Провадження по справі № 2/752/63/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Ляліній А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

19.12.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В обґрунтування позову зазначила, що 01.10.2008 року та 01.07.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено два договори позики, на суму 3 000,00 дол. США та 110 528,08 грн., відповідно.

Строк повернення грошових коштів встановлено до 01.03.2009 року за договором від 01.10.2008 року та до 08.07.2013 року за договором від 01.07.2013 року.

Позивач вказує, що свої зобов'язання відповідача не виконала, в зв'язку з чим наразі наявне зведене виконавче провадження по стягненню з неї вищезазначених сум.

Станом на дату звернення з вказаним позовом до суду зобов'язання ОСОБА_2 не виконано.

З огляду на таке, позивач просила суд стягнути з відповідача, в порядку ст. 625 ЦК України, проценти за прострочення виконання грошового зобов'язання за весь період, починаючи від укладення договору та по дату звернення до суду, а також інфляційні витрати, а всього 72 973,65 грн..

В подальшому, позивач неодноразово збільшувала розмір позовних вимог, в зв'язку з збільшенням періоду прострочення, та, в останній редакції, просила стягнути на її користь 99 214.92 грн. та судові витрати в розмірі 992,15 грн..

Позивач надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності.

Відповідач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом достовірно встановлено, що 01.10.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 3 000,00 дол. США, зі строком повернення грошових коштів 01.03.2009 року.

Також, 01.07.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 110 528,08 грн., зі строком повернення грошових коштів 08.07.2013 року.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Вказані вимоги закону ОСОБА_2 виконано не було, в зв'язку з чим наразі наявне зведене виконавче провадження №44613408 про стягнення з останньої боргу на користь ОСОБА_1, оскільки грошові зобов'язання ОСОБА_2 не виконані.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під час судового розгляду було встановлено, що виконання зобов'язання по поверненню грошових коштів за договорами від 01.10.2008 року та від 01.07.2013 року ОСОБА_2 не здійснено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з положень договору позики від 01.10.2008 року, останній не передбачав визначеного розміру проценти річних.

Відповідно до п. 5 Договору позики від 01.07.2013 року передбачено, що у разі, якщо позичальник вчасно не поверне суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 25 відсотків річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Оскільки судом встановлено, що, станом на дату розгляду справи, грошові зобов'язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 не виконані, таким чином, має місце прострочення виконання, починаючи з дати укладення договорів, а саме з 01.10.2008 року та 01.07.2013 року та поту розгляду, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач своїх заперечень щодо позову не надав, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 992,12 грн..

Керуючись ст. ст. 525, 526, 599, 625, 629, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, і.п.н. НОМЕР_2, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 три проценти річних за період прострочення зобов'язань в розмірі 49 616,74 грн., інфляційні втрати в розмірі 49 598,18 грн., а всього 99 214 (дев'яносто дев'ять тисяч двісті чотирнадцять) гривень 92 коп..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, і.п.н. НОМЕР_2, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 992 (дев'ятсот дев'яносто дві) гривні 15 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя: Антонова Н.В.