Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Власюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а саме у Подільському РУГУ МВС України у м.Києві.

Вказують, що з 21.08.2013 року ОСОБА_2 перебуває на пенсії.

Зазначають, що за спільною згодою Подільської районної у місті Києві Державної адміністрації та Подільського РУГУ ГУМВС України у м.Києві будинок АДРЕСА_1 на протязі довгих років використовувся, як гуртожиток для проживання та місця реєстрації працівників районного управління. Порядок поселення до гуртожитку відбувався на підставі рапортів діючих працівників міліції щодо надання вільної кімнати для проживання у гуртожитку та рішень Житлово-побутової комісії районного управління для поселення, яке підтверджувалося протоколом засідання комісії.

Звертають увагу суду на те, що оскільки, частина документів, пов'язаних з проживанням в гуртожитку працівників міліції до 2004 року у Подільському районному управлінні фактично втрачені, рішення та протокол засідання Житлово-побутової комісії районного управління відносно їх поселення до гуртожитку разом з членами родини у 1991 році по АДРЕСА_1 не зберігся. Крім того, вказує, що Подільське районне управління не заперечує та припускає факт, того, що ці документи були в наявності і їх поселення з сім'єю відбувалося на законних підставах.

Вказують, що до 19.03.2005 року діяв договір оренди будинку по АДРЕСА_1 за № 210-4, від 19.03.2002 року укладений між КП «Оренда» та Подільським РУ ГУМВС України в місті Києві.

Зазначають, що відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 10.12.2010 року №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві», вищезазначений житловий будинок АДРЕСА_1 було передано до сфери управління Подільської районної в м.Києві державної адміністрації та згідно з розпорядженням Подільської РДА в м.Києві від 08.02.2012 року № 60 передано та закріплено за комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» на праві оперативного управління та балансоутримувача. Листом КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» від 01.04.2013 № 27-КП-КО було додатково повідомлено, що будинок АДРЕСА_1 має статус житлового.

Звертають увагу на те, що у зв'язку з вищевикладеним, відповідачу було доручено видати ордери мешканцям будинку, які фактично проживають, зареєстровані та перебувають на квартирному обліку.

Вказують, що факт перебування їх на квартирному обліку з 04.09.1995 року підтверджується довідкою Відділу обліку та розподілу житлової площі Подільської РДА №405 від 11.04.2014 року, Актом обстеження квартири за вказаною адресою від 02.04.2014 року та Довідкою (Форма № 3) від 11.04.2014 року № 475, відмітками у їх паспортах.

Зазначають, що позивачем ОСОБА_2 було надіслано на адресу Подільської РДА заяву щодо видачі ордера на займане приміщення, однак відповідач відмовив у видачі ордеру, посилаючись на своє розпорядження від 27.09.2005 року № 917 про визнання будинку АДРЕСА_1 непридатним для проживання та вказано, що дане питання можливо вирішити тільки після приведення зазначеного будинку до нормального санітарно-технічного стану.

У зв'язку з вищевикладеним, оскільки з таким рішенням відповідача вони не погоджуються, вимушені були звернутись до суду з цим позовом та просять визнати за ними - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили його задоволити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача Подільської районної в м.Києві державної адміністрації Мороз Д.С. у судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що він необгрунтованим належними доказами.

Суд, вислухавши пояснення позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а саме у Подільському РУГУ МВС України у м.Києві, що підтверджується витягом з наказу ГУ МВС України у м.Києві (а.с.5), посвідченням ветерана внутрішніх справ (а.с.6).

Крім того, з 21.08.2013 року ОСОБА_2 перебуває на пенсії, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1 (а.с.6).

Судом встановлено, що за спільною згодою Подільської районної у місті Києві Державної адміністрації та Подільського РУГУ ГУМВС України у м.Києві будинок АДРЕСА_1 на протязі довгих років використовувся, як гуртожиток для проживання та місця реєстрації працівників районного управління. Порядок поселення до гуртожитку відбувався на підставі рапортів діючих працівників міліції щодо надання вільної кімнати для проживання у гуртожитку та рішень Житлово-побутової комісії районного управління для поселення, яке підтверджувалося протоколом засідання комісії.

Також, судом встановлено, що частина документів, пов'язаних з проживанням в гуртожитку працівників міліції до 2004 року у Подільському районному управлінні фактично втрачені, рішення та протокол засідання Житлово-побутової комісії районного управління відносно їх поселення до гуртожитку разом з членами родини у 1991 році по АДРЕСА_1 не зберіглися.

Дані обставини підтверджуються листом Подільського районного управління МВС України від 30.04.2014 року №55/К-833 (а.с.7), від 27.04.2005 року №55/Ко-864 (а.с.8).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 10.12.2010 року №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» (а.с.10-13), вищезазначений житловий будинок АДРЕСА_1 було передано до сфери управління Подільської районної в м.Києві державної адміністрації та згідно з розпорядженням Подільської РДА в м.Києві від 08.02.2012 року № 60 передано та закріплено за комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» на праві оперативного управління та балансоутримувача. Листом КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» від 09.04.2013 № 36-КП-К (а.с.9) було додатково повідомлено, що будинок АДРЕСА_1 має статус житлового що підтверджується листом КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва» від 29.03.2013 року №704 (а.с.14-15).

Крім того, у зв'язку з вищевикладеним, КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва» відповідачу було доручено видати ордери мешканцям будинку, які фактично проживають, зареєстровані та перебувають на квартирному обліку, що підтверджується листом 29.03.2013 року №704 (а.с.14-15).

Судом також встановлено, що факт перебування позивачів на квартирному обліку з 04.09.1998 року підтверджується довідкою відділу обліку та розподілу житлової площі Подільської РДА №405 від 11.04.2014 року (а.с.16), Актом обстеження квартири за вказаною адресою від 02.04.2014 року (а.с.17) та Довідкою (Форма № 3) від 11.04.2014 року № 475 (а.с.18), відмітками у їх паспортах (а.с.19, 20, 21).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2013 року позивач ОСОБА_2 звертався до відповідача із заявою про видачу ордера на вищезазначене житлове приміщення №К/ОП-628 (а.с.23), однак відповідач листом від 23.12.2013 року №К/ОП-628 (а.с.24) відмовив у видачі ордеру, посилаючись на своє розпорядження від 27.09.2005 року № 917 про визнання будинку АДРЕСА_1 непридатним для проживання та вказав, що дане питання можливо вирішити тільки після приведення зазначеного будинку до нормального санітарно-технічного стану.

З наданих позивачами пояснень вбачається, що їм фактично ордер не видавався.

Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача в добровільному порядку визнати за позивачами право на користування займаним житловим приміщенням.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Житлового кодексу України.

Відповідно до ст. 52 ЖК України жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Ст. 127-129 ЖК України передбачено, що для проживання робітників у період роботи можуть використовуватися гуртожитки Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної в місті Ради народних депутатів.

Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Ордер на жиле приміщення видається громадянинові на вільне жиле приміщення на підставі рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду (ст. 58 ЖК України).

Ордер на жиле приміщення може бути визнаний недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян і організації на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" визначено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Із з'ясованих у судовому засіданні обставин справи вбачається, що позивачі вселилися у квартиру АДРЕСА_1, користуються спірним жилим приміщенням, несуть витрати по його утриманню.

Відповідач в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів, які б свідчили про те, що позивачі не проживають у спірній квартирі.

У зв'язку з вищевикладеним, проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані та знайшли своє доведення в ході судового розгляду.

На підставі ст. ст.9, 36, 45, 64, 67, 71, 72, 128 ЖК України, та керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 79, 84, 88, 208, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва, шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя С. М. Богінкевич