У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2015 року, позов ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_2 та її неповнолітній дочці - ОСОБА_3, у праві володіння та користування належними їм 8/12 частками квартири АДРЕСА_1, надавши доступ до вказаної квартири.

Зобов'язано ОСОБА_4 передати ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 9 лютого 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у частині виділу частки з майна, що є у спільній частковій власності, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідно до висновку експерта від 21 липня 2014 року поділ квартири АДРЕСА_1 з виділенням ОСОБА_2 та її дочці, ОСОБА_4, в натурі 8/12 часток квартири неможливий; технічно можливим є поділ квартири з відступом від ідеальних часток за умови отримання дозволів на добудови до приміщень житлових кімнат

№ 6 та № 7 кухні та санвузла, передбачених вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; вказана добудова можлива лише за умови оформлення права власності або користування земельною ділянкою, на якій її буде розташовано, однак позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що нею оформлено таке право користування чи право власності.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк