Справа №487/2351/14-ц 04.02.2015 04.02.2015 04.02.2015
Провадження №22-ц/784/246/15 Головуючий по 1-й інстанції: Разумовська О.Г.
Категорія 44 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: - Крамаренко Т.В.,

суддів: - Буренкової К.О., Кушнірової Т.Б.,

із секретарем судового засідання - Шпонарською О.Ю.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Будинкоуправління № 1 квартирно - експлуатаційного відділу м. Миколаєва

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом Будинкоуправління № 1 квартирно - експлуатаційного відділу м. Миколаєва (далі - Будинкоуправління №1 КЕВ м. Миколаєва) до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої - ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

В березні 2014 року Будинкоуправління №1 КЕВ м. Миколаєва звернулося з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої - ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначав, що на балансі Будинкоуправління №1 КЕВ м. Миколаєва знаходиться гуртожиток по АДРЕСА_1. Перевіркою, проведеною на предмет правомірності проживання громадян у вказаному гуртожитку, було встановлено, що відповідачі зареєстровані у кімнаті НОМЕР_1, однак у вказаній кімнаті не проживають та не використовують її за призначенням.

Посилаючись на викладене та на ст. 72 ЖК України, позивач просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2014 року у задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2015 року в рішенні суду виправлено описку в прізвищі відповідачів з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5».

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

В силу статей 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У роз'ясненнях, що містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12 квітня 1985 року, передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі акту прийняття-передачі від 30 червня 2011 року гуртожиток, розташований по АДРЕСА_1 перебуває на балансі Будинкоуправління № 1 КЕВ м. Миколаєва, яке здійснює оперативне управління цим майном (а.с.6).

Згідно довідки Будинкоуправління № 1 КЕВ м. Миколаєва №40 від 24.02.2014 року в кімнаті НОМЕР_1 вказаного гуртожитку зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.4).

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши про це докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що на підтвердження своїх вимог позивач посилається лише на акт від 13 листопада 2013 року.

Відповідно до акту від 13 листопада 2013 року, складеного працівниками Будинкоуправління № 1 КЕВ м. Миколаєва відповідачі в гуртожитку по АДРЕСА_1 не проживають. Натомість у вказаній кімнаті проживають інші особи (а.с.5).

В акті від 28 березня 2014 року, складеного працівниками Будинкоуправління № 1 КЕВ м. Миколаєва зазначено, що у спірній кімнаті ніхто не проживає (а.с.17).

За таких обставин, належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності відповідачів у спірній кімнаті понад шість місяців без поважних причин матеріали справи не містять.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції не роз'яснив право позивачу на виклик свідків для підтвердження фактів, викладених в позовній заяві є безпідставні, оскільки за заявою представника позивача справу було розглянуто за його відсутності (а.с.41).

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, ухваленого відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Будинкоуправління № 1 квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва - відхилити, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: