АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2418/14-ц Номер провадження 22-ц/786/21/15Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Гальонкіна С.А.

суддів: Акопян В.І., Петренка В.М.,

при секретарі: Верещаці М.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 21 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Київської районної в місті Полтаві ради, Полтавської міської ради, ОСОБА_5, треті особи - Друга Полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про продовження строку на прийняття спадщини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року позивач звернулася до місцевого суду з позовом до відповідачів Київської районної у м.Полтаві ради, Полтавської міської ради , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини строком два місяці. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_8. Він був співвласником двокімнатної квартири , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , в якій він був зареєстрований. За життя її чоловіком не було складено заповіту , тому спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 є ОСОБА_2 (дружина) та його доньки - ОСОБА_6 та ОСОБА_7. З заявою про прийняття спадщини ні ОСОБА_2 , ні її доньки до нотаріуса не звертались.

Про смерть чоловіка їм стало відомо лише 19 квітня 2014 року від знайомих , оскільки ОСОБА_8 вже протягом 10 років не жив з ними однією сім'єю, зловживав спиртними напоями, спілкувались вони з ним рідко. 23 квітня 2014 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про смерть чоловіка та звернулась до Другої Полтавської державної нотаріальної контори з наміром прийняти спадщину. Однак, як з'ясувалось, нею було пропущено строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії .

Пропуск строку подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини позивачка обґрунтовує необізнаністю про смерть спадкодавця - чоловіка ОСОБА_8 та вважає, що встановлений ст.1270 ЦК України строк вона пропустила з поважних причин.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2014 року та додатковим рішенням цього ж суду від 21 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі та доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_2 просить рішення Київського районного суду м. Полтави скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду було ухвалене судом з порушенням норм матеріального права , а висновки суду не відповідають обставинам справи. Вважає, що судом не було прийнято до уваги поважність причин пропуску нею строку для прийняття спадщини .

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви скарги, підстав для її задоволення та скасування рішення суду не вбачає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено , що з 1981 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцями після померлого відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України є його дружина ОСОБА_2, діти ОСОБА_6, ОСОБА_7 та його мати ОСОБА_5.

Звертаючись з позовом , позивач зазначала , що протягом десяти років вона з ОСОБА_8 не проживала , спільне господарство з ним не вела , спільний бюджет у них був відсутній, а тому вона не знала , що її чоловік ОСОБА_8 помер у 2013 році.

До нотаріальної контори позивач звернулася лише у 2014 році. 23 квітня 2014 року Другою Полтавською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 на її звернення надіслано відповідь , що у зв'язку з тим, що нею у 6-ти місячний термін не було подано заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, разом із померлим на час смерті вона зареєстрована не була, тому нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_5 в своїх запереченнях на позовну заяву стверджувала, що останні роки ОСОБА_8 хворів на тяжке захворювання - туберкульоз, а його лікуванням займалась безпосередньо вона та жінка, яка перебувала з ОСОБА_8 у фактичних шлюбних відносинах. З позивачкою припинив шлюбні відносини та проживав окремо понад 20 років (а.с.107-108).

Згідно наданої КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради довідки № 5070 від 22 вересня 2014 року , вбачається, що за адресою : АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_5 та її син ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.112).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з'ясувавши всі обставини по справі та норми законодавства, що регулюють вирішення даного спору, вірно дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

В порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК України , позивач не надала належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо поважності пропуску нею строку прийняття спадщини, не навела поважності причин , пов'язаних з об'єктивними , непереборними , істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини.

Та обставина, що позивач не знала про смерть чоловіка, так як тривалий час понад 10 років не проживала з ним однією сім'єю, хоча їх шлюб і не був розірваний, не може бути визнана поважною причиною, оскільки позивач не була позбавлена можливості спілкування зі своїм чоловіком, а діти не були позбавлені можливості спілкування з батьком. Однак, ні позивачка, ні її діти не цікавилися життям ОСОБА_8 Матеріали справи не містять доказів того, що існували об'єктивні та непереборні перешкоди в спілкуванні з померлим, які не залежали від волі позивачки та дітей померлого.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не довела належними та допустимими доказами наявність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, а оцінка доказів проведена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Апеляційні скарги не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційних скаргах доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 21 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) С.А.Гальонкін

Судді: (підпис) В.І.Акопян

(підпис) В.М.Петренко

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.А.Гальонкін