Справа № 442/835/15 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/2586/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції про визначення прізвища дитини та зміну прізвища,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 лютого 2015 року позов задоволено. Визначено прізвище, ім'я по-батькові народженої ОСОБА_2 дитини ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до медичного свідоцтва про народження №27 від 08 січня 2015; виданого Дрогобицьким міським пологовим будинком визначивши його прізвище «ОСОБА_5». «ОСОБА_5», по-батькові «ОСОБА_5». Змінено прізвище ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4». Зобов'язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицього міськрайонного управління юстиції провести реєстрацію народження дитини, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Дрогобичі, Львівської області, батьками якої являються ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з присвоєнням йому прізвище матері «ОСОБА_5». Зобов'язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, №689 від 4 листопада 2011 року щодо зміни прізвища дитини «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4».

Дане рішення оскаржив ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що не згідний з таким та вважає його незаконним та необґрунтованим, оскільки воно ухвалене за відсутності доказів та порушенням закону. Зазначає, що він надає матеріальну допомогу по утриманні дітей, і сам особисто приймає участь в утриманні їхніх дітей, турбується про їх нормальний розвиток та виховання. Вважає, що висновок районного суду про те, що відмінність у прізвищах створює для дітей ситуацію дискомфорту, спростовується віком дітей, оскільки діти в такому віці не свідомі щодо свого прізвища взагалі.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

ОСОБА_3 та представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького МУЮ в судове засідання не з'явилися, хоча про розгляд були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 81,83), про причини неявки суд не повідомили, та з клопотанням про відкладення розгляди справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Право на ім'я належить до особистих невідчужуваних прав громадян. Стаття 28 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа набуває прав і обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям, яке надається їй відповідно до закону.

Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по-батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Саме ці ознаки індивідуалізують фізичну особу як учасника цивільних відносин.

Згідно зі статтями 145-148 Сімейного кодексу України ім'я дитини обирається за згодою батьків, по-батькові дається за іменем батька, якщо інше не передбачено законом України чи не ґрунтується на національних звичаях. Прізвище дитини визначається за прізвищем батьків, а якщо вони мають різні прізвища - за взаємною згодою між ними. Спори між батьками з приводу імені чи прізвища дитини вирішуються органами опіки та піклування або судом.

Якщо дитина народилась у батьків, які не перебувають у законному шлюбі, і батько дитини не встановлений у визначеному законом порядку, то ім'я дитині дається за вказівкою матері, по-батькові за іменем особи, записаної у свідоцтві про народження дитини як її батько, а прізвище - за прізвищем матері.

Відповідно до статті 148 Сімейного кодексу України прізвище дитині може бути змінено її батьками у разі :

- зміни прізвища обома батьками, за умови, що дитина не досягла 7 років;

- зміни прізвища обома батьками, за умови згоди дитини, якщо вона досягла 7-річного віку;

- зміни прізвища одного з батьків, за умови спільної згоди батьків та дитини, якщо вона досягла 7-річного віку;

- за заявою батьків або одного з них,якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісти відсутнім, дитині, яка не досягла 14 років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків;

- заперечення одного з батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Також прізвище дитини підлягає зміни при наявності інших підстав.

До таких підстав можна віднести :

- скасування рішення суду про визнання батьківства, якщо прізвище дитини було змінене у зв'язку з визнанням батьківства;

- за наявності заяви матері та батька дитини про визнання батьківства , якщо актовий запис було складено відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України;

- за рішенням суду про усиновлення тощо.

Зміна прізвища дитини змінюється у порядку, встановленому Положенням про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 26.09.2002 року № 86/5.

Прізвище дитини, яка досягла семи років має змінюватись тільки при наявності згоди дитини. Це положення є проявом права дитини на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї , посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї . Вік «сім років» вибраний не випадково. Дитина готується до школи або вже навіть навчається, саме під цим прізвищем відома у своєму середовищі, тому сама має брати участь у вирішенні питання про його зміну. Згода дитини на зміну її прізвища також відповідає закріпленому у статті 8 Конвенції про права дитини її праву на збереження індивідуальності, яка включає громадянство, ім'я та сімейні обов'язки.

