Номер провадження: 22-ц/785/295/15
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Гірняк Л.А., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря - Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

09.07.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача борг в сумі 100 000 гривень.

Позивач посилався на те, що 19.09.2007 року між ОСОБА_2 та його дочкою ОСОБА_3 був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_3 грошову позику у розмірі 100 000 гривень. Позивач вказує на те, що позика була надана для придбання в особисту приватну власність житлового будинку АДРЕСА_1. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 19 вересня 2007 року.

На вимогу повернення грошових коштів, відповідач відповіла відмовою, що і стало підставою для звернення до суду.

Позивач у судове засідання з'явився, позовну заяву підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, позовну заяву просив задовольнити, вказавши, що дійсно відповідачка ОСОБА_3 отримала позику від ОСОБА_5 в сумі 100000грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 грошові кошти за договором позики від 19 вересня 2007 року в сумі 100 000,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 1000,00 гривень.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Із матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та його дочкою ОСОБА_3 був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_3 грошову позику у розмірі 100 000 гривень, що підтверджується розпискою від 19 вересня 2007 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення позики, суд першої інстанції виходив з того, що кошти, отримані ОСОБА_3 були використані для придбання житлового будинку АДРЕСА_1.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що борг був використаний для придбання житлового будинку та вважає його помилковим з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов;язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Відповідно до вимог ст.ст.525,526,1049 ЦК України позичальник зобов;язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку визначеними договором і одностороння відмова від виконання зобов;язання не допускається.

Суд першої інстанції правильно встановивши обставини по справи про те, що відповідач взяв у позивача у борг грошові кошти, які зобов;язався повернути, але у визначені договором ( розпискою) строки взяті на себе зобов;язання не виконав, що є підставою для стягнення з відповідача суми боргу.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено, що кошти, які ОСОБА_3 отримала у борг, були використані в інтересах сім;ї відповідача і що пішли на купівлю будинку АДРЕСА_1

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 є батьком відповідачки ОСОБА_3

20.09.1996року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громалянського стану виконкому Одеської міської ради народних депутатів, про що зроблений відповідний запис № 977 від 20.09.1996року.

За період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 20.09.2007року за договором купівлі- продажу придбали житловий будинок АДРЕСА_1 Даний договір купівлі- продажу було посвідчено державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2629 від 20.09.2007року.

Право власності на вказаний будинок у встановленому законом порядку зареєстровано в КП " Одеське МБТІ иа РОН". При реєстрації договору купівлі-продажу , ОСОБА_4 подав письмову заяву про згоду дружині ОСОБА_3 на купівлю будинку.

16.02.2012року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності подружжя, в тому числі будинку АДРЕСА_1

Таким чином, суд першої інстанції вказавши, що грошові кошти за договором позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були використані на купівлю будинку, зробив даний висновок без дослідження цього питання, не залучив до участі у справі ОСОБА_4 інтереси якого порушуються даним висновком суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді справи не з;ясовувались питання і позивачем не надано доказів того, що кошти взяті в борг пішли на купівлю будинку АДРЕСА_1, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити - виключити із мотивувальної частини рішення посилання на те, що позика, яку ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 в розмірі 100000гривень, була надана для придбання в особисту приватну власність ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.3, 309 ч.1п.п.3,4, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року змінити.

Виключити із мотивувальної частини рішення посилання на те, що позика, яку ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 в розмірі 100000гривень, була надана для придбання в особисту приватну власність ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Л.І. Доценко

Судді А.П. Заїкін

Л.А. Гірняк