Справа № 646/7279/14-ц
№ производства 2/646/291/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.15 року місто Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Чудовського Д.О.,

при секретарі - Косовій Т.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4.

розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку,

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовними вимогами до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину будинку АДРЕСА_2. Обґрунтовуючи позовні вимоги вона зазначила, що з 12.01.1985 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, у шлюбі в них народилося двоє дітей. У 1997 році, в період шлюбу, вони придбали житловий будинок, який був оформлений на ім'я відповідача, однак відповідач не визнає за позивачем ? частину житлового будинку, тому вона змушена звертатися до суду.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, через те, що спірний будинок був придбаний за особисті кошти відповідача, які він отримав в результаті продажу квартиру, яка йому належала особисто, оскільки він її приватизував, крім того, позивач довгий час не працювала та здійснювала лише догляд за дітьми.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, що містять матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.01.1985 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 8). Позивач та відповідач у судовому засіданні визнали той факт, що шлюб між ними розірвано за рішенням суду від 05.06.2014 року. В період шлюбу у сторін по справі народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 71-72).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 31.07.1997 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1, яка належало відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 12.03.1997 року за № І-97-85621 (а.с. 21).

16.09.1997 року відповідач придбав, на підставі договору купівлі - продажу жилого будинку, 9/10 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_2, а 29.10.1997 року придбав, на підставі договору купівлі - продажу жилого будинку, 1/10 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_2, і таким чином став власником жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с. 9-12). Даний будинок було придбано відповідачем у періоді коли стороні по справ знаходились між собою у зареєстрованому шлюбі.

Допитана у якості свідка ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що вона є сестрою відповідача та була присутня коли покупець квартири АДРЕСА_1 розраховувався із ОСОБА_3 за квартиру сплативши 6 000 доларів США, однак вона особисто не була присутня на укладанні договорів, за якими відповідач набув власності на будинок, і тому не може однозначно сказати за які саме грошові кошти був придбаний будинок.

Допитана у якості свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що вона в свій час спілкувалася із матір'ю відповідача, яка їй повідомила, що її син - ОСОБА_3 продав належну йому квартиру та придбав будинок.

Разом з тим, зі змісту договору купівлі-продажу квартири від 31.07.1997 року, за яким ОСОБА_3 продав ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1, вбачається, що квартира продана за суму 4 836,00 грн., а відповідно до договорів купівлі - продажу жилого будинку від 16.09.1997 року та від 29.10.1997 року, ОСОБА_3 придбав 1/9 частину будинку за 6 441,30 грн., а 1/9 частину будинку за 720,00 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що твердження відповідача, про те, що він придбав будинок за рахунок продажу квартири, що йому належала в результаті приватизації, тобто за свої особисті кошти, спростовуються долученими договорами купівлі-продажу квартири та договорами купівлі-продажу частин будинку з яких вбачається, що сплачена вартість квартири менше за сплачену вартість будинку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Частиною 1 статті 28 КпШС України встановлено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Отже, суд приходить до висновку, що житловий будинок АДРЕСА_2, що придбаний ОСОБА_3 за договорами купівлі-продажу жилого будинку від 16.09.1997 року та від 29.10.1997 року знаходиться в спільній сумісній власності позивача та відповідача.

Частиною 1 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2 статті 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що відповідач не визнає тієї обставини, що житловий будинок АДРЕСА_2 перебуває в спільній сумісній власності позивача та відповідача, і не визнає право позивача на ? частину будинку, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 8, 10, 15, 60, 88, 208-209, 212, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сімю України, ст. 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 372, 392 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку - задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1123,00 грн. (одна тисяча сто двадцять три грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено 30.01.2015 року.

Суддя Д.О. Чудовський