Справа № 203/618/13- ц
УХВАЛА

28 січня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Авраменко А.М.,

за участю заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за скаргою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ звернувся скаржник ДОВ ФСС з ТВП із вищевказаною скаргою, в якій просив суд визнати дії державного виконавця Кіровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 щодо направлення скаржнику вимоги від 24 грудня 2014 року про виконання вимоги виконавчого листа суду про поновлення на посаді ОСОБА_1 неправомірними, а також зобовязати цього державного виконавця звернутись до суду із заявою про розяснення рішення суду, на підставі якого видано згаданий виконавчий лист. В обґрунтування своєї скарги ДОВ ФСС з ТВП послалось на те, що посада, на яку рішенням суду вирішено поновити ОСОБА_1, на час ухвалення цього рішення фактично відсутня внаслідок розєднання відділу, який очолював ОСОБА_1, на два інші. Крім того, сам скаржник не наділений правом вносити зміни до штатного розпису ФСС з ТВП, в звязку із чим направив лист безпосередньо до ФСС з ТВП, а також звертався до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про розяснення рішення суду, однак в розясненні йому було відмовлено.

В судове засідання скаржник свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заінтересована особа стягувач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вважаючи її безпідставною.

Інші учасники розгляду скарги в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від Кіровського ВДВС ДМУЮ до суду надійшло клопотання про розгляд скарги за відсутності представника органу ДВС. За таких обставин суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за фактичної явки учасників розгляду справи.

Вислухавши пояснення заінтересованої особи та дослідивши матеріали цивільної справи за скаргою ДОВ ФСС з ТВП, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, як вбачається зі змісту матеріалів цивільної справи за скаргою ДОВ ФСС з ТВП, 17 листопада 2014 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по цивільній справі №203/618/13-ц (провадження №2/0203/1280/2014) за позовом ОСОБА_1 до ДОВ ФСС з ТВП, третя особа ОСОБА_3, про визнання незаконним звільнення, скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Даним рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, а саме рішення в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та стягнення середньомісячного заробітку, не більше ніж за один місяць, допущено до негайного виконання відповідно до вимог ст.367 ЦПК України. (а.с.5-7)

20 листопада 2014 року скаржником ДОВ ФСС з ТВП на адресу виконавчої дирекції ФСС з ТВП направлено листа, в якому, посилаючись на відсутність з 31 липня 2013 року у виконавчій дирекції ДОВ ФСС з ТВП посади, на яку за рішенням суду має бути поновлений ОСОБА_1, а також вказуючи, що виконавча дирекція ДОВ ФСС з ТВП не наділена правом вносити зміни до штатного розпису, скаржник просив виконавчу дирекцію ФСС з ТВП для виконання рішення суду розглянути можливість введення до штатного розпису посади завідувача відділу експертизи тимчасової непрацездатності та надання матеріального забезпечення (а.с.19). Відповідь на даний лист в матеріалах справи відсутня.

01 грудня 2014 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська винесено ухвалу, якою відмовлено ДОВ ФСС з ТВП у розясненні рішення даного суду від 17 листопада 2014 року по цивільній справі №203/618/13-ц (провадження №2/0203/1280/2014) з підстав його зрозумілості. Крім того, послався суд в мотивувальній частині вказаної ухвали і на неможливість поновлення ОСОБА_1 на іншій посаді, окрім тієї, з якої останнього було незаконно звільнено та яка, посада, прямо вказана судом в резолютивній частині свого рішення від 17 листопада 2014 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі. (а.с.26)

Також 01 грудня 2014 року постановою державного виконавця Кіровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження ВП №45658802 з примусового виконання вищевказаного рішення суду. Стягувачем за даним виконавчим провадженням є ОСОБА_1, а боржником ДОВ ФСС з ТВП, якому державним виконавцем надано строк до 08 грудня 2014 року для добровільного виконання вимог виконавчого документу суду. (а.с.8)

11 грудня 2014 року за наслідками виходу державного виконавця Кіровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 за адресою боржника встановлено факт невиконання останнім рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська в частині поновлення стягувача на посаді (а.с.11).

15 грудня 2014 року державним виконавцем Кіровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 на адресу ДОВ ФСС з ТВП направлено письмову вимогу в порядку ст.ст.5, 1, 89, 90 Закону України «Про виконавче провадження» про необхідність виконання у строк до 19 грудня 2014 року вимог виконавчого листа, виданого на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 17 листопада 2014 року, в частині поновлення з 04 січня 2013 року ОСОБА_1 на посаді завідувача відділу експертизи тимчасової непрацездатності та надання матеріального забезпечення виконавчої дирекції ДОВ ФСС з ТВП (а.с.12).

19 грудня 2014 року ДОВ ФСС з ТВП у відповідь на вказану вимогу державного виконавця надіслало останньому листа із відповідними додатками, в якому боржник, посилаючись на зміни з 31 липня 2013 року в структурі виконавчої дирекції ДОВ ФСС з ТВП у вигляді розєднання відділу, посаду завідувача якого обіймав ОСОБА_1, на два окремі (відділ експертизи тимчасової непрацездатності та якості медичних послуг; відділ надання матеріального забезпечення), вказав на фактичну неможливість виконання вимоги державного виконавця та рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді через відсутність цієї посади станом на час здійснення виконання рішення суду (а.с.13, 15-18, 20-25).

