Справа № 296/3504/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд Житомира у складі:

судді Сингаївського О. П.,

секретаря Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах недієздатної ОСОБА_2 до ОСОБА_3, який діє як опікун в інтересах недієздатної ОСОБА_4 та законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 і до ОСОБА_5 за участю третіх осіб Органу опіки та піклуванння виконавчого комітету Корольовської районної ради м. Житомира та Служби у справах дітей Житомирської міської ради про встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов"язання не чинити перешкоди у користванні, заборону поселяти сторонніх осіб у квартиру, заборону проживати у квартирі та виселення з квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, де просила: «Прийняти рішення, яким встановити порядок користування житловими приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 17,5 кв.м. з виходом на балкон, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кімнати площею 17,4 та 10,5 кв.м. відповідно. Підсобні приміщення у складі кухні, ванної кімнати, туалету і коридору залишити у загальному користуванні. Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні виділеною ОСОБА_2 кімнатою та підсобними приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1. Зобовязати ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні виділеною ОСОБА_2 кімнатою та підсобними приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1. Заборонити ОСОБА_7 поселяти сторонніх осіб у АДРЕСА_1 без узгодження з усіма співвласниками квартири. Заборонити ОСОБА_3 проживати у АДРЕСА_1 без узгодження з усіма співвласниками квартири. Виселити ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що є опікуном ОСОБА_2, якій належить 2/5 частини квартири АДРЕСА_1.

Іншіми співвласниками квартири є ОСОБА_8 - 2/5 частини та ОСОБА_9 - 1/5 частина.

ОСОБА_8 є недієздатною і її опікуном являється відповідач ОСОБА_3, який також є батьком, а отже законним представником неповнолітнього ОСОБА_5.

У зв"язку з тим, що сторони в добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо порядку користування спірною кваритрою, позивач просила встановити порядок користувіання нею.

Також, в обгрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що ОСОБА_3 без згоди всіх співвласників квартири, тобто її згоди як опікуна недієздатного співвласника, проживає в ній та чинить перешкоди у використанні квартири в інтересах підопічної.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з викладених у ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що порядок користування квартирою був встановлений між співвласниками ще при житті батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Вважали вимогу позивача про виселення відповідача ОСОБА_3 із спірної квартири безпідставною у зв"язку з тим, що він є законним представником неповнолітнього співвласника ОСОБА_5 і тому як батько має право проживати в квартирі разом із сином.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування в судове засідання не зявився. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. При вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд задовольняє позов частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є опікуном недієздатної ОСОБА_2, що підтвердилось копією рішення Радомишельського місцевого суду від 19.03.2009 р. (а. с. 14).

Відповідач ОСОБА_10 є опікуном недієздатної ОСОБА_4, відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03.04.2009 р. (а .с. 15) та батьком неповнолітнього ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло (а. с. 18), свідоцтв про право власності на спадщину за законом (а. с. 20, 21) ОСОБА_2 та ОСОБА_6 належить по 2/5 частини квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_7 - 1/5 частина вказаної квартири.

В судовому засіданні встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування спірною квартирою. Вказаний факт підтвердився в судовому засіданні позиціями сторін, які притендували на одні і тіж кімнати.

Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спілльної часткової власності.

Відповідно до ч.4 ст.67 Цивільного кодексу України, опікун зобовязаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Частиною 1 ст.72 ЦК України встановлено, що опікун зобовязаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах.

В звязку з чим суд дійшов до висновку про обгрунтованість вимог позивача про встановлення порядку користування квартирою між її співвласниками.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача та його представника на те, що порядок користування квартирою був встановений при житті інших співвласників, які померли, оскільки після їх смерті змінилось коло співвласників, обставини користування квартирою, та проти такого порядку заперечують особи, які стали співвласниками в результаті прийняття спадщини. Крім цього, відповідач та його представник не довели в судовому засіданні належними та допустимими доказами, що будь-який порядок користування квартирою був встановлений сторонами.

Спірна квартира має загальну площу 62,91 кв.м. і складається з кімнати № 5, площею, 17,5 кв.м. з виходом на балкон площею 0,81 кв.м., кімнати № 6, площею 17,4 кв.м., кімнати № 7, площею 10,5 кв.м.; підсобних приміщень - кухні, ванної кімнати, туалету, коридору.

Підопічним позивача та відповідача належить по 2/5 частини квартири, що становить по 18,6 кв.м. Неповнолітньому сину відповідача належить 1/5 частина квартири, що становить 9,08 кв.м.

Судом враховується, що квартира має три кімнати, у зв"язку з чим кожному з співлвсників може бути виділена для користування одна кімната.

Оскільки належна неповнолітньому частка в квартирі повинна становити 9,08 кв.м., суд виділяє йому для користування кімнату № 7, площею 10,5 кв.м., що найбільш приближено буде відповідати його частці у спільній власності.

Площа кожної з кімнат, які залишились, становить меньше ніж належна по праву іншим співласникам.

В звязку з чим судом враховується, що недієздатна ОСОБА_8 є матірю неповнолітнього ОСОБА_5 тому, враховуючи родинні взязки, суд вважає можливим спільне користування двома кімнатами. Враховуючи викладене суд виділяє в користування ОСОБА_6 кімнату № 6, площею 17,4 кв.м. В такому разі їх спільна частка буде становити 27,9 кв.м., що максимально наближено до належної по праву частки в розмірі 27,24 кв.м.

Підопічній позивача ОСОБА_2 виділяється кімната № 5, площею 17,5 кв.м. з виходом на балкон площею 0,81 кв.м. Таким чином, сумарна площа, що виділяється їй в користування становить 18,31 кв.м., що максимально наближено до належної по праву площі - 18,6 кв.м.

Допоміжні приміщення - коридор, кухню, туалет, ванну кімнату, суд залишає в спільному користування співвласників.

Судом також встановлено, що ОСОБА_10 проживає в спірній квартирі, що підтвердилось в судовому засіданні листом за його підписом від 11.03.2014 р., на адресу державного виконавця, в якому він повідомляє, що проживає в спірній квартирі (а. с. 64).

З огляду на вищенаведені положення ст. 358 ЦК України, відповідно до якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою, є обгрунтованою вимога позивача про виселення ОСОБА_3 з спірної квартири без надання іншого житла, оскільки він зайняв його без згоди позивача, яка є опікуном недаєздатного співласника.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача та його представника на те, що він має право на проживання в спірній квартирі без згоди співвласників, так як є батьком неповнолітнього власника. Така позиція відповідача не грунтується на нормах права і суперечить вищенаведеній статті Цивільного кодексу України.

В разі виникнення спору між сторонами з цього приводу, він повинен бути вирішений судом.

Враховуючи наявність рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 26 лютого 2013 року, яким встановлено, що ОСОБА_10 чинить перешкоди у користуванні квартирою іншим співласникам (а. с. 22), а також враховуючи доведенність в судовому засіданні факту проживання відповідача в спірній квартирі без згоди всіх співвласників, суд вважає обгрунтованою вимогу позивача про заборону ОСОБА_3 проживати в квартирі без узгодження з усіма співвласниками квартири.

Така вимога є обгрунтованою навіть при умові встановлення користування квартирою, оскцльки допоміжні приміщення - коридор, туалет, ванна кімната, кухня, залишаються у спільному користуванні сторін.

Суд відмовляє в задоволенні позову в частині зобовязання не чинити перешкоди у користуванні кімнатою та поселяти сторонніх осіб без узгодження з усіма співвласниками квартири, оскільки відносно ОСОБА_3 така заборона застосована рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26.02.2013 р. (а. с. 22), а відносно ОСОБА_5 не може бути застосована, оскільки він є неповнолітнім.

Крім цього позивач не надала суду доказів які б давали підстави вважати, що неповнолітній буде порушувати право підопічної і це право потребує захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55, 67, 72, 386, 391 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити порядок користування житловим приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 17,5 кв.м. з виходом на балкон, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кімнати площею 17,4 та 10,5 кв.м. відповідно.

Підсобні приміщення у складі кухні, ванної кімнати, туалету і коридору залишити у загальному користуванні.

Заборонити ОСОБА_3 проживати у квартирі АДРЕСА_1 без узгодження з усіма співвласниками квартири.

Виселити ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

У задоволенні позову в частині зобовязання не чинити перешкоди у користуванні кімнатою та поселяти сторонніх осіб без узгодження з усіма співвласниками квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський