Провадження № 2/638/1366/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

12 березня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комунального підприємства "Харківводоканал", Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа - Комунальне підприємство "Жилкомсервіс" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст.209 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя

Щ

Справа № 638/12174/14-ц

2/638/1366/15

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комунального підприємства "Харківводоканал", Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа - Комунальне підприємство "Жилкомсервіс" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів в якому просить після уточнення позовних вимог стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 3749,91 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн., застосувати індекс інфляції заподіяної внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2010 року на її користь з ОСОБА_2 була стягнута матеріальна та моральна шкода внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1, яке відбулося 27.11.2008 року та 03.01.2009 року. Це рішення суду позивачка вважає законним та обґрунтованим, а рішення апеляційної інстанції, яким воно було змінено, - безпідставним. Станом на час розгляду справи судом рішення суду щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди державним виконавцем не виконано, виконавчі дії не проводяться. У зв'язку з чим, на думку позивачки, підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку 3749,91 грн. - сума, на яку було змінено розмір стягнення майнової шкоди з ОСОБА_2 за рішенням суду, моральна шкода та індекс інфляції.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Представник відповідача Комунального підприємства "Харківводоканал" в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з тих підстав, що вказані правовідносини між сторонами вже двічі були предметом розгляду у цивільному судочинстві, та повторне стягнення вказаних у позовної заяві сум суперечить вимогам ст. ст. ч.3 ст. 61, ч.2 ст. 223 ЦПК України.

Представник відповідача Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності.

Представник третьої особи Комунального підприємства "Жилкомсервіс" у судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення, у яких проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечував.

Вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено наступне.

27 листопада 2008 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачу ОСОБА_1 у зв'язку із засміченням каналізаційного стоку між третім та четвертим поверхами.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволені, з ОСОБА_2 на користь позивача стягнута матеріальна шкода у розмірі 10310 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. та судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22 серпня 2012 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2010 року - змінено, розмір стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди зменшено з 10310 грн. до 6560,09 грн. В іншій частині заочне рішення залишено без змін. В касаційному порядку рішення попередніх інстанцій не переглядались.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 липня 2014 року, в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комунального підприємства "Харківводоканал", третя особа - Комунальне підприємство "Жилкомсервіс" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири відмовлено.

Таким чином, позивачки ОСОБА_1 вже двічі зверталася до суду з аналогічними позовними заявами, які були розглянуті, рішення суду набрали чинності.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі ч.2 ст.223 ЦПК України, після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти та правовідносини.

Відповідно позовним вимогам позивачки стягнення з відповідачів зазначених сум ґрунтується на акті від 28.11.2008р., якими було зафіксовано факти залиття квартири позивачата висновку судової будівельно-технічної експертизи. В акті від 28.11.2008р. зазначено, що залиття відбулося у зв'язку із закупоркою каналізаційного стояку між 3 та 4 поверхами.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано доказів щодо вини відповідачів, окрім ОСОБА_2 у залитті квартири у зв'язку із засміченням каналізаційного стояка між 3 і 4 поверхами.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Однак, позивачем не надано жодного доказу, яким підтверджується факт нанесення шкоди саме з боку ОСОБА_3, КП "Харківводоканал" та Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції майну ОСОБА_1.

З приводу вимог відшкодування моральних збитків: згідно ст. 23 ЦК України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних і фізичних страждань, завданих фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При вирішенні питання про відшкодуванні моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність шкоди, наявність протиправних дій, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями особи, яка завдала шкоду. Розмір відшкодування моральної шкоди, має бути адекватним нанесеній шкоді, тобто позивач був зобов'язаний оцінити шкоду зі вказівкою, з чого саме складаються моральні страждання, які він оцінив у сумі 2 000 грн.

Також позивачка просить застосувати індекс інфляції у сумі 11639 грн. 99 коп. за період з листопада 2010 року по квітень 2014 року, проте на підтвердження зазначеної суми до суду не надано жодного доказу та відповідного розрахунку.

Стаття 11 ЦПК України закріплює принцип диспозитивності цивільного процесу, ч. 1 зазначеної статті вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З положення цієї статті також випливає, що суд, за загальним правилом, не повинен виявляти ініціативи у збиранні доказів, про докази, їх кількість та якість повинні піклуватися сторони, оскільки саме на них законом покладений обов'язок доказування суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, знову таки, тільки сприяє сторонам у витребуванню таких доказів.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України з матеріалів справи вбачається, що доводи позивачки дослідженими у судовому засіданні доказами не ґрунтуються.

Таким чином, з врахуванням наведених обставин суд відмовляє в задоволення вимог позивача ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 79, 88, 147, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя