У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,
Парінової І.К., Штелик С.П.
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання припиненим та частково недійсними договору застави, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, позивач посилався на те, що 28 травня 2003 року АППБ «Аваль» уклало з ОСОБА_7 кредитний договір № 010/03-5/3221, відповідно до якого АППБ «Аваль» видало відповідачу ОСОБА_7 кредит у сумі 50000,00 доларів США із сплатою 18 відсотків річних строком на 36 місяців, тобто до 28 травня 2006 року з погашенням щомісячно 1,12 суми отриманого кредиту та відсотків за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 010/03-5/3221 від 28 травня 2003 року, АППБ «Аваль» уклав з ОСОБА_9 договір застави від 28 травня 2003 року, предметом якого є трактор «К-700 А», 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість якого визначена 120000,00 грн, що в еквіваленті складає 22514,07 доларів США.

Крім того, АППБ «Аваль» уклав з ОСОБА_8 договір застави від 28 травня 2003 року, предметом якого є два зернозбиральні комбайни «CLAAS-D-108», 1988 року випуску, реєстраційні номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3, вартість яких визначена 374600,00 грн, що в еквіваленті складає 70281,00 доларів США.

11 червня 2008 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклало з ОСОБА_10 договір поруки за № 010/03-573221/1, відповідно до якого ОСОБА_10 прийняв на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_7 по кредитному договору № 010 03-5/3221 від 28 травня 2003 року.

ОСОБА_7 свої зобов'язання перед банком належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 13 лютого 2012 року виникла заборгованість перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 80744,37 доларів США, що в еквіваленті дорівнює сумі 645139,44 грн.

Позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором від 28 травня 2003 року за № 010 03-5 3221 у сумі 80744,37 доларів США, що в еквіваленті дорівнює 645139,44 грн у наступному порядку:

з ОСОБА_9 в розмірі визначеної заставної вартості заставленого майна, а саме у сумі 120000,00 грн, але не більш заявленої суми боргу за кредитним договором;

з ОСОБА_8 в розмірі визначеної заставної вартості заставленого майна, а саме у сумі 374600,00 грн, але не більш заявленої суми боргу за кредитним договором;

залишок боргу стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_10

ОСОБА_8 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в якій посилається на те, що право вимоги у банку виникло безпосередньо з часу невиконання зобов'язання боржником ОСОБА_7, яке мало місце саме з 01 січня 2005 року, коли ОСОБА_7 припинив виплату заборгованості по кредиту. З цього часу починає спливати трирічний термін позовної давності, який передбачений статтею 71 ЦК УРСР для звернення до ОСОБА_8, як заставодавця, з позовом про звернення стягнення на заставлене майно. Вказаний термін минув 01 січня 2008 року та ця дата є датою припинення дії права, що складає предмет застави - право застави зернозбиральних комбайнів.

Також ОСОБА_8 вважає, що у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» припинилось право вимоги та договір застави припинив свою дію на підставі статті 28 ЦК України, оскільки передбачений законом єдиний спосіб захисту щодо заставленого майна (комбайнів), тобто звернення стягнення на вказане майно, банком в передбачений законом трирічний термін не був використаний.

ОСОБА_8 просив суд визнати припиненим договір застави, укладений 28 травня 2003 року між ним та АППБ «Аваль» та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11, за реєстрованим за № 6176, предметом якого є два зернозбиральні комбайни «CLAAS-D-108», 1988 року випуску, реєстраційні номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3; визнати недійсним пункт № 1 договору застави, укладеного 28 травня 2003 року між ним та АППБ «Аваль», в частині зобов'язання сплатити заставодержателю суму отриманих кредитних коштів, нарахованих відсотків річних по ньому, неустойку, у разі її застосування та відшкодувати завдані збитки у разі порушення зобов'язань за кредитним договором у розмірі та на підставах, передбачених ним та визнати недійсним пункт № 23 договору застави, укладеного 28 травня 2003 року між ним та АППБ «Аваль», предметом якого є два зернозбиральні комбайни «CLAAS-D-108», 1988 року випуску, реєстраційні номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 525139,44 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 120000,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Відмовлено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_8 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання припиненим та частково недійсним договору застави задоволено.

Суд визнав припиненим договір застави, укладеного 28 травня 2003 року між ОСОБА_8 та АППБ «Аваль» та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11, за реєстрованим за № 617-6, предметом якого є два зернозбиральні комбайни «СLААS-D-108», 1988 року випуску, реєстраційні номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Визнав недійсним пункт № 1 договору застави, укладеного 28 травня 2003 року між ОСОБА_8 та АППБ «Аваль», в частині зобов'язання сплатити заставодержателю суму отриманих кредитних коштів, нарахованих відсотків річних по ньому, неустойку, у разі її застосування та відшкодувати завдані збитки у разі порушення зобов'язань за кредитним договором у розмірі та на підставах, передбачених ним.

Визнав недійсним пункт № 23 договору застави, укладеного 28 травня 2003 року між ОСОБА_8 та АППБ «Аваль», предметом якого є два зернозбиральні комбайни «СLААS-D-108», 1988 року випуску, реєстраційні номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2014 року скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2013 року в частині відмови у позові про стягнення заборгованості з ОСОБА_8 та в частині задоволення зустрічного позову.

Ухвалено в цих частинах нове рішення, яким у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання припиненим та частково недійсними договору застави відмовлено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/03-5/3221 від 28 травня 2003 року на загальну суму 80744,37 доларів США, що в еквіваленті дорівнює сумі 645139,44 грн, стягнути з ОСОБА_8 на користь ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вартість заставного майна на суму 374600,00 грн та судові витрати в розмірі 1827,00 грн.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Судом встановлено, що 28 травня 2003 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», назву якого було змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_7 надано кредит в сумі 50000,00 доларів США терміном до 28 травня 2006 року зі сплатою 18 % річних за умови погашення 1/12 від суми кредиту щомісячно. В той же день для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_7 між банком та ОСОБА_10 укладено договір поруки, між банком, ОСОБА_9, ОСОБА_8 договори застави, за якими ОСОБА_9 передала у заставу належний їй трактор «К-700 А», 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; а ОСОБА_8 передав у заставу належні йому два комбайни «CLAAS-D-108», 1988 року випуску, реєстраційні номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Унаслідок неналежного виконання умов договору ОСОБА_7 має заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку банку складає 80744,37 доларів США, що становить 645139,44 грн. Про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність її погашення банк поручителів повідомляв.

Задовольняючи позов в частині вимог до боржника та поручителів ОСОБА_10 та ОСОБА_9, суд першої інстанції, виходив із того, що умови кредитного договору, договорів поруки та застави належним чином і у встановлений строк не виконувалися, відтак заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з ОСОБА_7 та вказаних поручителів. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_8 та задовольняючи його зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що банк пропустив строк позовної давності для звернення з даним позовом до ОСОБА_8 і банком протягом трирічного строку з моменту порушення боржником його зобов'язань не було вчинено дій щодо реалізації предмета застави.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_8 та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що строк позовної давності позивачем не пропущено, а ОСОБА_8 до закінчення дії договору застави зняв з обліку комбайни, які є предметом застави, чим завдав банку збитків у розмірі 374600,00 грн, які підлягають стягненню з поручителя. Також, залишено без змін рішення суду першої інстанції в частині стягнення з боржника та ОСОБА_10 суми у розмірі 525139,44 грн та з ОСОБА_9 суми у розмірі 120000,00 грн.

Проте, повністю з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Звертаючись до суду із позовом, банк посилався на те, що в результаті порушення боржником його кредитних зобов'язань у ОСОБА_7 утворилась заборгованість перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на суму у розмірі 80744,37 доларів США, що в еквіваленті дорівнює сумі 645139,44 грн, яка підлягає стягненню з боржника та поручителів.

Як вбачається із рішення суду апеляційної інстанції, в рахунок погашення кредитної заборгованості боржника з ОСОБА_8 на користь банку стягнено суму у розмірі 374600,00 грн. При цьому, залишено без змін рішення суду першої інстанції, відповідно до якого з боржника та ОСОБА_10 на користь банку стягнено сума у розмірі 525139,44 грн та з ОСОБА_9 на користь банку стягнена сума у розмірі 120000,00 грн.

Таким чином, заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, зокрема, щодо того, що за наслідками ухвалення оскарженого судового рішення сума коштів, які стягнені на користь банку перевищує суму кредитної заборгованості, яка визначена позивачем у відповідній позовній заяві.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» судам розґяснено, що резолютивна частина рішення суду повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача, якщо при виконанні рішення присудженого майна у наявності не буде; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права; розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобов'язаний або має право його допустити.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції у порушення статей 213, 214, 303, 316 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, зокрема, не врахував належним чином доводів сторін у справі, а також не визначився чи не призвело оскаржене рішення до стягнення з відповідачів на користь банку суми кредитної заборгованості, яка перевищує суму, що визначена банком у його позовній заяві, а тому дійшов передчасного висновку в справі.

За таких обставин, рішення апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2014 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.В. Дем'яносов
В.М. Коротун
І.К Парінова
С.П. Штелик