№ 645/9422/14ц
№2о/645/8/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Бондаревої І.В., при секретарі - Гудзенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зацікавлена особа Запорізька міська рада,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, вказуючи, що 18.02.1999 р. його бабуся, ОСОБА_2 склала заповіт, за яким усе своє майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, і взагалі все те,що буде їй належати на день смерті, та на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належала померлій на підставі свідоцтва про право на житло. Іншим співвласником зазначеної квартири є чоловік померлої - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Заявник є єдиним спадкоємцем померлої та 10.04.2014 р., тобто у встановлений законом строк, звернувся із заявою про прийняття спадщини до 3-ї Запорізької нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки у заповіті була допущена помилка при написанні імені спадкоємця, зазначено «ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1».

В судовому засіданні представник заявника на підставі довіреності - ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримала та пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали двох дітей: сина ОСОБА_5 (батька заявника), який помер у 1992 р, та доньку ОСОБА_6, яка померла у 1990 р. та не мала дітей або чоловіка. Заявник є єдиним онуком померлої. Заповіт був складений нотаріусом зі слів бабусі, яка не володіла українською мовою, у відсутності спадкоємця ОСОБА_1

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в рівних частках кожному, належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

18.02.1999 р. ОСОБА_2 склала заповіт, за яким усе своє майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, і взагалі все те,що буде їй належати на день смерті, та на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1.

Заявник - ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про його народження та свідоцтвом НОМЕР_2 про народження його батька, ОСОБА_5

При цьому у свідоцтві про народження заявника його ім'я російською мовою зазначене як «ОСОБА_1».

ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с.8).

Її чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р., син ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 р., донька ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 р. (а.с.10, 11, 13, 14, 23, 24).

За повідомленням 3-ї Запорізької ДНК від 15.12.2014 р., після смерті ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_1 та дружина спадкодавця ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 р., із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 Після померлої ОСОБА_6 спадкова справа не заводилась.

Постановою державного нотаріуса 3-ї Запорізької ДНК від 29.10.2014 р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 3-ю Запорізької ДНК 18.02.1999 р. від імені ОСОБА_2 у зв'язку з розбіжностями у заповіті при написанні імені спадкоємця.

Згідно даних паспорту громадянина України, ім.'язаявника зазначене як «ОСОБА_1», а російською мовою - як «ОСОБА_1».

Суд вважає, що вказаний заповіт дійсно належить заявникові ОСОБА_1, оскільки відмінність у написанні його імені у заповіті та в паспорті пояснюється зазначенням його в заповіті зі слів спадкодавця, російською мовою, без перевірки нотаріусом паспортних даних спадкоємця. Крім того, суд вважає, що ця розбіжність (ОСОБА_1, ОСОБА_1) є незначною і в побуті обидва імені часто вживаються до однієї й тієї ж особи.

За таких обставин суд вважає доведеними вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності йому заповіту , складеного ОСОБА_2 18.02.1999 р., та задовільняє їх. Будь-якого спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, при розгляді даної справи судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.1235 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Встановити факт належності ОСОБА_1 заповіту, складеному ОСОБА_2 на ім'я спадкоємця ОСОБА_1, посвідченого 18.02.1999 р. державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Пянтковською О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2-437.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя