У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Рожина Ю.М.

секретар судового засідання Шептицька С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду від 30 грудня 2014 року у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України до ОСОБА_1 про стягнення фактичних витрат пов'язаних з навчанням,

В С Т А Н О В И Л А :

04 квітня 2013 року Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся в Корецький районний суд з позовом до ОСОБА_1, в якому вказував, що наказом ХНУВС від 30.07.2003 року № 178 о/с відповідача було зараховано до складу курсантів університету.

20.09.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до якої останній зобов'язувався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ після закінчення навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті.

Після закінчення університету, згідно наказу ХНУВС від 05.07.2007 року № 309 о/с курсанта навчально-наукового інституту підготовки фахівців для підрозділів слідства та дізнання лейтенанта міліції ОСОБА_1 з 08 липня 2007 року було відраховано зі складу курсантів ХНУВС та відкомандировано для подальшого проходження служби до УМВС України в Рівненській області.

_______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/475/2015 Головуючий у 1 інстанції : Загородько Н.А.

Доповідач : Григоренко М.П.

Наказом УМВС України в Рівненській області від 21.11.2007 року № 187 о/с слідчого відділення Гощанського РВ УМВС України в Рівненській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 „ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 22.11.2007 року.

У зв'язку із тим, що відповідач звільнився з органів внутрішніх справ до закінчення трирічного терміну позивач просив стягнути із ОСОБА_1 10934,11 грн., в рахунок відшкодування фактичних витрат, пов'язаних із його навчанням в університеті.

Рішенням Корецького районного суду від 30 грудня 2014 року позов Харківського національного університету внутрішніх справ задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ 10934 грн. 11 коп. в рахунок відшкодування фактичних витрат пов'язаних з навчанням та 229,40 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки відсутні як законні, так і договірні підстави для його задоволення.

Вказує, що механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, визначено Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженим постановою КМУ від 01.03.2007 року № 313 (313-2007-п).

Відповідно до п. 1 ст. 5 вказаного Порядку особами, що навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, витрати відшкодовуються у повному розмірі за період навчання, що перевищує такий строк. Строк строкової військової служби в календарному обчисленні згідно ст. 23 ЗУ „Про військовий обов'язок і військову службу" встановлено 12 місяців.

Також зазначає, що п. 14 „Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням" визначено, що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважних причин приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Проте, вказаний Порядок не визначає механізму здійснення розрахунків фактичних витрат пов'язаних з навчанням.

Враховуючи те, що він був відкомандирований на роботу не до свого міста, а до іншого районного центру і в нього виникли труднощі із проїздом як до місця роботи так і до місця свого проживання, а в переводі йому відмовляли, тому він був вимушений звільнитись із органів внутрішніх справ.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України до ОСОБА_1, суд виходив із того, що останній має обов'язок відшкодувати позивачу фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті, так як це було передбачено укладеною між ними угодою та постановами Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 « Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» та від 01 березня 2007 року № 313 «Про затвердження порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ».

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків оскаржуваного рішення, оскільки не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, так як ні укладеною між сторонами угодою так і постановами Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 « Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» та від 01 березня 2007 року № 313 «Про затвердження порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» не передбачено звільнення особи від відшкодування витрат, які понесені на його навчанням у вищому навчальному закладі за державним замовленням, чи їх зменшення з тих підстав, які зазначені в апеляційній скарзі відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення Корецького районного суду від 30 грудня 2014 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корецького районного суду від 30 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді : Ковальчук Н.М.

Рожин Ю.М.