Ухвала

іменем україни

14 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08 листопада 2012 року ОСОБА_5 умисно спричинила їй тілесні ушкодження середньої тяжкості, що підтверджується вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2014 року. Під час проходження лікування позивач понесла витрати на придбання лікарських засобів та проходження реабілітаційних процедур у розмірі 20 296,58 грн. Крім того, 28 жовтня 2012 року між ОСОБА_4 як виконавцем та ПП «Символ-Проект» як замовником було укладено договір про написання художнього розпису. Вартість готового розпису, який позивач повинна була виконати та передати замовнику до 17 січня 2013 року, за домовленістю сторін, становила 24 800 грн. Проте, внаслідок завданих відповідачем ушкоджень здоров'я, ОСОБА_4 була позбавлена можливості виконати свої зобов'язання за вказаним договором, у зв'язку з чим замовник в односторонньому порядку розірвав цей договір. Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь 20 296,58 грн. у рахунок відшкодування майнової шкоди, пов'язаної з вимушеними витратами на придбання лікарських засобів та проходження реабілітаційних процедур, 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 24 800 грн. у рахунок відшкодування спричинених їй збитків (упущеної вигоди).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду на лікування у розмірі 2584,21 грн. матеріальну шкоду у вигляді втраченої вигоди у розмірі 24 800 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення місцевого та ухвалу апеляційного судів у частині стягнення матеріальної шкоди у вигляді втраченої вигоди у розмірі 24 800 грн., мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення місцевого та ухвала апеляційного судів оскаржуються лише в частині стягнення матеріальної шкоди у вигляді втраченої вигоди, а тому в решті судові рішення судом касаційної інстанції не переглядаються відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України.

Стягуючи матеріальну шкоду у вигляді втраченої вигоди, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, правомірно виходив із того, що внаслідок протиправних дій відповідача - спричинення значних тілесних ушкоджень позивачу, остання була госпіталізована до лікувального закладу та потягом тривалого часу була позбавлена можливості ведення активної трудової діяльності, у тому числі, пов'язаної з творчим процесом. У зв'язку з отриманими травмами ОСОБА_4 була позбавлена можливості виконати умови договору від 28 жовтня 2012 року про написання художнього розпису, а тому не отримала обумовлену сторонами договору плату за свою роботу.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська