Номер провадження: 22-ц/785/2349/15
Головуючий у першій інстанції Гудіна Н. І.
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Троїцької Л.Л., Таварткіладзе О.М.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "АКС" на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2014 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного підприємства "АКС" про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним, зміну підстав для звільнення з роботи, -

встановила:

14.04.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який уточнила у судовому засіданні (а.с.81-84), та в остаточній його редакції просила суд;

- визнати незаконним наказ ПП "АКС" №166-к від 04.07.2014 року про звільнення її з роботи за прогул;

- змінити формулювання причин звільнення з роботи з п.4ст.38 КЗпП України на ч.1ст.38 КЗпП України, та внести зміни до трудової книжки;

- стягнути з "АКС" на її користь грошові кошти за не використані дні відпустки у розмірі 2474 грн. 80 коп.; середньоденний заробіток з 08.01.по 28.01.2015 року,

- стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та витрати на надання правової допомоги посилаючись на наступні обставини;

З 01.03.2012 року вона була прийнята на роботу до "АКС" на посаду бухгалтера. 23.12.2013 року позивач подала заяву про звільнення з роботи за власним бажанням за два тижні до дати звільнення, та дату звільнення вказала 06.01.2014 року. Після подачі заяви про звільнення вона зверталася до відділу кадрів підприємства з вимогою видати трудову книжку та грошові кошти, належні їй під час звільнення. Однак інспектор відділу кадрів відмовляв у вчиненні таких дій мотивуючи тим, що наказ про звільнення ще не підписаний. 24.03.2012 року вона знову звернулася у відділ кадрів з вимогою видати трудову книжку та грошові кошти, однак інспектор відділу кадрів ОСОБА_3 повідомила позивача, що її звільнено з роботи за прогул. При цьому інспектор попросила надати письмові пояснення з приводу не виходу на роботу 08.01.2014 року. В письмових поясненнях позивач вказала, що відповідач зобов'язаний був звільнити її з роботи 06.01.2015 року, чого не було зроблено. Позивач вказує, що вона не отримала грошову компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2474 грн. 80 коп.. Крім того, незаконним звільненням з роботи їй була завдана моральна шкода у розмірі 10000 грн..

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в частині визнання наказів про звільнення з роботи за прогул незаконними та їх скасування, та зміну підстав звільнення з роботи. Від іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовилася.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі посилаючись на те, що позивач порушила вимоги закону при звільненні з роботи за власним бажанням, та не подала заяву про звільнення до відділу кадрів; не з'явилася на роботу 08.01.2015 року для отримання розрахунку при звільненні, та не передала свої справи, оскільки була матеріально-відповідальною особою.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.12.2014 року позов ОСОБА_2 задоволений частково. Визнані не законними наказ ПП "АКС" №166-к від 04.07.2014 року про звільнення ОСОБА_2 з роботи та наказ №28/1-К про розірвання з нею трудового договору. Змінено формулювання наказу №166-к від 04.07.2014 року про звільнення ОСОБА_2 з п.40ст.40 КЗпП України на ч.1ст.38 КЗпП України. Змінено формулювання наказу №28/1-К, та зобов'язано ПП "АКС" внести зміни до трудової книжки ОСОБА_2, вказавши підставою звільнення ч.1ст.38 КЗпП України за власним бажанням.

В апеляційній скарзі ПП "АКС" просить рішення суду скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі вказуючи, що правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у суду першої інстанції не було.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав;

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2 та визнаючи незаконними накази ПП "АКС" №166-к від 04.07.2014 року та №28/1-К від 08.01.2014 року про звільнення позивача з роботи за прогул, вчинений 08 січня 2014 року суд першої інстанції виходив з того, що правових підстав для звільнення працівника на підставі п.4ч.1ст.40 КЗпП України у Приватного підприємства не було. Позивач не знала про те, що 06 січня 2014 року було оголошено на підприємстві вихідним днем, і що строк її звільнення з роботи переносився на наступний робочий день - 08 січня 2014 року. ПП "АКС" зобов'язаний був повідомити позивача про те, що 06.01.2014 року оголошене вихідним днем, але цього зроблено не було. У зв'язку із цим відповідач зобов'язаний був звільнити ОСОБА_2 з роботи з 08.01.2015 року за власним бажанням, оскільки в цей день закінчувався строк попередження про звільнення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно п.4ч.1ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні - ч.1ст.38 КЗпП України.

Строк попередження про звільнення обчислюється за календарем з наступного дня після подачі заяви. Якщо закінчення строк попередження приходиться на неробочий день, то останнім днем строку вважається перший за ним робочий день.

В день закінчення строку попередження адміністрація підприємства зобов'язана звільнити працівника, якщо він до цього не забрав свою заяву або продовжує фактично виконувати свої трудові обов'язки.

На протязі строку попередження про звільнення адміністрація підприємства зобов'язана забезпечити передачу товарно-матеріальних і грошових цінностей від особи, яка підлягає звільненню другому працівнику.

Порушення адміністрацією підприємства своєчасного розрахунку з працівником надає право працівнику залишити роботу та вимагати у встановленому законом порядку оплати вимушеного прогулу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 працюючи в ПП "АКС" на посаді бухгалтера 23.12.2013 року подала головному бухгалтеру підприємства заяву про звільнення її з роботи за власним бажанням з 06 січня 2014 року (за два тижні до звільнення). З 30.12.2013 року по 03.01.2014 року включно ОСОБА_2 хворіла, і була відсутня на роботі.

30.12.2013 року наказом ПП "АКС" №54 "Про інвентаризацію каси" була створена комісія для проведення інвентаризації каси, де касиром працювала ОСОБА_2. Цього ж дня був виданий наказ №67, яким встановлені вихідні дні на підприємстві, у тому числі вихідним було оголошено і 06 січня 2014 року, тобто у той день, коли відповідач зобов'язаний був звільнити позивача з роботи за власним бажанням.

З цими наказами ОСОБА_2 не була ознайомлена, і вказана обставина не спростована відповідачем.

Отже, судом першої інстанції законно та обґрунтовано встановлено, що на визначену дату звільнення позивача з роботи їй не було відомо про створення комісії для інвентаризації каси та оголошення 06 січня 2014 року вихідним днем.

У зв'язку з відсутністю такої інформації позивач вважала, що її звільнено з роботи з 06.01.2014 року.

08.01.2014 року наказом №28/1-К ОСОБА_2 була звільнена з роботи на підставі п.4ст.40 КЗпП України за прогул.

Наказом №166-к від 04.07.2014 року наказ №28/1-К від 08.01.2014 року визнаний недійсним, і цим же наказом ОСОБА_2 була звільнена з роботи на підставі п.4ст.40 КЗпП України за прогул, вчинений 08.01.2014 року.

З огляду на встановлені обставини та вказані вище норми матеріального права суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2, оскільки вони ґрунтуються на законі, доведені позивачем і не спростовані відповідачем.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції не спростовують, та не містять правових підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову. Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не вказані підстави для визнання недійсним наказу №166-к від 04.07.2014 року про звільнення позивача з роботи за п.4ч.1ст.40 КЗпП України, оскільки такі підстави вказані у мотивувальній частині судового рішення, а саме, що ПП "АКС" не поставило до відома ОСОБА_2 про те, що 06.01.2014 року оголошене вихідним днем на підприємстві. У зв'язку з цим ОСОБА_2 вважала, що вона звільнена з роботи з 06.01.2014 року, оскільки відповідно до вимог ч.1ст.38 КЗпП України ПП "АКС" зобов'язане було звільнити її з роботи за власним бажанням.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "АКС" - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П. Фальчук

Л.Л. Троїцька

О.М. Таварткіладзе