Справа № 361/7147/14-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н.М.
Провадження № 22-ц/780/1943/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
Категорія 46 17.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що є власником земельних ділянок, які розташовані за адресою АДРЕСА_1, кадастрові номери :01:017:0010 та :01:017:0009. Зазначає, що належні їй земельні ділянки були самовільно зайняті відповідачем, ОСОБА_2. Відповідач не допускає її до земельних ділянок, а тому на підставі ст. 152 ЗК України просить суд усунути порушення її прав.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, через порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування усіх обставин справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем вірно визначено спосіб захисту порушеного права, а суд першої інстанції не надав належної оцінки поясненням та доказам, що були надані позивачем.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2012 року визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 26.10.2006 року кадастровий номер :01:017:0010, площею 0,0154 га, для ведення особистого підсобного господарства та кадастровий номер :01:017:0009, площею 0,1015 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2012 року вирішено витребувати від ОСОБА_5, яка прийняла спадщину після ОСОБА_4, на користь ОСОБА_1 спірні земельні ділянки та повернути їх ОСОБА_1

Вищезазначені судові рішення набрали законної сили.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником земельних ділянок, які розташовані в АДРЕСА_1, кадастрові номери :01:017:0010 та :01:017:0009.

Сторонами у справі визнається факт, що на спірній земельній ділянці у 2003 році ОСОБА_4 разом із ОСОБА_2 почали будувати будинок, а з 2005 року почали в ньому проживати. Крім того, проживання відповідача у будинку, що знаходиться на спірній земельній ділянці підтверджуються Актом від 19.08.2013 року, складеним депутатом Погребської сільської ради Броварського району. У вказаному акті також зазначено, що ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6 продовжує проживати на спірній земельній ділянці по даний час.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач проживає у будинку, що знаходиться на спірній земельній ділянці. Разом з тим, зазначив, що вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем чиняться будь-які перешкоди.

Колегія суддів по суті погоджується з такими висновками суду та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що на земельній ділянці, яка в даний час належить позивачу, в 2003 року відповідач ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 розпочали будівництво жилого будинку. Під час будівництва земельна ділянка належала ОСОБА_4

Відповідно до ч. 2-3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

В той же час з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка була зайнята відповідачем не самовільно, а під час перебування ділянки у власності ОСОБА_4

В даний час відповідач проживає в будинку, що розташований на спірній земельній ділянці.

Заявляючи вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та звільнення ділянки відповідачем, позивач не зазначила яким саме способом відповідач повинна звільнити належну позивачу земельну ділянку.

При цьому позивач не заявляв жодних вимог, що стосуються наявного на ділянці будинку, без вирішення питання про який, фактично неможливо вирішити питання звільнення земельної ділянки.

Таким чином висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.