положень ст.ст. 640,657 ЦК України такий договір не може вважатися укладеним, у зв'язку з чим не може визнаватись дійсним у судовому порядку на підставі ч.2 ст.220 ЦК України.

Оскільки вимога про визнання права власності є похідною від набуття такого права на майно на підставі правочину, то не підлягала до задоволення і вимога ОСОБА_5 про визнання за ним права власності на літній будинок літ. «Г» площею 115,5 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1

Крім того, згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи представник ОСОБА_6 у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за ОСОБА_5 права власності на нерухоме майно, що є предметом вказаного договору, що свідчить про відсутність спору про право та недоведеність ухилення продавця від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, можливість якого не втрачена.

Відповідно до ст. 292 ЦПК України особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Херсонський державний університет, який не був стороною у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, обґрунтовував подану ним апеляційну скаргу на ухвалене рішення у зазначеній справі тим, що літній будинок літ. «Г» площею 115,5 кв.м., на який судом визнано право власності за ОСОБА_5, розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1, яка починаючи з 60-х років минулого століття постійно знаходилася у користуванні спочатку Херсонського державного педагогічного інституту, а з 2006 року у користуванні Херсонського державного університету на підставі державного акта серія ЯЯ №322884 на право постійного користування земельною ділянкою площею 5,1188 га, на якій знаходиться спортивно-оздоровчий табір «Буревісник» університету.

Доводи апелянта про те, що оскаржуване рішення не порушує прав та обов'язків апелянта щодо користування земельною ділянкою, так як рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 4 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 19 грудня 2014 року, визнано недійсним рішення Лазурненської селищної ради №106 від 24.10.2006 року про затвердження технічної документації та надання Херсонському державному університету у користування земельної ділянки площею 5,1188 га по АДРЕСА_1 під розміщення спортивно-оздоровчого табору «Буревісник» та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №322884 виданий Херсонському державному університету 14 листопада 2006 року, не можуть бути прийняті до уваги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи Херсонський державний університет є власником спортивно-оздоровчого табору «Буревісник» розташованого по АДРЕСА_1, Херсонської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №10 від 30.01.2008 року, під розміщення якого Лазурненською селищною радою надавалася земельна ділянка у постійне користування спочатку Херсонському державному педагогічному інституту, а рішенням сесії селищної ради від 24.10.2006 року уже Херсонському державному університету надано в постійне користування земельну ділянку площею 5,1188 га під розміщення існуючого спортивно-оздоровчого табору «Буревісник» із земель запасу селищної ради розташованої по АДРЕСА_1 та видано на підставі цього рішення державний акт на право постійного користування землею.

Оскільки ОСОБА_5 заявив вимоги про право власності на майно розташоване на земельній ділянці площею 5,1188 га, з приводу права користування якою існує спір між особами, майно яких розташоване на цій земельній ділянці, яка не виділялася їм у встановленому законом порядку у користування, колегія суддів приходить до висновку, що зазначеним рішенням суду порушуються майнові права Херсонського державного університету на спірну земельну ділянку.

Крім того, як зазначено в ухвалі апеляційного суду Херсонської області від 19 грудня 2014 року постановленій в справі за позовом ОСОБА_7 до Лазурненської селищної ради, Скадовського району, Херсонського державного університету про визнання недійсними рішень та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, визнання недійсним рішення Лазурненської селищної ради №106 від 24.10.2006 року, яким було затверджено технічну документацію про надання в постійне користування університету земельну ділянку площею 5,1188 га, не позбавляє Херсонський державний університет бази практики та відпочинку «Буревісник», а також права в установленому законом порядку оформити право користування земельною ділянкою, без порушень законодавства та прав інших осіб, а тому доводи апелянта щодо відсутності у Херсонського державного університету права апеляційного оскарження у зв'язку із припиненням права користування земельною ділянкою за рішенням суду не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на законі, а також не можуть бути підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги Херсонського державного університету з підстав неіснуючого в університету права на апеляційне оскарження ухваленого судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Херсонського державного університету слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу літнього будинку літ. «Г» площею 115,5 кв.м. розташованого на земельній ділянці площею 5,1188 га по АДРЕСА_1, укладеного з ОСОБА_6 у письмовій формі 3 серпня 2009 року відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, ст. ст.655,657,328,182 ЦК України колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Херсонського державного університету задовольнити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді