Справа № 577/4595/15-ц
Провадження № 2/577/1523/15

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2015 року м. Конотоп
Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,
за участі секретаря Оничка О.Л.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство «Житлосервіс», виконавчий комітет Конотопської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом ,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та прохає визнати відповідача, а також її малолітніх дітей ОСОБА_5 , 2004 року народження, та ОСОБА_6 , 2012 року народження, такими, що втратила право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 . Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 12 листопада 2012 року. У вказаній квартирі зареєстровані її син ОСОБА_4 , його колишня дружина ОСОБА_3 , а також донька відповідача від першого шлюбу ОСОБА_5 , 2004 року народження, та її онук ОСОБА_7 , 2012 року народження. У 2014 році відповідач разом з малолітніми дітьми добровільно виїхала з квартири
АДРЕСА_1 та на даний час вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_3 ніхто не чинив, вона добровільно та свідомо не користується квартирою. Будь-які речі, які б належали відповідачу чи її малолітнім дітям у квартирі
АДРЕСА_1 відсутні. Так як відповідач разом з дітьми з травня 2014 року не проживає у належній їй на праві власності квартирі, то, відповідно до ст. 405 ЦК України, прохає суд визнати ОСОБА_3 разом з її малолітніми дітьми такими, що втратили право користування житлом.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності підставі договору купівлі-продажу від 12 листопада 2012 року. У вказаній квартирі проживали її син ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_3 , донька відповідача від першого шлюбу ОСОБА_5 , 2004 року народження, та її онук ОСОБА_7 , 2012 року народження. Відповідач зареєстрована у квартирі з листопада 2012 року. В подальшому спільне життя у її сина та ОСОБА_3 не склалося. До 30 травня 2014 року відповідач разом з дітьми проживала у квартирі АДРЕСА_1 , а потім забрала свої речі та добровільно разом з дітьми залишила місце свого проживання. З 30 травня 2014 року ОСОБА_3 та малолітні діти не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , незважаючи на те, що вони зареєстровані за вказаною адресою. Влітку 2014 року відповідач вивезли з вказаної квартири інше, набуте нею та ОСОБА_4 за час шлюбу, майно. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням знятися з реєстрації у належній їй квартирі, але ОСОБА_3 відмовилася це зробити, посилаючись на різні обставини. За таких обставин, вона змушена звернутися з позовом до суду. Питання про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат вона не порушує.
Представник позивача ОСОБА_2 (а.с. 48-49) позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохає суд визнати відповідача ОСОБА_3 та її малолітніх дітей ОСОБА_5 , 2004 року народження, і ОСОБА_6 , 2012 року народження, такими, що втратили право користування житлом квартирою АДРЕСА_1 на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, оскільки відповідач разом з дітьми з травня 2014 року без поважних причин не проживає у вказаній квартирі, залишила її добровільно, забравши свої речі. Будь-яких перешкод щодо проживання у квартирі позивач ОСОБА_3 не чинила.
Відповідач ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з`явилася, в той час як вона належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи (а.с. 42), про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
Треті особи ОСОБА_4 , ЖРЕП «Житлосервіс», виконавчий комітет Конотопської міської ради в судове засідання не з`явилися, надали заяви з проханням розглядати справу без їх участі (а.с. 13, 46, 47).
Оскільки дотримані всі умови, передбачені ч. 1 ст. 224 ЦПК України, то суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи № 577/1303/15-ц, вважає, що позов підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу Сумської області Засоріним А.І. 28 квітня 2012 року за реєстровим № 1350 (а.с. 6-7).
У вказаній квартирі на даний час зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).
Відповідач ОСОБА_3 , а також малолітні діти ОСОБА_5 , 2004 року народження, та ОСОБА_7 , 2012 року народження, зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 з 13 листопада 2012 року (а.с. 31-33).
Частиною 4 ст. 156 ЖК України передбачено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне
З ч. 4 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України витікає, що право члена сім`ї власника будинку (квартири), який не є його співвласником, на користування цим будинком (квартирою) обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку (квартирі).
Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Йому відомо, що у квартирі АДРЕСА_5 зазначеного будинку проживав ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_3 та малолітніми дітьми. До травня 2014 року ОСОБА_3 та діти проживали у квартирі АДРЕСА_1 , а потім вони залишили вказану квартиру. Влітку 2014 року ОСОБА_3 також вивозила з квартири речі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що з 1967 року вона проживає у квартирі АДРЕСА_6 . У квартирі АДРЕСА_5 вказаного будинкуз 2013 року проживали ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_3 і двоє малолітніх дітей. З кінця травня 2014 року ОСОБА_3 та діти не проживають у вказаній квартирі. У ОСОБА_3 були ключі від квартири АДРЕСА_1 та вона в кінці літа на початку вересня 2014 року, коли вже не проживала у квартирі, вивозила з квартири меблі.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона товаришує з позивачем ОСОБА_1 та їй відомо, що син позивача разом з дружиною ОСОБА_3 та дітьми проживав по АДРЕСА_7 у квартирі, яка належить позивачу на праві власності. Вона також добре знає відповідача ОСОБА_3 . Їй відомо, що з кінця травня 2014 року ОСОБА_3 та малолітні діти не проживають у квартирі позивача по АДРЕСА_7 .
У суду не має підстав ставити під сумнів пояснення свідків, так як вони повністю узгоджуються з іншими, зібраними по справі доказами, будь-якої заінтересованості свідків в результатах розгляду справи встановлено не було.
Як вбачається з рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 травня 2015 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають окремо та не ведуть спільне господарство з травня 2014 року (а.с. 4).
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 та малолітні діти ОСОБА_5 , 2004 року народження, та ОСОБА_7 , 2012 року народження, без поважних причин не проживають у квартирі АДРЕСА_1 з 30 травня 2014 року, інше не було встановлено домовленістю між відповідачем і власником житла.
Частинами 3, 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.
Враховуючи зазначене, місцем проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , 2004 року народження, та ОСОБА_6 , 2012 року народження, є місце проживання їх матері ОСОБА_3 , яка, в свою чергу, не проживала у спірній квартирі з 30 травня 2014 року, мешкала за іншою адресою.
За таких обставин, суд приходить висновку, що ОСОБА_3 та її малолітніх дітей слід визнати такими, що втратила право користування житлом квартирою АДРЕСА_1 .
Питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не порушує.
Керуючись ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 156 ЖК України, ст. ст. 29, 319, 379, 383, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітніх дітей - ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житлом - квартирою
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Ярмак О. М.