Провадження № 2/161/646/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Олексюка А.В.

при секретарі - Шумиводі О.І.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача Луцької міської ради - Лабінської Л.О.

представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6

третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління Держземагенства в Луцькому районі, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_7 про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та передачу у власність земельної ділянки, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_7 до Луцької міської ради, ОСОБА_5 про часткове скасування рішення Луцької міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Луцької міської ради, ОСОБА_5 про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та передачу у власність земельної ділянки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він являється власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_2. Іншим власником ? частини будинку являється ОСОБА_7

Земельну ділянка площею 600 м.кв., на якій розташований будинок закріплено за ОСОБА_8 на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 16.12.1968 року. 05.03.1969 року укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності.

Згідно державного акту від 03.03.1971 року збудований ОСОБА_8 будинок АДРЕСА_2 прийнято в експлуатацію.

За життя ОСОБА_9 рішенням виконкому Луцької міської ради № 30 від 29.01.2003 року було надано дозвіл експлуатувати за призначенням самовільно побудований цегляний гараж-сарай та самовільно встановлений на земельній ділянці металевий гараж та затверджено державний акт прийняття в експлуатацію домоволодіння в цілому.

Крім того, рішенням Луцької міської ради №62/67 від 07.07.2010 року було затверджено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 на підставі, якої видано Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5

Зазначає, що відповідно до схеми земельної ділянки ОСОБА_5 лінія Б-В, яка є дотичною до його земельної ділянки, не відповідає раніше встановленим межам та розмірам. Розмір приватизованої земельної ділянки ОСОБА_5 0,0614 га, визначений в державному акті, не відповідає реальним розмірам земельної ділянки до передачі у власність.

Разом з тим, в акті погодження меж земельної ділянки відповідача значиться ОСОБА_9, яка підписала його, хоча на момент складання акту вона не була власником сусіднього будинку та землекористувачем.

Межа земельної ділянки, якою користується позивач та земельної ділянки ОСОБА_5 проходить таким чином, що він не має можливості доступу і обслуговування сарая і гаража, а тому при видачі державного акта відповідачу були грубо порушені будівельні і санітарні норми.

ОСОБА_1 просить суд визнати незаконним та скасувати частково рішення Луцької міської ради № 62/67 від 07.07.2010 року та додаток до рішення в частині передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯЛ № 999341 про право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5, скасувати державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_5 серії ЯЛ № 999341 від 28.07.2011 року, внесеного в Книгу записів реєстрації державних актів за № 00383, зобов'язати Луцьку міську раду передати йому у власність земельну по АДРЕСА_2 в межах і розмірах, встановлених першому власнику будинку в 1968 році.

Ухвалою суду від 30.09.2014 року до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено Управління Держземагенства в Луцькому районі.

09.10.2014 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом до Луцької міської ради, ОСОБА_5 про часткове скасування рішення Луцької міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації.

Свій позов мотивує тим, що являється співвласником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_2. Вказує, що у 2002 році за заявою попереднього власника даного будинку ОСОБА_9 виготовлена технічна документація по інвентаризації земельної ділянки для передачі у власність. Відповідно до даної технічної документації по інвентаризації земельної ділянки, розмір земельної ділянки складав 614,38 кв.м. В даній технічній документації є план зовнішніх меж землекористування та акт погодження в натурі зовнішніх меж користування, який підписаний ОСОБА_5, як суміжним землекористувачем. Експлікація земель присадибної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 погоджена начальником управління по земельних ресурсах та внесено технічною службою містобудівного кадастру в цифрову карту міста під порядковим номером 400 від 14.05.2002 року.

Розпорядженням № 426 -р Луцької міської ради від 18.07.2002 року погоджені матеріали інвентаризації земельної ділянки.

Відповідно до додатку № 1 до розпорядження від 18.07.2002 року площа земельної ділянки складає 0,06 га. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 30 від 29.01.2003 року ОСОБА_9 дозволено експлуатувати за призначенням самовільно побудований цегляний гараж-сарай та самовільно встановлений на земельній ділянці металевий гараж і затверджено державний акт прийняття в експлуатацію домоволодіння ОСОБА_8 в цілому за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Луцької міської ради № 62/67 від 07.07.2010 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки відповідачу передано у приватну власність земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1.

Зазначене рішення ОСОБА_7 (в частині, що стосується ОСОБА_5.) вважає незаконним, оскільки відповідно до схеми земельної ділянки лінія Б-В., яка є дотичною до належної позивачу земельної ділянки не відповідає раніше встановленим межам та розмірам. Розмір приватизованої земельної ділянки відповідача 0,06 га, визначений в державному акті не відповідає реальним розмірам земельної ділянки.

Крім того, вказує, що в акті погодження меж з суміжними користувачами по земельній ділянці АДРЕСА_2 значиться ОСОБА_9, яка на момент підписання акта погодження не була власником будинку та землекористувачем і відповідно не мала повноважень з приводу погодження меж. Межа спірних земельних ділянок проходить таким чином, що позбавляє його можливості для доступу і обслуговування сарая і гаража.

При виготовленні технічної документації щодо передачі у власність земельної ділянки відповідачу ОСОБА_5 встановлені раніше межі земельних ділянок були порушені.

ОСОБА_7 просить суд, визнати незаконним та скасувати рішення Луцької міської ради № 62/67 від 07.07.2010 року та додаток до рішення в частині передачі у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5, визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 999341 на ім'я ОСОБА_5 та зобов'язати Луцьку міську раду передати йому у власність земельну ділянку по АДРЕСА_2.

Ухвалою суду від 19.11.2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_7 та прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління Держземагенства в Луцькому районі, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_7 про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та передачу у власність земельної ділянки, позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_7 до Луцької міської ради, ОСОБА_5 про часткове скасування рішення Луцької міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просили суд позов задоволити.

Представник відповідача Луцької міської ради - Лабінська Л.О. та представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення.

Третя особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_1 до Луцької міської ради, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління Держземагенства в Луцькому районі про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та передачу у власність земельної ділянки не заперечував. Позовну заяву до Луцької міської ради, ОСОБА_5 про часткове скасування рішення Луцької міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації підтримав з підстав в ній зазначених та просиву суд позов задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Згідно договору дарування від 10.07.2003 року ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_1, ОСОБА_7 в рівних частинах житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 (а.с. 8).

В судовому засіданні встановлено, що даний будинок з господарськими будівлями і спорудами був побудований батьком ОСОБА_9 - ОСОБА_8 на земельній ділянці площею 600 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку, наданій йому рішенням виконкому Луцької міської ради №553 від 16.12.1968 року, та якою він користувався на підставі договору про надання у безстрокове користування від 05.03.1969 року (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_5 є співвласником сусіднього будинковолодіння по АДРЕСА_1, яке було побудоване в 1974 році на земельній ділянці площею 600 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку, наданій ОСОБА_10 рішенням виконкому Луцької міської ради №164 від 16.04.1968 року, та переданій в користування на підставі договору про надання у безстрокове користування.

Рішенням Луцької міської ради №62/67 від 07.07.2010 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право громадян міста на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в тому числі і на земельну ділянку по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_5 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 (а.с. 35).

Відповідно до ч. 3. ст. 61 ЦПК України передбачено, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 06.09.2012 року, яке набрало законної сили в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_7 до Луцької міської ради, управління земельних ресурсів Луцької міської ради, ОСОБА_5 про скасування рішення Луцької міської ради, скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації відмовлено з тих підстав, що після укладення договору дарування 10.07.2003 року та реєстрації права власності на будинок позивачі не укладали жодних договорів щодо прав на земельну ділянку, у відповідності до ч. 1,2 ст.120 ЗК України, в редакції, яка діяла на момент укладення договору дарування.(а.с. ).

Окрім того, вищезазначеним рішенням встановлено, що приміщення цегляного хліва-гаража і металевого гаража, були збудовані попереднім власником ОСОБА_8 будинковолодіння самовільно без відповідного проекту і погодження, що могло потягнути за собою зміщення межі земельної ділянки.

Згідно статей 116, 123 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель держаної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Ч. 2 ст.118 ЗК України передбачено, що рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Стаття 155 ЗК України встановлює відповідальність органів місцевого самоврядування за видання актів, які порушують права власників земельних ділянок, зокрема передбачає визнання такого акту недійсним з відшкодуванням в повному обсязі збитків, завданих внаслідок його видання.

За змістом ст. 1, 3 ЦПК України в суд в порядку встановленому цим кодексом може звернутися фізична особа за захистом своїх прав, свобод чи інтересів і лише порушені права, свобода чи інтереси підлягають захисту.

Суд не приймає до уваги посилання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на те, що межі земельної ділянки ОСОБА_5 лінія Б-В, яка є дотичною до їх земельної ділянки, не відповідає раніше встановленим межам та розмірам, так як останніми не надано суду безспірних доказів в силу ст. 60 ЦПК України, та не доведено, що самовільно збудовані ОСОБА_8А приміщення цегляного хліва-гаража і металевого гаража, не потягло за собою зміщення межі земельної ділянки, яка перебувала в користуванні ОСОБА_8

Окрім того, твердження позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_7 про те, що розмір приватизованої земельної ділянки ОСОБА_5 становить 0,0614 га, не можуть бути прийнятий судом до уваги, так як спростовується наявними в справі письмовими доказами, зокрема державним актом на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 (а.с. 35).

Враховуючи, що вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є недоведеними, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Луцької міської ради, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління Держземагенства в Луцькому районі, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_7 про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та передачу у власність земельної ділянки та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_7 до Луцької міської ради, ОСОБА_5 про часткове скасування рішення Луцької міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 16, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст.80, 83, 116, 120, 122, 123, 152, 155 ЗК України в редакції від 11.06.2003 року, ст.ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Луцької міської ради, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління Держземагенства в Луцькому районі, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_7 про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та передачу у власність земельної ділянки - відмовити.

В задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_7 до Луцької міської ради, ОСОБА_5 про часткове скасування рішення Луцької міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк