_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9188/15-ц
Провадження № 2/520/4145/15
УХВАЛА

про забезпечення позову

03 липня 2015 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Кудіновій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву позивача про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ "Південний" про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває зазначена цивільна справа, ухвала про відкриття провадження від 02.07.2015 року.

Одночасно із заявленням позовних вимог, позивач заявив і вимоги про застосування у справі заходів забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна, квартири АДРЕСА_1, та накладення заборони на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо такого майна.

02 липня 2015 року судом було розглянуто такі вимоги, та за наслідками їх розгляду постановлено ухвалу суду про задоволення клопотання позивача про застосування заходів забезпечення позову. При цьому судом було визначено обґрунтованість застосування запропонованих позивачем заходів забезпечення позову, однак, поза увагою суду залишилась вимога позивача про накладення заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірної квартири, та таким чином склалась ситуація, за якої не процесуальним документом, яким мають бути вирішені порушені вимоги їх вирішено не у повному обсязі.

Такі обставини були виявлені судом при належному оформленні матеріалів цивільної справи №520/9188/15-ц, та відповідно до системного аналізу положень ч.8 ст.8, ст. 153, 208, 220 ЦПК України, є підставою для винесення додаткової ухвали суду, при цьому виходячи з сутності питання про застосування заходів забезпечення позову таку ухвалу слід постановити негайно, без виклику та повідомлення учасників справи.

Учасники справи про судове засідання не викликались.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи в обґрунтування заявлених у клопотання про застосування заходів забезпечення позову вимог, позивач вказувала на те, що предметом розгляду справи є зобовязання відповідача укласти з позивачем договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, однак на теперішній час відповідач, маючи належні повноваження на відчуження та вчинення будь - яких інших реєстраційних дій щодо вказаної квартири, має намір на її відчуження на користь третіх осіб, та дізнавшись про відкриття провадження у справі може вжити заходів щодо відчуження спірного майна або перереєстрації її у інший спосіб, зокрема шляхом передачі третім особам на забезпечення зобовязань, тощо, що у подальшому може істотним чином утруднити виконання рішення у справі або унеможливити його.

Таким чином застосування судом додатково до накладеного згідно ухвали від 02.07.2015 року арешту - заборони на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо такої квартири, з огляду на встановлені судом за текстом ухвали від 02.07.2015 року висновки щодо обставин та суті спору вбачається доцільним та необхідним заходом забезпечення позову.

Згідно п. п. 1, 2 ч.1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням заборони щодо вчинення реєстраційних дій щодо такого майна. Види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до наданих з приводу такого процесуального питання розяснень, що викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Так, факт звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою, сам по собі свідчить про наявність між сторонами спору, що має бути врегульовано у судовому порядку, та разом з тим наявність спору між сторонами вбачається і з того, що до матеріалів справи долучено попередній договір купівлі продажу, укладений між сторонами щодо обовязку відповідача укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у строк до 20 травня 2015 року, однак за наявними у суду відомостями такий обовязок виконано не було, та разом з тим відомості про визнання договору недійсним, або про його розірвання суду також не надано.

З матеріалів справи та наданих стороною позивача письмових пояснень вбачається, що на вирішенні суду перебуває спір про зобовязання відповідача укласти з позивачем договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, та таким чином, з огляду на можливі наслідки вирішення справи у вигляді зобовязання відповідача на укладення відповідного договору, тимчасове обмеження можливості відчуження відповідачем зазначеної квартири, як предмету можливого договору, вбачається співрозмірним заходом забезпечення позову.

Виходячи з наведених обставин та правових положень, зважаючи на надані у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9, за якими наголошено про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, суд доходить висновку про те, що тимчасове обтяження майна, щодо якого було укладено попередній договір купівлі-продажу шляхом застосування пропонованих позивачем заходів відповідає інтересам вирішення справи, та тимчасова неможливість переоформлення прав власності на зазначене нерухоме майно, до вирішення цієї цивільної справи, істотним чином не зашкодить ані правам та інтересам сторін у справі, ані інших осіб, натомість, вбачається, що у випадку зволікання у застосуванні таких заходів забезпечення позову, вказане нерухоме майно може бути відчужено на користь інших осіб чи передано у забезпечення зобовязань, що в подальшому, у випадку задоволення позову, може істотним чином ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

При цьому суд зважаючи на те, що заяву про застосування заходів забезпечення позову розглянуто за відсутності учасників справи та їх представників, з метою забезпечення прав таких учасників - вважає за необхідне розяснити учасникам справи передбачене положеннями ст. 153 ЦПК України право на звернення до суду з заявою про скасування або заміну застосованих судом заходів забезпечення позову, шляхом подачі до суду вмотивованої заяви.

Виходячи з викладеного та керуючись положеннями ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 151-153, 208-210, 208, 220 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву позивача про застосування заходів забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Державній реєстраційній службі України, а також усім її, структурним підрозділам, здійснювати будь-які реєстраційні дії в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо квартири АДРЕСА_1.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя П.А. Прохоров