Справа № 363/4115/14 Головуючий у І інстанції Скарлат О. І.
Провадження № 22-ц/780/1120/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
Категорія 38 03.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту складання заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом та просила встановити факт складання заповіту 15 жовтня 2008 року спадкодавцем ОСОБА_5 на користь доньки ОСОБА_4. Визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/8 часток земельних ділянок площею 1,0164 га та 1,0100 га, які розташовані на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 жовтня 2008 року мати позивача ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого остання на випадок своєї смерті заповіла позивачу земельну ділянку площею 1,0100 га та земельну ділянку площею 1,0164 га, які розташовані на території Хотянівської сільської ради, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. ОСОБА_4 у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було виявлено відсутність у заповіті прописом дати складання заповіту та помилку у слові «по-батькові» спадкодавця в оригіналі заповіту. На зворотній стороні оригіналу дата складання та посвідчення заповіту зазначена, але в цифровому виразі. У зв'язку з цим нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Крім ОСОБА_4 до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися відповідачі, які мають право на обов'язкову частку у спадщині.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Встановлено факт складання заповіту 15 жовтня 2008 року спадкодавцем ОСОБА_5 на користь доньки ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі відповідачі ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що позивач через суд вирішив спростувати рішення нотаріуса та визнати заповіт дійсним. Суд першої інстанції всупереч вимог закону зазначає, що при посвідченні заповіту секретарем сільської ради дотримано вимоги щодо його форми та посвідчення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 (а.с.46-47).

15 жовтня 2008 року ОСОБА_5 склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1,0100 га та земельну ділянку площею 1,0164 га, які розташовані на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства.

ОСОБА_5 є власником зазначених земельних ділянок на підставі державних актів серії ЯБ №785784 та серії ЯБ №785562, виданих 18 березня 2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1.

У листі Вишгородської районної державної нотаріальної контори від 22 квітня 2014 року зазначено, що текст заповіту не відповідає вимогам п. 17 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, а саме в заповіті не вказано місяця його складання, та рекомендовано ОСОБА_4 звернутися до суду для вирішення зазначеного питання.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині встановлення факту складання заповіту, суд першої інстанції виходив з того, що при посвідченні заповіту секретарем сільської ради дотримано вимоги закону щодо його форми та посвідчення. Відсутність в заповіті місяця складання заповіту прописом та помилка у «по-батькові» заповідача в графі «заповіт підписано ОСОБА_5» не є істотним порушенням та не тягне за собою визнання заповіту недійсним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, право на заповіт здійснюється особисто, вчинення заповіту через представника не допускається (ст.1234 ЦК України).

Згідно вимог ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначених у статтях 1251-1252 ЦК України, тобто заповіт може бути посвідчений посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, що також відображено у ст. 37 ЗУ «Про нотаріат».

Таким чином, загальними вимогами до форми заповіту є письмова форма, нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом, зазначення у заповіті місця та часу його складання та підписання заповіту заповідачем.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 склала на ім'я позивача заповіт, який відповідає вимогам щодо його форми та посвідчення, а саме заповіт складено у письмовій формі, підписано заповідачем та посвідчено секретарем сільської ради.

Відсутність на першій сторінці заповіту місяця його складання не є істотним порушенням та стосується тексту заповіту і з зазначених підстав заповіт не може вважатися нікчемним, про що вірно зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції.

Крім того, на другій сторінці заповіту зазначено як число, так і місяць його складання, а згідно довідки Хотянівської сільської ради Вишгородського району від 22 жовтня 2012 року заповіт ОСОБА_5, посвідчений Хотянівською сільською радою 15 жовтня 2008 року та зареєстрований в реєстрі № 1088, було підписано ОСОБА_5 у присутності секретаря Хотянівської сільської ради ОСОБА_11

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту складання заповіту є законним та обґрунтованим, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і доводами апеляційної скарги не спростовані.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на 5/8 часток земельних ділянок не оскаржувалося, а відтак, в апеляційному порядку не переглядалося.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.