Справа №488/3391/13-ц 19.01.2015 19.01.2015 19.01.2015
Провадження №22-ц/784/94/15
Головуючий 1-ї інстанції Безпрозванний В.В.
Категорія 19 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

19 січня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенко О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Горенко Ю.В.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_3,

представника:

відповідача - Рябчука О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.05.2014 р. за

позовом

ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ«Банк«Фінанси та Кредит» ) про припинення іпотеки,

встановила:

16.07. 2013 р. ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про припинення іпотеки.

Позивачка зазначала, що 05.10.2007 р. між Банком та Спеціалізованим підприємством «Елта-Трейдінг» було укладено кредитний договір.

В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором, Банк уклав з нею договір іпотеки, предметом якого є нежитловий об'єкт центральної контори, що розташований по АДРЕСА_1, площею 309,5 кв. м.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21.11.2012 р. звернуто стягнення на вказане іпотечне майно та пред'явлено виконавчий лист до виконання.

11.06.2013 р. в будівлі, яка є предметом іпотеки, сталася пожежа, внаслідок якої споруда зазнала значних ушкоджень і фактично була знищена, що на думку позивачки відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» є підставою для припинення іпотеки.

09.12. 2013 р. виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

Посилаючись на те, що іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим ч. 3 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» і не придбав предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна за результатами третіх прилюдних торгів, просила припинити іпотеку вказаного нерухомого майна.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.05. 2014 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невірну оцінку судом доказів у справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення суду першої інстанції повторно на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06.11.2014 р., в межах оскарження, передбачених ст. 301 ЦПК України, з врахуванням обов'язковості вказівок суду касаційної інстанції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» ( далі-Закон № 898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 17 Закону № 898-IV іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Статтею 49 цього Закону (редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що іпотека може бути припиненою за рішенням суду, якщо іпотекодержатель за результатами третіх прилюдних торгів не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення.

У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Внаслідок знищення майна воно перестає існувати або повністю втрачає свою цінність.

Тобто, під знищенням майна розуміється приведення його у повну непридатність для використання за цільовим призначенням.

З матеріалів справи вбачається, що 05.10. 2007 р. в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Елта-Трейдінг» за договором про відновлювальну кредитну лінію № 78-10/07 від 05.10. 2007 р., між ОСОБА_3 та Банком був укладений договір іпотеки від 05.10. 2007 р.

Згідно вказаного договору, ОСОБА_3 передала в іпотеку Банку нежитловий об'єкт центральної контори, що розташований по АДРЕСА_1, площею 309,5 кв. м.

На підтвердження знищення предмету іпотеки внаслідок пожежі позивачка надала акт про пожежу від 11.06.2013 р. та технічний висновок № 05.07.13.

З акту про пожежу від 11.06.2013 р. вбачається, що пожежею знищено лише дерев'яні балки перекриття даху нежитлової споруди, яка не експлуатується (а.с.21).

Згідно технічного висновку № 05.07.13, складеного приватним підприємцем ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_6, стіни нежитлового об'єкту зведені з каменя, мають пошкодження конструкцій, класифікуються як руйнівні та є наслідком нерівномірної осадки ґрунту. Дерев'яний дах об'єкту знищено пожежею (а.с.15-20).

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи дав належну юридичну оцінку наданим доказам та становивши, що на будівлі, яка є предметом іпотеки знищено лише деревинне перекриття, предмет іпотеки існує за тією ж адресою, що й зазначено в іпотечному договорі; відсутні будь - які фактичні дані про те, що об'єкт втратив свою цінність, а тому його не можна вважати повністю знищеним, та таким, що приведений у повну непридатність для використання за цільовим призначенням, прийшов правильного висновку про відсутність правових підстав, передбачених абз.5 ч.1 ст. 17 Закону № 898-IV, для припинення іпотеки.

Із матеріалів справ також вбачається, що позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого у нього станом на 21 січня 2011 року утворилась заборгованість в сумі 616 365 грн. 24 коп. Тому банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме об'єкт центральної контори, що розташований по АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21 листопада 2012 року звернуто стягнення на вказане іпотечне майно та виконавчий лист пред'явлено до виконання.

06 лютого 2013 року на виконання вказаного рішення суду відкрито виконавче провадження.

15 березня 2013 року в порядку виконання вказаного судового рішення державним виконавцем Корабельного ВДВС проведено опис та накладено арешт на нежитловий об'єкт центральної контори, що розташований по АДРЕСА_1, про що складено відповідний акт (а.с.11).

Із матеріалів справи вбачається, що торги тричі не відбулися, у зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців.

22 жовтня 2013 року старшим державним виконавцем Корабельного ВДВС направлено повідомлення на адресу банку про те, що реалізація спірного нежитлового об'єкту з прилюдних торгів не відбулася й запропоновано відповідачу залишити за собою іпотечне майно (а. с. 63).

Доказів того, що Банк отримав зазначене повідомлення та без поважних причин, у встановлений у повідомленні строк письмово не заявив про свої наміри залишити за собою нереалізоване майно, матеріали справи не містять.

09.12. 2013 р. старшим державним виконавцем Корабельного ВДВС винесено постанову про звільнення від арешту предмета іпотеки, а наступною постановою Корабельного ВДВС від 09.12. 2013р. виконавчий документ повернуто стягувачеві.

В подальшому стягувач подав заяву про повторне відкриття виконавчого провадження та звернувся до суду з заявою про зміну способу виконання рішення посилаючись на те, що предмет іпотеки не може бути переданий на торги за початковою ціною, визначеною рішенням суду, оскільки внаслідок пожежі його вартість фактично зменшилася.

Встановивши наведене суд першої інстанції постановив правильний висновок про відсутність правових підстав для припинення іпотеки відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 47, Закону № 898-IV, ухваливши рішення, яке відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи

Посилання апеляційної скарги на знищення предмета іпотеки та наявність доказів того, що банк не скористався своїм правом на придбання іпотечного майна, внаслідок того, що торги не відбулися, не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції належним чином з'ясовано обставини справи та на підставі достовірних доказів встановлено відсутність правових підстав для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 17 Закону № 898-IV

Посилання на ліквідацію юридичної особи боржника також не може бути прийняте до уваги. Адже суд апеляційної інстанції, згідно з приписами ст. 303 ЦПК України переглядає справи в межах позовних вимог.

В той же час, позовних вимог про припинення іпотеки з підстав, зазначених у абз.1 ч.1 ст. 17 Закону № 898-IV, позивач не заявляла і вони не були і не могли бути предметом судового розгляду, виходячи з диспозитивності приписів ч. 1 ст. 11 ЦПК України.

Доводи про те, що такий позов було заявлено, не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач уточнила позовні вимоги та наполягала на припиненні іпотеки лише з підстав знищення предмета іпотеки та у зв'язку з тим, що іпотекодержатель не скористався своїм правом на придбання предмета іпотеки. ( а.с. -37-38).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому не підлягають врахуванню при перегляді рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 - 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2014 року - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В.Самчишина

Т.В. Серебрякова