Справа № 661/562/15-ц
Провадження № 2/661/373/15
20 березня 2015 року
Новокаховський міський суд Херсонської області в складі :
головуючої судді: Матвєєвої Н.В.,
при секретарі: Чорномурко І.В.,
представника органу опіки та піклування Новокаховської міської ради - Лєщинської Г.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Новокаховської міської ради про надання дозволу на виїзд за межі України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку без згоди та супроводу другого з батьків,
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, вказавши, що з жовтня 2006 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_4. В лютому 2010 року відповідач покинув її з донькою та поїхав у невідомому напрямку. Шлюбні відносини між ними припинилися, шлюб було розірвано на підставі рішення суду від 12.12.2012 року. 17 грудня 2013 року вона одружилася із ОСОБА_5 Від цього шлюбу народилася дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Разом із донькою ОСОБА_4 та своєю родиною вони проживають у м. Нова Каховка. З лютого 2010 року місцеперебування відповідача їм невідоме. Єдиними джерелом для проживання та утримання дитини були кошти, які нараховувалися у зв'язку з народженням дитини. З часу її одруження та до теперішнього часу вона разом з дитиною перебуває на утриманні чоловіка ОСОБА_5 Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки, матеріальної допомоги не надає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться успіхами, станом здоров'я, її життям. Підтвердженням вказаних обставин є рішення суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання ОСОБА_4. Вона має можливість забезпечити для доньки рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального розвитку, однак в зв'язку з тим, що їй невідоме місце проживання відповідача, вона не може отримати дозвіл на виїзд доньки за межі України разом з нею і родиною на відпочинок та оздоровлення до Туреччини, Єгипту, а також відвідати родичів їх родини, які мешкають в Росії.
Просила суд надати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на тимчасові та неодноразові виїзди за межі України у її супроводі, без згоди батька ОСОБА_3 до досягнення шістнадцяти років.
Надати їй, ОСОБА_2, дозвіл на отримання проїзного документу для тимчасового виїзду за межі України її доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу батька - ОСОБА_3.
В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги, просила суд надати дозвіл ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасові та неодноразові виїзди за межі України до держави Росії у супроводі матері, без згоди батька -ОСОБА_3 до 31.12.2015 року включно.
Надати їй, ОСОБА_2, дозвіл на отримання проїзного документу для тимчасового виїзду за межі України її доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу батька - ОСОБА_3.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті, тому за згодою позивачки на підставі ст. 224-233 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку та винести по справі заочне рішення.
Представник органу опіки та піклування Новокаховської міської ради Херсонської області в судовому засіданні позов визнала частково, посилаючись на те, що в разі відсутності батька суд може надати дозвіл на одноразовий виїзд неповнолітньої особи за кордон, з вказівкою часового проміжку та зазначенням в рішенні держави перебування неповнолітньої дитини, щоб не порушувався навчальний процес і дитина могла відвідувати школу.
Суд заслухавши пояснення позивача, третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_8. З довідки про склад сім'ї слідує, що ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 розірвано. З довідки дошкільного навчального закладу ясла-садок №9 комбінованого типу Новокаховської міської ради слідує, що ОСОБА_4 відвідує вказаний дошкільний заклад з 03.09.2012 року по теперішній час. За час перебування дитини в ДНК я/с №9 ані адміністрація, ані вихователі групи з батьком дитини не спілкувалися, не бачили його, не знайомі з ним.
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 11.09.2014 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 17.12.2013 року.

З пояснень свідка ОСОБА_9 слідує, що вона перебуває в дружніх стосунках з сім'єю ОСОБА_5, тому їй відомо, що чоловік позивачки офіційно працює за кордоном, в країні Росія, приїздить один раз в 6 місяців, батька дитини ОСОБА_4, ОСОБА_3 немає, позивачка намагалася розшукати його, проте, не змогла. Їй відомо, що ОСОБА_2 має наміри відвідувати свого чоловіка разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_10, дитиною від теперішнього шлюбу, проте немає можливості отримати дозвіл батька на виїзд ОСОБА_4 за кордон.

Відповідно до ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст.155 ч.2 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 313 ч.3 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст. 1, 4 ч.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. Громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в'їзд в Україну. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.3, 5 Постанови КМУ № 57 від 27.01.1995 року, якою затверджені «Правила перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Таким чином суд, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково, оскільки відповідач з позивачкою та її донькою не проживає, місце перебування його невідоме, ОСОБА_2 має іншу сім'ю, її чоловік працює в Росії, не має можливості постійно приїздити до України, ОСОБА_4 вважає теперішнього чоловіка позивачки своїм батьком, позивачка з метою збереження сім'ї має намір виїздити до Росії разом з дітьми, проте немає можливості отримати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_4, що порушує її права на фізичний та духовний розвиток, повноцінну сім'ю. Виходячи з найвищої соціальної цінності - забезпечення прав дитини та неможливості іншим шляхом захистити права ОСОБА_4, суд вважає за доцільне постановити рішення, яким надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасові та багаторазові виїзди за межі України до країни Росія для відвідування родичів на період з моменту набрання рішенням законної сили до 01 вересня 2015 року та на період осінніх шкільних канікул 2015 року, у супроводі матері ОСОБА_2 без супроводу та нотаріально посвідченої згоди батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки вказане рішення буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме навчальний процес дитини, яка в вересні 2015 року за віком повинна піти до школи.

Крім того, суд вважає, що є достатні підстави для надання дозволу позивачці на виготовлення проїзного документу для виїзду неповнолітньої дитини ОСОБА_4 за кордон без згоди батька, оскільки у позивачки немає можливості отримати згоду батька на виготовлення вказаного документу.

Враховуючи часткове задоволення судом позову, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у сумі 243,60 грн.

Керуючись ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР України 27.02.1991 року, ст. 141,150, 155 ч.2 СК України, ст.313 ч.3 ЦК України, ст.1, 4 ч.2 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», п.3,5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, ст. 10,11,58,60,88,213-215, 224-233 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Новокаховської міської ради про надання дозволу на виїзд за межі України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку без згоди та супроводу другого з батьків задовольнити частково.

Надати ОСОБА_2, дозвіл на отримання проїзного документу для тимчасового виїзду за межі України її доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасові та неодноразові виїзди за межі України до Росії у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на період з моменту набрання рішенням суду законної сили до 01 вересня 2015 року та на період осінніх шкільних канікул 2015 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Матвєєва