Крім того, слід мати на увазі, що з питань зміни прізвища думка дитини є вирішальною. Батьки не мають права в разі виникнення суперечки між ними та дитиною звернутися для вирішення конфлікту до органу опіки та піклування чи до суду. При відсутності на це згоди дитини батьки не мають права змінити її прізвище, оскільки у іншому випадку буде порушено право дитини на її індивідуальність. Тільки суду надано право постановити рішення всупереч думці дитини, і тільки у тому разі, якщо цього вимагають інтереси дитини (частина 3. статті 171 Сімейного кодексу України).

Спір між батьками щодо зміни прізвища дитини може бути вирішений органом опіки та піклування або судом. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення зацікавлена особа не з'явилася за захистом своїх прав та інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 Сімейного кодексу України. Звернення за захистом до органів опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Таким чином, якщо один з батьків звернувся до органів опіки та піклування для отримання дозволу на зміну прізвища дитини, в разі не згоди його з рішенням цього органу, в разі не виконання іншим з батьків цього рішення тощо, він може звернутися до суду. Крім того, той з батьків, хто бажає змінити прізвище дитини, може безпосередньо звернутися до суду, не звертаючись до органів опіки та піклування.

Припинення шлюбу між батьками не тягне змінення прізвища дітей. Проте, якщо той з батьків, у якого дитина залишилася проживати після припинення шлюбу або визнання шлюбу недійсним, змінив своє прізвище, він має право змінити і прізвище дитини. При цьому необхідно враховувати і наявність згоди іншого з батьків, оскільки припинення шлюбу або визнання його недійсним не впливає на обсяг прав батьків.

Судова колегія вважає, що вимоги про зміну прізвища дитини, не підлягають задоволенню, оскільки положення ч. 4 ст. 148 Сімейного Кодексу України, на яку посилається позивач, не можуть бути застосовані до даних вимог.

Згідно до ч. 3 ст.148 СК та п. 2.12 Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану (наказ Міністерства юстиції України від 10 грудня 2007 року N 1227/5), якщо прізвище змінив один з батьків, прізвище дитини може бути змінено за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

Як встановлено районним судом відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та не погоджувався з мотивами такого.

Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (зі змінами), дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 перебуває з відповідачем ОСОБА_3 у шлюбі, який зареєстрований 12 травня 2011року у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_1, актовий запис №133.

Після державної реєстрації шлюбу прізвище позивачки залишилось ОСОБА_2 (а.с.12).

Судом встановлено , що у сторін народилась донька ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 04.11.2011року, актовий запис №689 (а.с.13) де батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та її прізвище зазначено ОСОБА_4.

Матеріалами справи встановлено, що під час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 у позивачки ОСОБА_2 народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до копії медичного свідоцтва про народження № 27 від 08.01.2015р. (а.с. 14).

Відповідно до ст.144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов'язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження дитини реєстрація провадиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина або в якому на цей час вона перебуває.

Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.

Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Статтею 145 СК України передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків.

Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою.

Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти Якщо мати, батько мають різні дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з'єднання їхніх прізвищ.

Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції є органи державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 13 цього ж Закону державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження.

Пункт 21 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5,зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940. передбачає, що якщо батьки мають спільне прізвище, то це прізвище присвоюється і дітям. При різних прізвищах за письмовою згодою батьків дитині присвоюється прізвище батька чи матері або подвійне прізвище, утворене шляхом з'єднання їхніх прізвищ, про що робиться відповідний запис у графі "Для відміток" актового запису про народження, який засвідчується підписами обох батьків. У заяві про присвоєння дитині подвійного прізвища батьки зазначають, з якого прізвища - батька чи матері - повинно починатися прізвище дитини. За відсутності згоди дитині присвоюється прізвище на підставі рішення органу опіки та піклування або суду.

Як встановлено судом позивачка до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції та органу опіки та піклування, як передбачено чинним законодавством не зверталась.

На порушення ст. 212, 213 ЦПК України рішення суду взагалі не містить будь-яких доводів, передбачених законом які взяті судом до уваги при задоволенні позову.

Зокрема у ньому відсутні висновки про виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини не зазначені докази, що їх стверджують.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Не йдеться в рішенні й про будь-які інші обставини, що засвідчували відповідність зміни прізвища інтересам дитини - доньки ОСОБА_4 та визначення прізвища дитини- сина ОСОБА_5.

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України суд першої інстанції не з'ясував належним чином фактичних обставин справи, чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги й заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються, що мало суттєве значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції про визначення прізвища дитини та зміну прізвища.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення яким у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції про визначення прізвища дитини та зміну прізвища - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська