Справа № 369/2629/13-ц
Провадження № 2/369/191/15
РІШЕННЯ

іменем України

18.03.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Усатов Д.Д.

при секретарі Котляр А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.10.2014 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.04.2014 р. та ухвали апеляційного суду Київської області від 10.07.2014 р. скасовано. Вищевказану цивільну справу повернуто до суду першої інстанції на новий розгляд.

У березні 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 30 грудня 2005 року був укладений договір, за яким останній отримав 16 грудня 2005 року кредит у розмірі 25000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 67,92% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі.

У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим ОСОБА_1 має заборгованість 76 147,12 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 23 702,18 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту - 48 342,70 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3602,24 грн. - штраф (процента складова).

Посилаючи на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 76 147,12 грн.; судові витрати в розмірі 761,47 грн..

У судове засідання представник позивача не з»явився. Направив на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства .

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 30 грудня 2005 року був укладений договір, за яким останній отримав 16 грудня 2005 року кредит у розмірі 25000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 67,92% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 відкрито кредитну картку з сумою кредитного ліміту в розмірі 25 000 грн.

За змістом заяви клієнта від 30.12.2005 року та пункту 2 розділу І Умов і Правил надання банківських послуг строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. При цьому кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договором, на умовах платності та зворотності (повернення). Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості.

Відповідно до пункту 3.1.1 розділу ШШ Умов і Правил надання банківських послуг строк дії картки вказано з її лицьового боку (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

За змістом пункту 5.3 розділу ІІ Умов та Правил надання банківських послуг за платіжними картками з установленим мінімальним обов»язковим платежем і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) визначено в Пам»ятці клієнта, яка є невід»ємною частиною договору.

Відповідно до ст..256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для окремих видів вимог законодавством встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовуються до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст..253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та 5 ст.261 ЦК України).

Відповідно до договору про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Позивач у матеріали справи не було надано доказів того, що після закінчення строку дії платіжної картки відповідач продовжував нею користуватися або отримував у ПАТ КБ «Приват Банк» нову кредитну картку.

В зв»язку з цим судом було витребувано в позивача ПАТ КБ «Приват Банк» Пам»ятку клієнта, так як необхідно було з»ясувати строк дії кредитної картки та інші суттєві відомості про умови отримання кредиту.

Крім цього, судом касаційної інстанції було визначено, що пома»ятка клієнта, яка обов»язково мала видаватися відповідачу при оформленні кредитного договору та наданні йогму коштів, не була дослідена судами при розгляді справи по суті.

Однак, після неодноразових вимог суду, протягом розгляду справи по суті, позивач не зміг надати названу пам»ятку клієнта з відповідною відміткою про ознайомлення відповідача з усіма суттєвими умовами надання кредиту.

Тобто, встановити, чи були відомі відповідачу всі суттєві умови кредитування та чи повідомлявся він про такі умови, позивачем належних та допустимих доказів суду надано не було.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У п.5.4 Правил користування платіжною карткою вказано, що строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за минулий місяць; строк погашення кредиту - у повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Тому, позивачем не доведено факту наявності порушення його права та законних інтересів, не доведено факту протиправної поведінки відповідача та причинний зв"язок з можливим порушенням прав та законних інтересів позивача, про що зазначено вище.

Тобто, позивач не довів тих обставин, на які посилалася як на підставу позовних вимог, а надані відповідачем в судовому засіданні докази спростували ті обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог.

При цьому суд створив всі умови для змагального процесу, роз"яснював сторонам їх права та обов"язки, витребовував всі можливі докази.

Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодний доказ у справі не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 16, 251-268, 526, 527, 530, 652 ЦК України, ст.ст 10, 11, 209, 212-214, 215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.Д.Усатов