Справа № 750/9768/15-ц
Провадження № 2/750/3311/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2015 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого судді Рахманкулової І.П.,
із секретарем Разумейко К.М.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,
Крім того позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача майнової та моральної шкоди.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Крім того, повістку про виклик до суду відповідачу намагався вручити судовий розпорядник, проте відповідач категорично відмовився її отримати, про що складено акт.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У судовому засіданні встановлено, що 06 травня 2015 року між сторонами було укладено договір про виготовлення, доставку та установку металопластикових конструкцій (а/с 5).
Згідно п. 3.2 договору виконавець зобовязався виготовити та доставити конструкції протягом 31 робочого дня після сплати замовником авансового платежу.
Відповідно до п. 4.2 договору у випадку невиконання виконавцем п. 3.2. договору, виконавець зобовязаний сплатити неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки виконання зобовязання.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Відповідо до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення його виконання.
Оскільки відповідач умови договору не виконав, не повернув позивачу кошти, сплачені на виконання умов договору, а тому заявлені позивачем вимоги про розірвання договору, стягнення з відповідача внесених на виконання умов договору коштів та неустойки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки виконання зобовязання за період з 23 червня 2015 року по 24 вересня 2015 року, який позивач вказала у своїй позовній заяві, підлягають задоволенню.
Проте, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, виходячи з наступного.
Стаття 711 ЦК України та п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який також поширюється на спірні правовідносини передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоровя людей продукцією, що в даному випадку відсутнє.
Крім того, також не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди в сумі 1927 грн. 80 коп. оскільки позивачем не доведено заподіяння їй такої шкоди, а також не зазначено правових підстав для її стягнення.
Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 711 ЦК України, суд,-
позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів задовольнити частково.
Розірвати договір, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 06 травня 2015 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Деснянським районним судом міста Чернігова за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.П. Рахманкулова