АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1261/15 Справа № 209/2350/14 Головуючий у 1 й інстанції - Ковальова А.Б. Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 травня 2014 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року Дніпровський ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання за виконавчим листом №2-1295 від 07 березня 2012 року, виданим Хмельницьким міськрайонним судом м.Хмельницька про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу 334 264,02 грн. та судових витрат 1 820,00 грн., посилаючись на невиконання в добровільному порядку рішення суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 травня 2014 року подання задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали як необґрунтованої та про відмову у задоволенні подання.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі справи вбачається, що в провадженні Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції з 20 лютого по 20 червня 2014 року знаходився виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу 334 264,02 грн. та судових витрат 1 820,00 грн., де місцем проживання боржника значилася адреса у м.Хмельницькому.

Задовольняючи подання, суд, керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», виходив із того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, на виклик до державного виконавця не з'являється, нехтує законними вимогами державного виконавця, а тому подання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

З такими висновками погодитися не можна, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_2 викликалася до виконавчої служби і ухилялася від сплати боргу. Крім того, ухвала суду не відповідає п.3 ч.1 ст.210 ЦПК України.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» від 21 січня 1994 року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Дніпровським ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції не доведено ухилення ОСОБА_2 від сплати боргу, а також те, що на виклик до державного виконавця вона не з'являлася.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що вона ніколи не проживала на території м.Дніпроджержинська, в тому числі й за адресою, яка зазначена в оскаржуваній ухвалі та доданих до подання документах виконавчого провадження.

Даний факт підтверджується постановою Дніпровського ВДВС від 20 червня 2014 року про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 у м.Дніпроджержинську не мешкає, та направленням виконавчого листа до УДВС ГУЮ в Хмельницькій області за місцем реєстрації боржника (а.с.32-33).

Проте, розглядаючи подання, суд не перевірив викладених фактів, не мотивував та не обґрунтував ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань за судовим рішенням.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала на підставі п.2 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 06 травня 2014 року скасувати.

У задоволенні подання Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

Романюк М.М.