Справа № 307/3891/14-ц
Провадження № 2/307/180/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 січня 2015 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Ніточко В.В., при секретарі Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тячів цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ОТП Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Позивач ПАТ "ОТП Банк" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Свій уточнений позов мотивує тим, що відповідно до укладеного 21 березня 2007 року кредитного договору № CL800/022/2007 ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 37 225 Євро.
ОСОБА_1 зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути Позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в Кредитному договорі. Згідно з п. 1.5.1. Кредитного договору погашення відповідної частини Кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки визначені Кредитним договором.
Станом на 19 серпня 2014 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 205 008 гривень 25 копійок, що складається з заборгованості по кредиту в сумі 11 280,01 Євро, що еквівалентно 189 249 гривень 23 копійки; заборгованості за відсотками в сумі 900,69 Євро, що еквівалентно 15 111 гривень 23 копійки; заборгованості по пені в сумі 647 гривень 79 копійок.
З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № PCNL800/022/2007 від 21 березня 2007 року та додатковий договір до нього від 25 січня 2009 року.
В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав суду заяву в якій просив справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, оскільки викликалися за місцем реєстрації.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № CL800/022/2007 від 21 березня 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 37 225 Євро.
ОСОБА_1 зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути Позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначених в Кредитному договорі. Згідно з п. 1.5.1. Кредитного договору погашення відповідної частини Кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки визначені Кредитним договором.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд, ОСОБА_1, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув.
Станом на 19 серпня 2014 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 205 008 гривень 25 копійок, що складається з заборгованості по кредиту в сумі 11 280,01Євро, що еквівалентно 189 249 гривень 23 копійки; заборгованості за відсотками в сумі 900,69 Євро, що еквівалентно 15 111 гривень 23 копійки; заборгованості по пені в сумі 647 гривень 79 копійок.
З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором, між позивачем та відповідачами було укладено договір іпотеки № PCNL800/022/2007 від 21 березня 2007 року.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання -звернути стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ч.1 ст.35 цього Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
З наданих представником позивача доказів вбачається, що письмова вимога, передбачена ст. 35 Закону України "Про іпотеку" банком направлялася відповідачам 03 липня 2014 року, позивач ставив перед відповідачами питання про виконання основного зобов'язання.
Наведене свідчить про те, що іпотекодержателем дотримано процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки та направлено письмову вимогу іпотекодавцю, передбачену ст.35 Закону "Про іпотеку".
Судом встановлено, що отримавши письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов'язання за кредитним договором, відповідачі жодних дій по усуненню вказаного порушення не вчинили, заборгованість за договором не погасили. Наведене свідчить про неналежне виконання ними взятих на себе зобов'язань та про порушення прав позивача.
Вибір способу реалізації предмета іпотеки позивачем зазначений в позовній заяві, тобто проведення прилюдних торгів.
Якщо суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки, то оцінка предмета іпотеки визначається згідно ст. 38 Закону України "Про іпотеку", згідно з якою ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Як вказано в ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Враховуючи вимоги заявлені позивачем, слід встановити спосіб реалізації предмета іпотеки із застосуванням процедури проведення прилюдних торгів, встановленої Законом України "Про іпотеку", за початковою ціною реалізації предмета іпотеки, визначеної на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав на професійну оціночну діяльність в межах відкритого виконавчого провадження.
У відповідності до ст.6 Закону України "Про іпотеку" якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована.
Згідно ст.34 Закону України "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.
Разом із тим, із 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відповідно до п. 1 ст. 1 якого, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Даним вимогам щодо нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки і яке надано як забезпечення кредиту в іноземній валюті, житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, відповідає, оскільки його площа не перевищує 250 м.кв., він являється постійним місцем проживання відповідача ОСОБА_1, в останнього, згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутнє будь-яке інше нерухоме майно (житло), а відомостей про наявність у них іншого житла позивачем суду не надано.
Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачами судових витрат підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 197, 213, 214, 215, 217, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 549, 550-552, 611, 612, 622, 624, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 33, 34,38, 39, 40 Закону України "Про іпотеку",Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валют", суд,-
Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" по 1208 (одній тисячі двісті вісім) гривень 20 копійок судового збору з кожного.
Відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на житловий будинок до закінчення дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".
Заочне рішення може бути переглянуто Тячівським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Ніточко