Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Шкіря І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4 та Ужгородський міський сектор головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4 та Ужгородський МС ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилаються на те, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3, який є його онуком і сином ОСОБА_2 та ОСОБА_4, значиться зареєстрованим у вказаному будинку, однак фактично з 2013 року і по даний час не проживає у будинку. Оскільки відповідач не проживає у будинку, то виникають труднощі зі сплатою надмірних комунальних послуг, а також неможливість отримання житлової субсидії, у зв'язку чим вони змушені звернутися до суду та просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.

Позивачі в судове засідання не з'явилися. Подали до суду заяву відповідно до якої просять розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. Подав до суд заяву в якій зазначив, що дійсно не проживає за адресою АДРЕСА_1 з 05.05.2013 р. та не заперечує проти задоволення позову.

Третя особи ОСОБА_4 в судове засідання не з'явися і не повідомив суду причини неявки, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник Ужгородського МС ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився. Завідувач міського сектору надіслав до суду заяву відповідно до якої просить розглянути справу без їхньої участі.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 Закарпатської області (а.с. 12).

В будинку також значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується письмовим повідомленням відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Закарпатській області від 11.09.2015 р. за № 4.7/12737 (а.с. 22).

Відповідач ОСОБА_3 у зазначеному будинку не проживає з 05.05.2013 р., що стверджується довідкою Галоцької сільської ради Ужгородського району № 341/02-13 від 20.07.2015 р. (а.с. 10) та заявою відповідача.

Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_3 не проживає у належному позивачеві ОСОБА_1 будинку АДРЕСА_1 понад два роки, згідно поданої заяви відповідач не заперечує проти задоволення позову, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку, що належить позивачеві.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки ОСОБА_2 судові витрати в сумі 243.6 грн. сплаченого нею судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 Закарпатської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.