24 грудня 2014 року державним виконавцем Кіровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 на адресу ДОВ ФСС з ТВП вдруге було направлено письмову вимогу, яка за своїм змістом, окрім дати її виконання, є аналогічною вказаній вище від 15 грудня 2014 року. Дана вимога у строк до 30 грудня 2014 року також не була виконана боржником ДОВ ФСС з ТВП. (а.с.14)

Правовідносини, які виникли між учасниками розгляду справи, врегульовані положеннями Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», КЗпП України, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Мінюсту України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі Інструкція).

Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

За змістом ст.235 КЗпП України, ст.ст.367, 368 ЦПК України, ст.ст.17, 25, 30, 70 Закону України «Про виконавче провадження» рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. Державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження виконавчого листа суду, виданого на рішення суду, яке підлягає негайному виконанню, і невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Згідно ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», п.1.5, 1.7, 1.8 Розділу І Інструкції під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення, зокрема, шляхом надання вимоги, яка є письмовим документом щодо вчинення дій, необхідних для виконання рішення. У вимозі зазначаються: а) найменування органу ДВС; б) дата відкриття та номер виконавчого провадження; в) реквізити виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження (його резолютивна частина у разі потреби); г) прізвище, ім'я та по батькові державного виконавця; ґ) перелік дій, які необхідно вчинити; д) строк виконання вимоги; е) наслідки невиконання вимоги. Вимога підписується державним виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв'язку або вручається державним виконавцем особі, яка зобов'язана вчинити дії. Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Нормою ст.76 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Нормою ст.240-1 КЗпП України передбачено, що у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, керуючись наступним. Так, скаржник ґрунтує свою скаргу та вимоги про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо направлення скаржнику, як боржнику за виконавчим провадженням, вдруге вимоги від 24 грудня 2014 року про необхідність виконання рішення суду від 17 листопада 2014 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді на тому, що на час виконання вказаного рішення суду посада, на яку має бути поновлений стягувач, вже відсутня внаслідок змін в структурі виконавчої дирекції скаржника, а також на тому, що скаржником вчинені всі можливі дії для виконання такого рішення суду. Разом з тим, як вбачається зі змісту наведених судом вище положень законодавства, рішення суду про поновлення на посаді незаконно звільненого працівника є обовязковим для виконання всіма субєктами і на всій території України, а виконаним таке рішення вважається з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. При цьому, згідно законодавства, зокрема норм ст.ст.37, 38, 47-49 Закону України «Про виконавче провадження» та положень КЗпП України, ані саме по собі подання апеляційної скарги на рішення суду, ані скорочення/скасування посади/штатної одинці, на яку має бути поновлений працівник, в разі зміни в організації виробництва і праці, реорганізації або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників тощо не є перешкодою для виконання рішення суду про поновлення на роботі/посаді. В останньому випадку (скорочення/скасування посади/штатної одинці) роботодавець має внести відповідні зміни до штатного розпису і ввести скорочену/скасовану посаду, на яку поновити звільненого працівника. Єдиний випадок, з яким законом повязується неможливість виконання рішення суду про поновлення на роботі/посаді, передбачений ст.240-1 КЗпП України, і це ліквідація підприємства, установи, організації, де має бути поновлений на роботі незаконно звільнений працівник. Таким чином, оскільки відсутність в ДОВ ФСС з ТВП на час виконання рішення суду від 17 листопада 2014 року посади, на яку має бути поновлений ОСОБА_1 згідного такого рішення суду, повязана не з ліквідацією ДОВ ФСС з ТВП, приймаючи до уваги невиконання боржником вказаного рішення суду в частині поновлення працівника на посаді, а також враховуючи, що можливість предявлення боржнику державним виконавцем письмової вимоги щодо виконання рішення суду передбачена законодавством, виконання такої вимоги є обовязковим і така вимога, правомірність якої оспорюється скаржником, за змістом та формою, підставами предявлення відповідає вимогам чинного законодавства, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог скаржника в цій частині і необхідність відмови у їх задоволенні.

Не приймає суд до уваги і твердження скаржника про вчинення ним всіх можливих дій щодо виконання рішення суду, оскільки такі твердження суперечать вищевикладеним висновкам суду, підтверджуються лише копією листа на адресу виконавчої дирекції ФСС з ТВП щодо необхідності введення до штатного розпису скороченої посади, що не є достатнім для належного виконання рішення суду згідного чинного законодавства.

Також не підлягає задоволенню і вимога скаржника в частині зобовязання державного виконавця на звернення до суду із заявою про розяснення рішення суду від 17 листопада 2014 року, оскільки з наведеного вище не вбачається необхідність розяснення порядку виконання такого рішення суду, сам скаржник із такою заявою вже звертався і йому було відмовлено у задоволення заяви про розяснення рішення суду, що вже само по собі виключає необхідність звернення державного виконання із аналогічною заявою. Крім того, звернення до суду державного виконавця із заявою про розяснення рішення суду відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» є правом, а не обовязком державного виконавця, а суд не може примушувати будь-кого реалізовувати свої права.

На підставі викладеного та керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.235, 240-1 КЗпП України, ст.ст.5, 11, 17, 25, 30, 37, 38, 47-49, 70, 76 Закону України «Про виконавче провадження», п.1.5, 1.7, 1.8 Розділу І Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Мінюсту України від 02 квітня 2012 року №512/5, ст.ст.14, 57-59, 64, 208-210, 212-215, 367, 368, 383-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Дніпропетровському обласному відділенню Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у задоволенні скарги на дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 за виконавчим провадженням ВП №45658802 відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено у Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ф.Ф. Маймур