АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Тронь І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про витребування суми депозиту та нарахованих відсотків,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом з урахуванням уточнених позовних вимог (а. с. 37-38) просить стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» за прострочений строк виплати депозиту та нарахованих відсотків 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України; стягнути на її користь проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів; стягнути пеню у розмірі 3% за кожен день розстрочення строку виплати депозиту та нарахованих відсотків на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21.01.2015 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 фактично відмовилася від частини своїх позовних вимог та просила апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» суму, що утримується на поточному картковому рахунку НОМЕР_1 у вигляді заборгованості на момент прийняття рішення. Апелянт посилається на те, що судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, та існує невідповідність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що судом не взято до уваги докази на підтвердження тієї обставини, що банк має заборгованість перед позивачем станом на 20.01.2015 в розмірі 12 529,27 дол. США; судом проігноровано вимоги ст. 1066 ЦК України.

Справа № 757/35745/14
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4048/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мельник А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» перед позивачем відсутня, в зв'язку з перерахуванням Банком коштів на поточний рахунок позивача коштів за депозитним договором.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що 28.08.2014 між ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» та ОСОБА_3 було укладено договори банківського вкладу №90-в-17/340258, № 90-в-17/340248, № 90-в-17/340252, № 90-в-17/340256 (а. с. 4-15). На виконання умов договорів, позивач передала відповідачу грошову суму в розмірі 14 930 дол. США згідно з платіжними дорученнями від 28.08.2014 року № 11666, № 11634 № 11661, № 12016 (а. с. 16-19). Згідно з виписки з особового рахунку ОСОБА_3 з 17.03.2015 рахунок позивача заблокований і залишок складає 7329,58 дол. США.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виконання Банком своїх зобов'язань з приводу повернення позивачу вищезгаданого депозиту.

Відповідно до частини першої ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною другою ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2014 договори банківського вкладу закінчилися і кошти з вкладів, разом з нарахованими відсотками, згідно п. 4.2 договору банківського вкладу були перераховані на картковий рахунок НОМЕР_1 (а. с. 45-48). Позивачу відповідачем 20.11.2014 було видано лише 990 дол. США, 21.11.2014 було видано 990 дол. США згідно з виписки за розрахунковий період з 01.11.2014 по 21.11.2014 (а. с. 20-21). 24.11.2014 ОСОБА_3 звернулася до Банку із заявою про повернення коштів з вищевказаного рахунку, але їй в цьому було відмовлено (а. с. 22).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 524,533,625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що грошовими зобов'язаннями законодавець визначає такі правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Законом України «Про банки і банківську діяльність» поняття вкладу (депозиту) визначається як кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на певний строк зберігання.

Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.12.2003 у за № 1256/8577 (далі - Положення).

Згідно із цим Положенням договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу [вклад (депозит) на вимогу] або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку [строковий вклад (депозит)].

Договором банківського вкладу (депозиту) може бути передбачено внесення грошових коштів або банківських металів на інших умовах їх повернення. Умови цього договору не можуть суперечити законодавству України. ( п.1.2. Положення).

У пункті 1.6. Положення передбачено, що банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

На підставі викладеного з урахування того, що депозит позивача був в іноземній валюті, колегія суддів вважає, що в саме цій валюті і підлягав поверненню депозит позивача.

Враховуючи вищезгадані обставини та те, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що відповідач в установлений строк не повернув позивачу суму банківського вкладу, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог необґрунтованими.

В зв'язку з наведеними обставинами колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Аналіз положень ст. 99 Конституції України, вищезгаданих норм ЦК України Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 №15-93 дозволяє зробити висновок, що при укладенні депозитного договору в доларах чи іншій валюті, а також при наявності у банку ліцензії, яка дозволяє йому здійснення операцій з валютними цінностями, заборгованість банку перед клієнтом за депозитним договором має бути повернута останньому добровільно чи в судовому порядку саме в іноземній валюті вкладу, а не національній валюті гривні.

Як вбачається з депозитного договору, позивач (вкладник) поклав в банк гроші у вигляді доларів США .

Відповідно до правової позиції, викладеній в постанові ВСУ № 6-140 цс/13 від 25.12.2013 зазначено, що відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним .

У відповідності з вимогами ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

В Україні відсутня нормативна заборона укладення депозитних договорів в іноземній валюті.

Лише за згодою сторін, умов договору чи у випадку прийняття спеціального закону та у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 533 ЦК України особи можуть визначити курс долара в еквіваленті до гривні за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом.

Вирішуючи позов по суті, колегія суддів враховує, що позивач фактично відмовився від частини своїх позовних вимог та просив стягнути з відповідача залишок депозиту у розмірі 7329,58 дол. США, який знаходиться на заблокованому рахунку позивача.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що позов є обґрунтованим, а тому саме заблокована Банком сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про витребування суми депозиту задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_3 за договорами банківського вкладу (№90-в-17/340258, № 90-в-17/340248, № 90-в-17/340252, № 90-в-17/340256) 7 329 (сім тисяч триста двадцять дев'ять) доларів США та 58 (п'ятдесят вісім) центів.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук