Головуючий у 1 інстанції Кашицька С.А.
Категорія 55 Доповідач Песоцька Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді Песоцької Л.І.

суддів Ткаченко Т.Б., Мальцевої Є.Є.

при секретарі Брежнєві Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості з індексації, компенсації втрати частини заробітку та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (далі ПАТ «Азовзагальмаш») про стягнення заборгованості з індексації заробітної плати, компенсації втрати її частини та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем, з 01 березня 2003 року їй не виплачується сума індексації заробітної плати, що передбачена чинним законодавством, унаслідок чого порушено її право на оплату праці.

Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість з індексації заробітної плати та компенсації втрати її частини з березня 2003 року по час звернення до суду в сумі 4304,25 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2014 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про повне задоволення її позову, посилається на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник ПАТ «Азовзагальмаш» в третій раз не з'явились, про розгляд справи сторони повідомлені. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 жовтня 1981 року перебуває в трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш». За цей період їй нараховувалась і виплачувалась заробітна плата.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що під час роботи на підприємстві з березня 2003 року позивачу виплачувались суми індексації заробітної плати відповідно до положень діючого законодавства, що підтверджується особовими розрахунковими листками на її ім'я та зведеною довідкою відповідача про виплату індексації; доказів, які б спростовували нарахування сум індексації, позивачем не надано.

Проте з висновком суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про оплату праці" в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, зазначений в частині першої цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений і п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями.

Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 690 від 17 травня 2006 року та № 170 від 12 березня 2008 року, передбачено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Якщо сума збільшення грошових доходів менша від суми індексації, нарахованої відповідно до цього Порядку, подальша індексація проводиться. У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення. Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця. Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації усіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 3 цього Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, не приймається до уваги.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_1 з 01 травня 2003 року була прийнята в порядку переведення на роботу в ПАТ «Азовзагальмаш» (правонаступник ВАТ «Азовзагальмаш»), про що свідчать записи в її трудовій книжці (а.с.5).

З особових розрахункових рахунків на її ім'я та зведеної довідки відповідача вбачається, що з червня по грудень 2003 року щомісячно позивачу виплачувалась індексація заробітної плати відповідно в розмірі: 4,02 грн., 4,02 грн., 2,38 грн., 3,37 грн., 4,02 грн., 10,22 грн., 4,02 грн., всього виплачено 32,05 грн. Проте величина індексу споживчих цін за цей період не перевищувала поріг індексації в розмірі 101 відсоток. В розрахунку позивача за цей період також не зазначена сума індексації заробітної плати (а.с.7).

У 2004 році позивачу виплачена індексація заробітної плати: за січень - 14,24 грн., лютий - 4,71 грн., березень - 25,55 грн., серпень, вересень та жовтень по 5,41 грн., листопад - 8,84 грн., грудень -18,95 грн., всього 88,52 грн.

З урахуванням базових місяців поріг індексації у 2004 році був перевищений: у січні - коефіцієнт індексації становив 2,8%; у червні - 1,1%, у листопаді 1,2% і грудні 3,4%; тому індексація заробітної плати мала бути виплачена: за січень в сумі 10,83 грн., червень - 4,25 грн., листопад 4,64 грн. і грудень -13,15 грн., всього 32,87 грн.

У 2005 році позивачу виплачено індексацію заробітної плати: за січень -29,9 грн., лютий - 39,34 грн., липень та серпень по 5,89 грн., вересень - 4,49 грн., жовтень - 3,99 грн., листопад та грудень по 11,78 грн., а всього 113,06 грн. (а.с.13).

Проте з урахуванням коефіцієнтів індексації за цей рік підлягало виплаті: за травень - коефіцієнт індексації 2,6% - 11,78 грн., червень -2,6% - 11,78 грн., липень - 3,9% -17,67 грн., серпень - 3,9% - 17,67 грн., вересень - 3,9% - 17,67 грн., жовтень - 3,9% -17,67 грн., листопад - 5,3% - 24,01 грн. і грудень 5,3% - 24,01 грн., всього 142,26 грн.

У 2006 році позивачу було виплачено індексацію: за січень - 23,18 грн., листопад - 11,63 грн., всього 34,81 грн. (а.с.13).

З урахуванням базових місяців та індексів інфляції треба було виплатити: за січень - коефіцієнт 7,5% - 36,23 грн., лютий - 7,5% -36,23 грн., березень - 9,8% - 47,33 грн., квітень - 11,8 % - 58,53 грн. і травень -11,8% - 58,53 грн., всього 236,85 грн.

З урахуванням фактично виплачених сум індексації (32,05+88,52+113,06+34,81=268,44) та сум індексації, які треба було виплатити за період з травня 2003 року по травень 2006 року (32,87+142,26+236,85=411,98), позивачці недоплачена за цей період сума індексації заробітної плати в розмірі 143 грн. 54 коп. (411,98 - 268,44).

Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з недоплатою сум індексації з березня по травень 2006 року (період недоплати) становить 152 грн. 56 коп. (38,11 грн. х 0,981= 37,38 грн.; 58,53 грн. х 0,989= 57,88 грн., 58,53 грн. х 0,979=53,30 грн.).

За період з червня 2006 року до березня 2014 року підстав для виплати індексації заробітної плати не було, оскільки підвищення заробітної плати позивача перевищувало щомісячні суми індексації, що підтверджується даними розрахункових листів ( а.с. 41-76).

Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Оскільки встановлено порушення права позивача у сфері трудових відносин, яке призвело до її моральних страждань, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на відповідача.

З урахуванням встановленого колегія суддів вважає необхідним рішення суду, як таке, що не відповідає вимогам ст. ст. 10, 60, 213-214 ЦПК України, скасувати, позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Азовзагальмаш» на її користь індексацію заробітної плати в сумі 143 грн. 54 коп. і компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 152 грн. 56 коп. та у відшкодування моральної шкоди 100 грн.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховано характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач та конкретні обставини справи.

У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 50 грн. (а.с. 9а) та в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення сум індексації заробітної плати, компенсації втрати її частини та про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати в сумі 143 (сто сорок три) грн. 54 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 152 (сто п'ятдесят дві) грн. 56 коп., у відшкодування моральної шкоди 100 (сто) грн. і витрат на правову допомогу 50 грн. та в дохід держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді