Провадження № 2/359/271/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Величка В.П.,

при секретарі - Коваль Н.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що з ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2004 р. Від даного шлюбу мають двох синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Протягом останнього часу між ними стали виникати деякі непорозуміння, які призвели до погіршення сімейних та подружніх стосунків, вони віддалилися один від одного, перестали розуміти один одного, несумісність характерів постійно приводить до сварок, що стало причиною фактичного розпаду сім'ї. Спірне господарство не ведуть, проживають окремо. На підставі вищезазначеного позивач просив розірвати шлюб.

В судове засідання сторони не з'явилися. До початку розгляду справи сторони надали заяви, згідно яких, просили слухати справу за їх відсутності, відповідач позов визнала, представник позивача позов підтримав.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України.

Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 24.04.2004 року зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження,видане відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №93 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають двох синіх: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.9,10/.

Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться.

З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України.

Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими.

Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дітей, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Керуючись ст. ст., 3, 10, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 24 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №93.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області В.П. Величко