Номер провадження: 22-ц/785/2003/15
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі - Сілуковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на предмет іпотеки, припинення права власності на нерухоме майно і виселення,

ВСТАНОВИЛА:

11.09.2014 року, публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі-Банк) звернулось із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Банку права власності на квартиру АДРЕСА_1, визнання за позивачем права власності на спірну квартиру, припинення права власності відповідача на квартиру й виселення відповідача з квартири.

Позов обгрунтовано тим, що 04.04.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" (08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" і Банком укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами) і відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язання, за вказаним кредитним договором відповідач передав в іпотеку нерухоме майно у вигляді спірної квартири, яка належить відповідачу не підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2008 року. Відповідач належним чином не виконував умови зобов''язання і допустив заборгованість, яка становить 142 579,78 доларів США.

Посилаючись на те, що на підставі ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, позивач просив позов задовольнити.

Відповідач не приймав участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.11.2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Банка просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, зазначаючи про незаконність рішення суду і необгрунтованість посилання суду у рішенні на Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Сторони не з'явились у засідання колегії суддів.

Рішення суду першої інстанції підлягає зміні на підставі ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України, підставою для зміни рішення суду першої інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права.

Суд, відмовляючи у позові, зокрема виходив з того, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права через те, що ст. 37 Закону України "Про іпотеку" передбачає набуття права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодерджателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання.

Висновок суду у цій частині відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що 04.04.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" і відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту в іноземній валюті на 100 000 /сто тисяч/ доларів США на строк до 04.04.2029 року (а.с.12-19).

У забезпечення виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту від 04.04.2008 року, 04.04.2008 року АКІБ "УкрСиббанк" і відповідач уклали договір іпотеки, за умовами якого відповідач передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с.20-23).

Згідно договору іпотеки, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, у тому числі позасудове врегулювання між сторонами можливе, як шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку", так і шляхом отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку". При цьому,позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами у будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але у будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (розділ 5. Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, п.п.5.1,5.2.1,5.2.2,5.3 іпотечного договору, а.с.22).

За змістом ст. 37 ч.1 Закону України "Про іпотеку" /передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки/, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки і правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками й передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання.

У суді може бути оскаржено іпотекодавцем лише рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ст. 37 ч.2 Закону України "Про іпотеку").

Зважаючи на викладене, Банк, як іпотекодержатель, відповідно до Застережень іпотечного договору від 04.04.2008 року, які прирівнюються до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, у позасудовому порядку, відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку", може зареєструвати своє право власності на предмет іпотеки.

У випадку, якщо іпотекодержатель не реалізував способу позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто не зареєстрував своє право власності на іпотечне майно, він має право звернутись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав ст. 39 Закону України "Про іпотеку", а не із позовом про визнання права власності на нерухоме майно у порядку ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання за Банком права власності на іпотечне майно на підставі судового рішення.

Оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту права, суд, відповідно до ст. 16 ч.3 ЦК України, може відмовити у захисті цивільного права.

З врахуванням встановленого, позивач, у позасудовому порядку, може зареєструвати своє право власності на предмет іпотеки або укласти договір про задоволення вимог іпотекодержателя, після чого, у встановленому законом порядку може заявити вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки й виселення відповідача з підстав ст. 39 Закону України "Про іпотеку".

Разом з тим, судження суду стосовно того, що на правовідносини сторін поширюється Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року (далі-Закон від 03.06.2014 року) - є помилковим.

Суд дійшов правильного висновку про відмову у позові за необгрунтованістю вимог, у зв'язку з чим посилання суду ще й на Закон від 03.06.2014 року є зайвим.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові, однак мотивувальна частина рішення містить судження про Закон від 03.06.2014 року, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні з виключенням із мотивувальної частини рішення суду судження стосовно Закона від 03.06.2014 року.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п. 3, 308, 309 ч.1 п.3, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - задовольнити частково.

Виключити із мотивувальної частини заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2014 року судження суду про поширення на правовідносини сторін Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року, а у решті заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2014 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич