Справа №: 671/1654/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

при секретарі Хрупайло Т.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації вартості майна,

встановив:

В серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив встановити факт його проживання з відповідачкою ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з вересня 2001 року по лютий 2014 року, поділити спільне майно подружжя, виділивши йому майна на загальну суму 16980 грн., а саме: мікрохвильову піч вартістю 350 грн., холодильник Норд вартістю 4000 грн., системний блок до комп'ютера вартістю 600 грн., стінку "вітальна" вартістю 1500 грн., диван вартістю 900 грн., мотокосу вартістю 1000 грн., телевізор LG вартістю 1200 грн., тюнер вартістю 250 грн., супутникову антену вартістю 700 грн., котел "Данко" вартістю 4200 грн., машинку для стрижки вартістю 100 грн., теля вартістю 1500 грн., гуси 4 шт. вартістю 280 грн., качки 5 шт. 200 грн., кури 10 шт. 200 грн., решту майна залишити у власності відповідачки. Крім цього, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь 40857 грн. 50 коп. компенсації вартості майна, що залишилося у відповідачки, а у разі відсутності виділеного йому майна, повністю або частково стягнути вартість такого на його користь. В обгрунтування позову вказував, що з вересня 2001 року по лютий 2014 року він перебував в фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою ОСОБА_3, з якою вони з вересня 2001 року по січень 2002 року разом проживали спочатку в АДРЕСА_1 в помешканні матері відповідачки, а з січня 2002 року - в АДРЕСА_2. Від спільного проживання дітей не мають, однак, проживаючи разом, вони піклувалися один про одного, мали близькі стосунки, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та обов'язки, притаманні подружжю. За період спільного проживання вони придбали наступне майно загальною вартістю 115675 грн.:

- кухонний куток світло-коричневого кольору (стіл, два стільці, куток м'який) - 1шт. вартістю 1000 грн.;

- кухонна стінка світло-коричневого кольору (5 шт. тумбочок напольних, 5 шт. тумбочок настінних) вартістю 2500 грн.;

- мікрохвильова піч LG білого кольору - 1 шт. вартістю 350 грн.;

- холодильник двокамерний білого кольору - 1 шт. вартістю 250 грн.;

- холодильник Норд двокамерний білого кольору - 1 шт. вартістю 4000 грн.;

- телевізор кольоровий Оріон чорного кольору - 1 шт. вартістю 500 грн.;

- телевізор кольоровий LG чорного кольору - 1 шт. вартістю 1200 грн.;

- телевізор кольоровий Sony сірого кольору - 1 шт. вартістю 300 грн. ;

- відеомагнітофон Панасонік сірого кольору - 1 шт. вартістю 150 грн. ;

- системний блок до комп'ютера сірого кольору 1 шт. вартістю 600 грн. ;

- супутникова антена - тюнер "Стронг" сірого кольору - 1 шт. вартістю 700 грн. ;

- карнізи алюмінієві - 8 шт. загальною вартістю 1200 грн.;

- тюль рожевого та світло-жовтого кольору - 77 п.м. вартістю 3850 грн.;

- люстри - 8 шт. (на 5 лампочок - 1 шт., на 2 лампочки - 3 шт., на 3 лампочки - 2 шт., на 1 лампочку - 2 шт.) загальною вартістю 1600 грн.;

- м'яка частина темно-коричневого кольору (диван - 1шт., крісло - 2 шт., пуфики - 2 шт.) вартістю 2000 грн.;

- стінка "вітальна" світло-коричневого кольору з великим дзеркалом - 1 шт. вартістю 1500 грн.;

- комп'ютерний стіл темно-коричневого кольору - 1 шт. вартістю 500 грн.;

- тумба під телевізор світло-коричневого кольору - 1 шт. вартістю 400 грн.;

- диван темно-синього кольору - 1 шт. вартістю 900 грн.;

- душова кабіна білого кольору під склом з глибоким піддоном - 1 шт. вартістю 1200 грн.;

- унітаз білого кольору - 1 шт. вартістю 400 грн.;

- ванна залізна білого кольору - 1 шт. вартістю 200 грн.;

- умивальник білого кольору зі стійкою - 1 шт. вартістю 400 грн.;

- газова плита чотирьох-камфорна темно-коричневого кольору - 1 шт. вартістю 700 грн.;

- газова плита чотирьох-камфорна білого кольору - 1 шт. вартістю 700 грн.;

- шлакоблоки розміром 20х10х40 - 200 шт. вартістю 750 грн.;

- двері темно-коричневі - 2 шт. вартістю 900 грн. ;

- двері білі- 1 шт. вартістю 250 грн. ;

- двері світло-коричневі - 1 шт. вартістю 850 грн.;

- лутки до дверей - 3 шт. вартістю 750 грн.;

- обналічка темно-коричневого кольору - 15 шт. вартістю 375 грн.;

- плитка на підлогу 26 кв.м. (світло-жовта- 10 кв.м. розміром 30х30, рожева 6 кв.м., темно-коричнева 10 кв.м.) вартістю 1300 грн.;

- плитка настінна кафельна 7 кв.м. (світло-жовта - 3,5 кв.м., темно-коричнева - 3,5 кв.м. розміром 15х20) вартістю 490 грн. ;

- набір труб на комін і витяжка вартістю 500 грн.

- плитка настінна 25 кв.м. (світло-жовта-12кв.м., темно-коричнева-13 кв.м.) вартістю 1250 грн. ;

- бензопила оранжева - 1 шт. вартістю 600 грн. ;

- огорожа (металосекції 25 шт. - 1мх2м) вартістю 3000 грн.;

- вікна металопластикові білого кольору - 14 шт. вартістю 15000 грн.;

- електрорубанок синього кольору - 1 шт. вартістю 400 грн. ;

- кормодробілка і бурякорізка темно-синього кольору - 1 шт. вартістю 600 грн.;

- електронождак салатового кольору 220 вольт - 1 шт. вартістю 100 грн.;

- шуроповерт червоного кольору на акумуляторі - 1 шт. вартістю 50 грн.;

- пральна машина білого кольору - 1 шт. вартістю 500 грн.;

- садові ліхтарики - 6 шт. вартістю 120 грн.;

- сівник ручний зеленого кольору - 1 шт. вартістю 100 грн.;

- просапне ручне жовтого кольору - 1 шт. вартістю 100 грн. ;

- клей для плитки СМ-11 - 10 мішків вартістю 600 грн.;

- городний оприскувач ручний зеленого кольору - 1 шт. вартістю 100 грн.;

- машинка для стрижки волосся - 1шт. вартістю 100 грн.;

- шпалери великі світло-рожевого кольору - 4 рулони вартістю 800 грн.;

- придбання будівлі АЗС Маначин "Тендер" вартістю 1440 грн.;

- розборка будинку в м. Деражня і перевезення матеріалу - вартістю 4800 грн.;

- котел газовий Данко білого кольору - 1 шт. вартістю 4200 грн. ;

- електробойлер білого кольору - 1 шт. вартістю 800 грн. ;

- шифер 8-хвильовий - 50 листів вартістю 3000 грн. ;

- шпаклівка Кнаф - 6 мішків (3 мішки старт, 3 мішки фініш) вартістю 420 грн. ;

- дошка необрізна 25 мм - 3 куб. вартістю 3300 грн. ;

- брус на кришу 14 шт. вартістю 980 грн.;

- мотокоса червона - 1 шт. вартістю 1000 грн. ;

- металопрофіль - 50 м. (5х2,5 см. - 30 м., 8х4см. - 20 м.) вартістю 1750 грн.; ;

- пінопласт 4 см. - 55 кв.м. вартістю 935 грн. ;

- клей для приклеювання і армування "Момент" 20 мішків по 25 кг. вартістю 800 грн.;

- сітка пластмасова для пінопласту синього кольору - 50 кв.м. вартістю 350 грн.;

- дюбелі для пінопласту розміром 10х8 см. - 500 шт. вартістю 415 грн.;

- гіпсокартон - 25 листків (15 - вологостійкий, 10 - для стелі) вартістю 2000 грн.;

- вагонка 10см. ширини білого кольору - 70 кв.м. вартістю 1400 грн.;

- цемент 120 мішків вартістю 6000 грн.

- пісок річковий білий - 15 т вартістю 2100 грн.;

- щебінь вапняковий білий - 5 т вартістю 1000 грн. ;

- камінь вапняковий - 5 т. вартістю 1000 грн.;

- мучка - 15 т. (вапнякова - 10 т., гранітна - 5 т.) вартістю 2100 грн. ;

- глибинний насос з нержавійки - 1 шт. вартістю 700 грн. ;

- труби на водопостачання 55 м. 2750 грн.;

- крани на воду - 4 шт. (на кухонну мойку, в душову кабіну, в умивальник) вартістю 600 грн.;

- мойка на кухню з нержавійки - 1 шт. вартістю 150 грн.;

- набори каструль з нержавійки - 3 шт. вартістю 900 грн.;

- електром'ясорубка біла - 1 шт. вартістю 250 грн.;

- пилосос рожевий - 1 шт. вартістю 250 грн.;

- вентилятор білий - 1 шт. вартістю 100 грн.;

- насоси для водяної системи опалення "Villo" - 2 шт. вартістю 1000 грн.;

- ринви водосточні - 14 м. 900 грн.

- велосипед - 1 шт. вартістю 250 грн.;

- корова чорно-ряба - 1 шт. вартістю 6000 грн.;

- теля чорно-рябе - 1 шт. вартістю 1500 грн.;

- свиня біла 70 кг. - 1 шт. вартістю 700 грн.;

- гуси простої породи - 9 шт. вартістю 630 грн.;

- качки - 13 шт. (індокачки - 8 шт., прості - 5 шт.) вартістю 520 грн.;

- кури - 40 шт. (несучки- 10 шт., прості - 30 шт.) вартістю 800 грн.

Позивач, посилаючись на норми ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 74 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, у позовній заяві зазначав, що вказане вище майно, що нажите з відповідачкою, є їхньою спільною сумісною власністю та їхні частки є рівними, а тому він має право на 1/2 частину цього майна, що складає 57837 грн. 50 коп. Просить суд виділити йому майна на загальну суму 16980 грн., а різницю у сумі 40857 грн. 50 коп. стягнути з відповідачки.

В судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, позивач в судовому засіданні надав накладні на придбання будівельних матеріалів, акти приймання-передачі майна, що передане йому, позивачу, від відповідачки після припинення спільного проживання, фотокартки із зображеннями його та відповідачки в різні роки в гостях у знайомих та родичів, а також відеозаписи свят, на яких вони були присутні разом як подружжя. Також пояснив суду, що документи на підтвердження придбання майна, заявленого в позові, залишилися у відповідачки, дату його придбання він зазначив приблизно, а вартість майна ним визначена самостійно на час подання позову з врахуванням його зносу за період користування цим майном. Будівельні матеріали, в тому числі плитка, клей, шифер, пінопласт, гіпсокартон та ін., ним та відповідачкою були використані при ремонті житлового будинку.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали, вважають позовні вимоги безпідставними та просять відмовити в позові. Відповідачка заперечила проживання з позивачем однією сім'єю як подружжя, посилаючись на те, що між ними були дружні відносини, а не відносини, притаманні подружжю, оскільки у них не було спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов'язків. Зазначає, що позивач з 2002 року проживав в АДРЕСА_2, де мешкала і вона разом з сином ОСОБА_5, однак він, позивач, не пропонував їй одружитися з ним чи народити спільних дітей, не був ініціатором у господарських справах, не піклувався про її сина. Позивач виконував роботи по її господарству. Вважає, що надані позивачем фотокартки та відеозаписи підтверджують лише їхні дружні стосунки, а не відносини, що притаманні подружжю. Також посилається на суперечливість обставин, на які вказує позивач щодо часу, з якого, на його думку, вони почали спільно проживати, оскільки в первісній позовній заяві вказує, що вони почали проживати з липня 2001 року в АДРЕСА_2, а в уточненому позові - за цією ж адресою з січня 2002 року. Також відповідачка вказує, що позивач неправомірно посилається на застосування ст. 74 СК України до правовідносин, що виникли до 01.01.2004 року. Зазначає, що позивач не надав доказів про час придбання майна, яке він вважає спільним сумісним, та доказів його участі працею і коштами у створенні спільної власності. Крім того, частина майна, яке позивач просить поділити, йому було передано відповідачкою після його виселення з будинку згідно актів від 17.02.2014 року, від 12.03.2014 року та від 12.04.2014 року, а згідно розписки позивача від 13.02.2014 року він претензій до неї щодо майна, що знаходиться АДРЕСА_2, не має. Крім того, зазначає, що будинок в АДРЕСА_2 належав її вітчиму ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після його смерті вона успадкувала даний будинок та залишилася там проживати. Майно, яке є предметом позову, а саме: кухонний куток та кухонна стінка, холодильник, м'яка частина, телевізор LG, унітаз, ванна, умивальник, газова плита були придбані за кошти ОСОБА_8, кормодробілка, електронаждак, огорожа також були придбані за життя останнього для потреб його господарства.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5, син відповідачки ОСОБА_3, пояснив, що з 26 лютого 2001 року він разом з матір'ю проживав в АДРЕСА_2, де допомагав по господарству. З 15 серпня 2011 року він розпочав трудову діяльність, отримував дохід та мав з матір'ю спільний бюджет, а після його одруження в листопаді 2013 року, в їхній бюджет вносила кошти також і його, ОСОБА_5, дружина ОСОБА_6 В цьому будинку приблизно з 2002 року проживав і позивач ОСОБА_1, який допомагав по господарству, однак не вносив коштів до їхнього з матір'ю бюджету, не придбавав будівельних матеріалів, не платив за комунальні послуги. Зазначив, що вказане у позові майно придбане за кошти з їхнього з матір'ю бюджету, а деяке майно є його особистою власністю, а саме: диван, шуроповерт, велосипед, електробойлер, комп'ютерний стіл, будівельні матеріали (пінопласт, суха суміш для приклеювання і армування пінопласту, сітка, дюбеля, гіпсокартон) та душова кабіна.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За змістом ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах з 01.01.2004 року, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин в цей період, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Враховуючи наведене, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд з'ясовує такі факти: спільне проживання осіб, наявність спільного побуту; взаємних прав та обов'язків.

Можливість визнання проживання чоловіка та жінки однією сім'єю залежить від їх встановлення та доведеності цього факту.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», під час застосування ст. 74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі й між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За правилами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. ст. 16, 17 Закону України «Про власність», ст. 22 КпШС України, який був чинним до 01 січня 2004 року, спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю).

В інших випадках спільна власність громадян визнавалась частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено й учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їхніх часток, розмір частки кожного з них визначався ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності.

Звертаючись в суд з даним позовом, позивач посилався на те, що він з вересня 2001 року по 14 лютого 2014 року проживав однією сім'єю з відповідачкою та разом з останньою придбав зазначене у описовій частині рішення майно на суму 115675 грн. 00 коп., яке, на його думку, є спільною сумісною власністю.

Проте, в судовому засіданні позивач не надав переконливих доказів в підтвердження зазначених обставин, а саме: про наявність ознак сім'ї між ним та відповідачкою в період з 01.01.2004 року по 14.02.2014 року, про наявність взаємних прав та обов'язків, які притаманні подружжю, а також, що проживаючи разом вони вели спільне господарство, а також про те, що з вересня 2001 року до 01.01.2004 року між ним та відповідачкою була угода про створення спільної часткової власності та про розмір кожного з них у такій власності.

А тому, відмовляючи в позові щодо визнання факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд вважає, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача про визнання зазначеного ним майна спільною сумісною власністю сторін, оскільки ця вимога є похідною від попередньої вимоги.

При цьому суд виходить з того, що з урахуванням необхідності системної оцінки доказів за правилами ст. 212 ЦПК України, не може вважатися безспірним доказом того, що сторони по справі проживали як одна родина, в яких було спільне господарство та взаємні права та обов'язки, що притаманне подружжю, посилання на фотокартки, довідку сільської ради та показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які підтвердили, що позивач проживав в господарстві відповідачки, проте не змогли підтвердити, що вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права та обов'язки.

Так, суд вважає, що зазначені обставини доводять лише тривалість відносин між позивачем та відповідачкою, під час яких вони відзначали певні події (дні народження, заручини та весілля сина відповідачки, зустрічі з друзями та родичами).

Посилання позивача на відеозаписи як на доказ спільного проживання однією сім'єю, суд до уваги не приймає, оскільки святкування офіційних подій та урочистостей, в тому числі святкування реєстрації шлюбу сина відповідачки, не свідчить про факт проживання сторін однією сім'єю.

Судом встановлено, що в цей період часу позивач був зареєстрований за іншою адресою - в АДРЕСА_3. Це підтверджується записом в його паспорті, а також письмовим поясненням до заяви про долучення доказів від 16.10.2014 року, де позивач вказує, що на фотокартці № 4 він та відповідачка зображені в нього вдома по АДРЕСА_3, на фотокартці № 5 зображені він та відповідачка, а також родичі останньої, на фотокартці № 8 зображений син відповідачки з племінниками позивача в нього вдома в АДРЕСА_3 (а.с. 79-80 т. 1).

Наведені обставини свідчать про те, що позивач, відповідно до положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не зареєстрував своє місце проживання за адресою, де проживала відповідачка.

В судовому засіданні відповідачка стверджувала, що в період з 2002 року по лютий 2014 року позивач проживав в її господарстві, між ними були дружні стосунки, однак фактично однією сім'єю як подружжя вони не проживали, спільне господарство вони не вели, не мали спільного бюджету та не мали спільних витрат, не придбавали будь-яке майно в інтересах сім'ї.

В спростування наведених пояснень відповідачки позивач належних та допустимих доказів суду не надав. Що стосується його посилань на те, що зазначене ним майно було придбане під час проживання з відповідачкою однією сім'єю за спільні кошти, то в підтвердження цих обставин позивач переконливих доказів також не надав. Зокрема, в судовому засіданні пояснив, що в нього відсутні будь-які письмові докази про час придбання зазначеного ним майна, в тому числі холодильників, телевізорів, газових плит, меблів та ін., про їх вартість на час придбання, а також їх дійсну вартість на час розгляду даного спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК суд, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснив сторонам про право призначення експертизи стосовно вартості спірного майна та про наслідки невчинення даної процесуальної дії, однак сторони відмовилися від призначення експертизи по даній справі, що підтверджується письмовою заявою позивача від 24.12.2014 року та усними заявами сторін в судовому засіданні 27.01.2015 року.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Тобто, суд не вправі провести поділ спірного майна за відсутності доказів про його дійсну вартість на час розгляду справи.

Також суд дійшов висновку, що показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 не є переконливим доказом в підтвердження обставин проживання сторін однією сім'єю, оскільки ці свідки не змогли підтвердити, що сторони дійсно спільно вели господарство з 2001 року по 2014 рік, мали спільний бюджет, про те, що позивач приймав участь у набутті спільно з відповідачкою спірного майна.

Що стосується посилання позивача на довідку сільської ради, то така також не є переконливим доказом в підтвердження проживання сторін однією сім'єю та набуття ними за час спільного проживання спірного майна. Так, в даній довідці лише зазначено, що позивач з липня 2001 року по 14.02.2014 року проживав з відповідачкою без реєстрації в цивільному шлюбі. Тому суд не може вважати дану довідку належним та переконливим доказом в підтвердження вимог позивача.

За клопотанням позивача державним виконавцем ВДВС Волочиського районного управління юстиції було проведено опис майна в господарстві відповідачки. В результаті цього опису встановлено, що значної частини зазначеного позивачем майна, яке, на його думку, є спільною сумісною власністю його та відповідачки, в наявності не було.

Судом об'єктивно встановлено, що після припинення проживання позивача в господарстві відповідачки, остання повернула позивачу належне йому особисте майно і в заяві від 13.02.2014 року він вказував, що будь-яких претензій до неї не має (а.с. 72 т. 1).

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не довів в судовому засіданні, що вони з відповідачкою проживали однією сім'єю у розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, тобто, що крім спільного проживання, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. А тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ч. 2 ст. 3, ст.ст. 60, 69, 70, 72, 74 СК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації вартості майна відмовити.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: