Справа № 297/3077/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

з участю позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Берегівської міської ради та ОСОБА_2 про визнання частковим недійсним рішення сесії Берегівської міської ради та визнання частково недійсним державного акту на право власності за земельну ділянку,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з цивільним позовом до Берегівської міської ради та ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення 19 сесії IV скликання Берегівської міської ради від 21 травня 2004 року №503 в частині передачі земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 0,0279 га у власність ОСОБА_2 та визнання недійсним державного акту на право власності за земельну ділянку площею 0,0279 га, що розташована по АДРЕСА_2 від 01 серпня 2007 року виданого ОСОБА_2. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 19 березня 2014 року під час ознайомлення з висновками почеркознавчої експертизи, яка проведена у рамках кримінального провадження №0000087, порушеного за фактом підробки документів 04.12.2012 року, а саме підписів в акті встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 28.02.2007 року, на підставі якого було здійснене виділення ОСОБА_2 землі у приватну власність, що перевищувало норму за законом та порушує його право на частину земельної ділянки будинку садибного типу. Також зазначає, що при загальній площі земельної ділянки 0,0518 га ОСОБА_2 отримав у власність на підставі рішення Берегівської міської ради №503 від 21.05.2004 року земельну ділянку площею 0,0279 га, що набагато більше, ніж йому передбачено законом.

В зв'язку з вищенаведеним, позивач просить скасувати рішення 19 сесії IV скликання Берегівської міської ради від 21 травня 2004 року №503 в частині передачі земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 0,0279 га у власність ОСОБА_2 та визнати недійсним державний акт на право власності за земельну ділянку площею 0,0279 га, що розташована по АДРЕСА_2 від 01 серпня 2007 року виданого ОСОБА_2.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених в запереченні.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, ним також було подано письмове клопотання, в якому просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник відповідача Берегівської міської ради в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі.

Заслухав пояснення позивача, представника відповідача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Судом встановлено, що житлові квартири в будинковолодінні АДРЕСА_1 зареєстровано на праві власності за:

ОСОБА_2 - в цілому квартира №1 на праві приватної власності загальною площею 55,80 кв.м.;

ОСОБА_1 - в цілому квартира №2 на праві приватної власності загальною площею 79,80 кв. м..

Згідно рішення Берегівської міської ради 19 сесії IV скликання Берегівської міської ради від 21 травня 2004 року №503 "Про передачу земельних ділянок у власність громадянам" передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0279 га, що перебуває у користуванні громадянина для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) громадянину ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2. На підставі спірного рішення, останній отримав держаний акт серія ВК №12745516 від 01.08.2007 року на право власності на вищевказану земельну ділянку.

Враховуючи підстави та предмет позову, встановивши характер спірних правовідносин сторін, суд надає правову оцінку обставинам по справі, керуючись нормами Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, положеннями підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють відповідні питання, з урахуванням роз'яснень Верховного Суду України, зазначених у Постанові Пленуму від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", інформаційних листів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також правовими позиціями Верховного Суду України за результатами розгляду цивільних справ відповідної категорії, які в силу ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Згідно ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

У відповідності до ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ст.ст.125, 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права і посвідчується державним актом (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Порядок видачі державних актів про право власності на земельну ділянку регулюється Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року за №43(чинна на момент виготовлення державного акту).

Пунктом 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, від 04.05.1999 року за №43 встановлено, що роботи зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акту.

Під час виконання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, потрібно дотримуватись вимог ст.96 ЗК України, зокрема щодо погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами.

Без погодження меж земельної ділянки, орган місцевого самоврядування не може прийняти рішення про передачу даної земельної ділянки у власність.

Згідно п. г ч.1 ст.96 ЗК України, землекористувач зобов'язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до пункту "б" ч.2 статті 198 Земельного кодексу України, при виконанні комплексу робіт для визначення та відновлення меж земельної ділянки необхідне погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками і землекористувачами.

Судом було досліджено Акт встановлення і узгодження зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_2, де навпроти прізвища ОСОБА_1 в графі "суміжні землекористувачі" міститься підпис останнього.

Однак, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні ствердив, що з відповідачем ОСОБА_2 він не погоджував меж наданої йому земельної ділянки та зазначеного Акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки відповідача не підписував.

Дані обставини підтверджуються висновком почеркознавчої експертизи №15/69 від 04.03.2014 року, згідно якого підпис напроти прізвища "Волосенко В." в акті встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 28.02.2007 року виконаний не ОСОБА_1.

Таким чином, з урахуванням пояснень сторін, з урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до переконання, що має місце невідповідність технічної документації проекту землеустрою зазначеним вимогам законів та прийнятих до них нормативно-правових актів, які в подальшому стали підставою для прийняття відповідачем Берегівською міською радою спірного рішення про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) і видачі на його ім'я державного акту на право власності на земельну ділянку.

Землевпорядна організація під час виготовлення проекту землеустрою належним чином не провела встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), якими сторони користувались, так як зазначений акт щодо цих меж не містить належного погодження землекористувачів. Внаслідок цього позивача було усунуто від вирішення питання щодо визначення спільних меж та їх відновлення, що призвело до порушення його законних прав на землю.

Крім того, частиною 4 ст.120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Сторони у справі є користувачами спірної земельної ділянки, як співвласники будинковолодіння, яке розташоване на цій земельній ділянці.

Судом встановлено, що при загальній площі земельної ділянки 0,0518 га., із яких 88 м2, землі загального користування, громадянин ОСОБА_2 отримав 0,0279 га, тоді як його квартира має тільки 2/5 і відповідно він міг отримати не більше ніж 0,0172 м2 із який 74 м2 знаходяться під квартирою. В свою чергу ОСОБА_1 враховуючи, що його квартира складає, 3/5 частини будинку має право на 258 м2 із яких 151 м2 знаходиться під квартирою.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що Берегівська міська рада безпідставно передала у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0279 га, оскільки такий розмір перевищує норму, на яку останній мав право за законом.

Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач ОСОБА_1, як на підставу своїх вимог, а представник відповідача, як на підставу своїх заперечень, оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

На підставі наведеного. ст.ст. 96, 116, 120, 122, 125, 126, 152, 198 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати частково недійсним і скасувати рішення 19 сесії IV скликання Берегівської міської ради від 21 травня 2004 року № 503 у частині передачі земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 0,0279 га. у власність громадянину ОСОБА_2

Визнати недійсним і скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0279 га., що розташована по АДРЕСА_2 від 01 серпня 2007 року виданого ОСОБА_2

Стягнути солідарно з Берегівської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ільтьо І. І.