Номер провадження: 22-ц/785/3072/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова О.А.

- Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27.10.2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 1), в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. щомісяця на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття.

Свої позовні вимоги позивачка, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовувала тим, що 07.08.1999 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого 01.04.2002 року народила доньку, яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має таку можливість, просила суд стягнути з нього аліменти на утримання доньки.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, як зазначено в рішенні суду, представник позивачки на позові наполягав, при цьому пояснив, що відповідач займається підприємницькою діяльністю і має мінливий дохід, який становить від 40 000 грн. до 50 000 грн. на місяць, а тому просив стягнути з нього аліменти саме в твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. на місяць на утримання доньки.

Відповідач в судове засідання, як зазначено в рішенні суду, неодноразово 15.09.2014 року, 10.10.2014 року та 27.10.2014 року не з'явився, але направив до суду заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково у розмірі 1 000 грн. на місяць, оскільки його підприємницька діяльність протягом 2014 року призупинена.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27.10.2014 року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 5 000 грн. щомісяця, до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5, починаючи з дня подачі заяви - з 18.08.2014 року. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. В іншій частині позову ОСОБА_4 відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в межах виплати платежу за один місяць.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27.10.2014 року, в якій просить скасувати заочне рішення суду від 27.10.2014 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 частково, призначивши аліменти у розмірі 1 000 грн., посилаючись на те, що вважає оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, грубо порушує права та законні інтереси особи, що подає апеляційну скаргу, постановлене при невірному встановлені фактичних обставин справи.

Позивачкою рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні позивачка та її представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходило. Від відповідача на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява, в якій він просить визначити розмір аліментів - 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог, наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області № 350 від 14.08.2014 року (а. с. 5).

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

З довідки № 6757/9-20-34-18-04-29 від 24.09.2014 року, виданої ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області вбачається, що ОСОБА_3 згідно наданих декларацій отримував доходи від підприємницької діяльності за 2013 рік - 494 345 грн., а за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року - 274 501 грн., тобто його заробіток складає близько 40 000 - 45 000 грн. на місяць.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з липня 2014 року становить - 1 320 грн.

Враховуючи те, що відповідач має достатній дохід від 40 000 грн. до 45 000 грн. на місяць, виходячи з інтересів дитини та враховуючи Декларацію прав дитини, проголошену Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка зазначає, що дитина повинна розвиватися фізично, розумово, морально, духовно, суд першої інстанції вважав, що для гармонійного та достатнього розвитку дитини буде розмір аліментів 5 000 грн. на місяць.

За таких обставин, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги позивачки.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, задовольнивши частково позовні вимоги позивачки.

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника чи одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7), яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні (а. с. 5).

Відповідач є підприємцем, займається підприємницькою діяльністю та має мінливий дохід, розмір якого за 2013 рік склав 494 345 грн., а за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року - 274 501 грн., згідно з інформацією наданою ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області (а. с. 19-22).

Докази, які б підтверджували незадовільний стан здоров'я відповідача, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків чи призупинення підприємницької діяльності відповідачем, про що він зазначав в запереченнях на позовну заяву, в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані.

За таких обставин, судова колегія вважає, що розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі.

Також судова колегія погоджується з розміром аліментів визначених судом першої інстанції з урахуванням обставин, які враховувалися судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів, передбачених ст. 182 СК України та доказів наданих сторонами на підтвердження чи спростування цих обставин, що не позбавляє сторони в подальшому відповідно до ст. 192 СК України при наявності підстав ставити питання в судовому порядку про зміну розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд помилково вважав, що місячний заробіток відповідача складає близько 40 000 - 45 000 грн., а зазначені в рішенні суми є його доходом та на ці гроші він, як підприємець, який надає послуги з автоперевезень, закуповує ГСМ, обслуговує автотранспорт, виплачує заробітну платню водіям, сплачує погашення кредитів, а його чистий заробіток складає приблизно 4 000 - 5 000 грн., судова колегія не приймає до уваги.

Оскільки, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, відповідачем не представлено будь-яких доказів (розрахунки, фінансові документи, платіжні відомості по виплаті заробітної плати), які б підтверджували його витрати на обслуговування автотранспорту, закупки ГСМ, виплати заробітної плати водіям.

Надані відповідачем графіки погашення ним кредитів (а. с. 37-39), судова колегія вважає не спростовують висновки суду стосовно доходів відповідача, враховуючи розмір щомісячних платежів згідно з цими графіками, а навпаки спростовують доводи апеляційної скарги щодо чистого заробітку відповідача, який він вказує в апеляційній скарзі.

Крім того, доводи відповідача стосовно місячного його доходу спростовуються також складеною ним декларацією на отримання кредиту, в якій зазначено щомісячний дохід відповідача - 40 000-50 000 грн. (а. с. 4).

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що розглянувши цивільну справу без участі відповідача, суд порушив основне завдання цивільного судочинства, таке як справедливий, неупереджений розгляд справи, відповідач не мав можливості скористатись своїми цивільно-процесуальними правами.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідачу надсилалися судові повістки та відповідач подав заперечення на позовну заяву (а. с. 10).

Разом з тим, подаючи заперечення на позовну заяву, відповідач міг також надати докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував свої заперечення, однак такі докази не надав.

Також докази на підтвердження своїх доводів в апеляційній скарзі не надано відповідачем і до апеляційної скарги, які судом апеляційної інстанції при наявності та обґрунтованості підстав відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України могли б бути досліджені.

Направлені на адресу суду апеляційної інстанції відповідачем з пенсійного фонду індивідуальні відомості на застраховану особу, судова колегія не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджують ті обставини, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, враховуючи викладене, надані докази, доводи апеляційної скарги, те що позовні вимоги задоволені частково, з урахуванням встановлених обставин справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин судова колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно відхилити, а рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27.10.2014 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27.10.2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич