У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Рожина Ю.М.,

суддів - Максимчук З.М., Собіна І.М.,

секретаря судового засідання Шептицької С.С.,

за участю

заявника ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційною скаргою заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі Рівненської області на рішення Рівненського районного суду від 30 жовтня 2014 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації, Управління Пенсійного фонду в Рівненському районі про встановлення факту, що має юридичне значення.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що з'явились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського районного суду від 30 жовтня 2014 року заяву задоволено. Встановлено факт безпосередньої роботи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зоні відчуження Чорнобильської АЕС в с.Ковшилівка, с.Весняне, с.Невецьк Поліського району Київської області в період з 01 вересня 1987 року до 30 вересня 1987 року в кількості не менше 14 (чотирнадцяти) робочих днів.

В апеляційній скарзі заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи, а саме не досліджено тих доказів на підставі яких визнано безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Зазначає, що рішення суду не скасовує рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України №47 від 29.05.2012 року, яким громадянину ОСОБА_1 не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження, а посвідчення підлягає вилученню. Звертає увагу, що судом не враховано, що прийняте судове рішення може вплинути на права та обов'язки таких юридичних осіб: Рівненської міжрайонної державної фінансової інспекції, Управління праці та соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації, Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України. За викладених обставин просить рішення суду скасувати.

В запереченні на апеляційну скаргу заявник ОСОБА_1 вказує на безпідставність викладених в ній доводів. Доводить, що судом встановлено всі обставини справи, рішення прийняте на підставі належних доказів та пояснень свідків, які підтвердили факт його роботи у селах Весняне, Ковшилівка, Невецьк. Зазначає, що судом детально досліджено документи, що були надані свідками щодо підтвердження їх перебування у зоні відчуження. Покликається на те, що рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає. За викладених обставин просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 30 квітня 1991 року Рівненською обласною державною адміністрацією ОСОБА_1 було видано посвідчення, а відповідно до протоколом №17 тимчасової комісії при Рівненській обласній державній адміністрації по перевірці правильності видачі посвідчень від 20 травня 1997 року видано посвідчення, зразок якого затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 18 червня 1991 року серії НОМЕР_1, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.

Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації №2159/01-21/12 від 10.07.2012 року, який ґрунтується на підставі повідомлення Міністерства соціальної політики України №464/20/112-12 та витягу з протоколу №47 Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 припинено надання всіх пільг, допомог та компенсацій у зв'язку не підтвердженням факту виконання робіт у зоні відчуження. Видане заявнику посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії визнано безпідставним та запропоновано його повернути.

З вказаної причини Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі за №7751/03 від 10 вересня 2012 року ОСОБА_1 було повідомлено, що йому з 01.09.2012 року буде зупинено виплату пенсії по віку, призначеної відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що заявник працював в зоні відчуження Чорнобильської АЕС в с.Ковшилівка, с.Весняне, с.Невецьк Поліського району Київської області в період з 1 по 30 вересня 1987 року в кількості не менше 14 робочих днів, встановити цей факт іншим шляхом не можливо, а від встановлення даного факту залежить надання заявнику пільг, пенсій і компенсацій відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Колегія суддів виходить з того, що заявник звертаючись до суду із заявою про встановлення факту про працю у зоні відчуження Чорнобильської АЕС намагався підтвердити обґрунтованість отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, яке пов'язане із наданням пільг, пенсій і компенсацій відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року. „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року щодо внесення змін до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року. „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" виключено абзац 5 п.2 та п.14 постанови, у відповідності із Законом "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якими вирішувалось питання щодо встановлення факту участі в роботах, пов'язаних з усуненням аварії на Чорнобильській АЕС та видачі посвідчення на підставі судового рішення та зазначено, що відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Відповідно до ст.10 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та спірні питання щодо видачі таких посвідчень, врегулювано п.12 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №51 від 20 січня 1997 року, за яким спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії.

У разі встановлення цими комісіями факту необгрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.

На підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики №187 від 17 травня 2006 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 травня 2006 року за №626/12500, затверджено Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як постійно діючий колегіальний орган для розгляду спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Протокольним рішенням Комісії №47 від 29 травня 2012 року, яке прийнято відповідно до розділу 5 Положення про Комісію, визнано безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 ОСОБА_1, не підтверджено виконання факт робіт у зоні відчуження, а посвідчення підлягає вилученню. Дане рішення, за п.5.1 Положення, є обов'язковим для виконання обласними держадміністраціями.

За цім же Положенням попереднє рішення комісії підлягає перегляду після оскарження громадян за їх особистим зверненням, а в разі незгоди із рішенням комісії після оскарження, рішення комісії підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

З урахуванням викладеного заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що рішення Комісії №47 від 29 травня 2012 року не оскаржувалось в установленому законом порядку є чинним, а суд першої інстанції не перевірив дані обставини та не залучив до участі в справі даний орган.

Колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що заявнику ОСОБА_1 належало у позасудовому порядку оскаржувати рішення Комісії №47 від 29 травня 2012 року, а в разі незгоди з рішенням комісії, оскаржувати рішення до суду в установленому законом порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

За викладених обставин колегія суддів дійшла висновку, що наявні підстави для застосування положень ст.307 ЦПК України щодо скасування рішення суду першої інстанції, яке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, із прийняттям ухвали про закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.205,303,307,309,310,314,316,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2014 року скасувати. Провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Ю.М. Рожин

Судді: З.М. Максимчук

І.М. Собіна