Категорія 27Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Денишенко Т.О., Луценка В.В.,

при секретарі: Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційні скарги ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог ТОВ «Альпарі» про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

В суд звернулось ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позов тим, що відповідно до укладеного договору DNH4КР92900028 від 08.06.2006 року відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3508,69 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 09.06.2008 року. Відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань перед кредитором, у зв'язку з чим станом на 17.09.2012 року виникла заборгованість 29 907,94 грн. Під час розгляду справи ПАТ КБ «Приватбанк» уточнив позовні вимоги відповідно до яких просив стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 17.09.2012 року в розмірі 29 907,94 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 382,24 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 9106,10 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 18519,31 грн., а також штрафів відповідно до п.6.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1400,38 грн. - штраф (процентна складова).

В свою чергу ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом про визнання договору недійсним, мотивуючи його тим, що при укладенні договору споживчого кредиту вона була введена в оману щодо істотних обставин. Так, 08.06.2006 року у магазині ТОВ «Альпарі» вона обрала товар (побутову техніку) і вирішила придбати його в кредит. Під час оформлення кредитного договору в приміщенні магазину консультантом з кредитів ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 було повідомлено, що стався збій в програмі і після відправлення її даних до головного офісу банку в м. Дніпропетровську, відповідь (згода) на укладення договору не надійшла, тому консультант повідомила, що кредит надати не зможе, вибачилась і повернула всі документи. Вона пішла з магазину і не отримала товар, сприйнявши це як відмову у наданні кредиту. Враховуючи те, що договір був оформлений без її відома, іншою особою (ОСОБА_4.), а не консультантом ОСОБА_3, з наступною підміною номера договору - DNH4КР92900030 замість DNH4КР92900028, без оформлення кредитної справи, і в зв'язку з тим, що вона не була повідомлена про перерахування коштів на ТОВ «Альпарі», ОСОБА_2 вважає, що внаслідок умисних дій вона була введена в оману при укладенні кредитного договору, в зв'язку з чим не отримала ні кредитних грошей, ні побутової техніки. На підставі ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів» просила визнати даний договір недійсним.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору споживчого кредиту - відмовлено. Судові витрати залишено за сторонами.

На рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить суд рішення суду першої інстанції змінити, а саме рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову - скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі зустрічний позов про визнання договору споживчого кредиту від 08.06.2006 року - недійсним. Судові витрати за зустрічним позовом стягнути на її користь з відповідача. В іншій частині рішення залишити без змін. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

ПАТ КБ «Приватбанк», також, не погоджуючись з рішенням суду подало апеляційну скаргу в якій просить змінити рішення від 10.12.2014 року, в частині відмови у задоволенні первісного позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі, судові витрати стягнути з відповідача ОСОБА_2, в іншій частині рішення залишити без змін. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає, що вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.06.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DNH4КР 92900028, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит на суму 3508,70 грн., з яких 2699 грн. позичальник доручила перерахувати на поточний рахунок ТзОВ «Альпарі» в день надання кредиту для оплати товару - холодильника, вартістю 1969 грн. та газової плити, вартістю 730 грн. Кредит наданий на строк 24 місяці до 09.06.2008 року зі сплатою за користування 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.

Позичальник погодилась, що заява разом з запропонованими ПриватБанком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір.

Також позичальник підтвердила, що отримала інформаційно-консультативну послугу від ТОВ «Приват Кредит» у повному обсязі до отримання кредиту від ПриватБанку. Ознайомлена та згодна з умовами надання споживчого кредиту, які надані були у письмовій формі. Своїм підписом підтвердила факт про надану повну інформацію про умови кредитування в ПриватБанку.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що банк перерахував кредитні кошти 09.06.2006 року (наступного дня) на рахунок № ТОВ «Альпарі» в АКБ Укрсоцбанк, що підтверджується меморіальним ордером № 60609В00DZ від 09.06.2006 року, виданого на підставі рахунку № 42 на оплату товару та довідкою ПАТ «Укрсоцбанк».

Відмовляючи у задоволенні первісного позову суд першої інстанції вірно виходив з того, що споживчий кредит був наданий на придбання продукції, проте бажаного позичальник не отримала, а також враховуючи загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності і розумності, сума боргу по кредитному договору в розмірі 29 907,94 грн. стягненню з ОСОБА_2 не підлягає.

При розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що згідно заяви позичальника, п.п. 2.1, 2.2 Умов надання споживчого кредиту ОСОБА_2 доручила банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання в сумі 2699 грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ТОВ «Альпарі», а також оплатити послуги ТОВ «Приват Кредит».

Також в судовому засіданні було встановлено, що позивач не виконав своє зобов'язання щодо перерахування коштів в день надання - 08.06.2006 року, а здійснив перерахування з кредитного рахунку позичальника № НОМЕР_1 лише 09.06.2006 року, не повідомивши про це ОСОБА_2

Таким чином, позичальник ОСОБА_2 мала достатньо підстав вважати, що 08.06.2006 року вона не отримала кредит для оплати товару.

Крім того, в судовому засіданні під час розгляду справи ОСОБА_2 заперечила факт отримання товару в магазині ТОВ «Альпарі», іншими належними письмовими доказами факт отримання не підтверджений. 30.08.2010 року ТОВ «Альпарі» повідомило, що не може підтвердити видачу товару ОСОБА_2, оскільки документи за 2006 рік були знищені відповідно до акту від 02.01.2010 року.

Вищезазначені доводи також підтверджуються показами свідка ОСОБА_3, наданих під час розгляду справи в суді першої інстанції, яка підтвердила, що 08.06.2006 року вона повідомила ОСОБА_2, що кредит їй надано не буде і товар в магазині ОСОБА_2 не отримувала.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції вірно виходив з того, що підстави визначені ОСОБА_2 для визнання кредитного договору, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» 08.06.2006 року, недійсним - відсутні.

Посилання позивача за зустрічним позовом на те, що обман полягає у повідомленні неправдивої інформації про неможливість надання кредиту, замовчуванні (неповідомленні) про дооформлення та підписання кредитного договору іншим представником банку без відома ОСОБА_2, замовчування (неповідомлення) про переказ кредитних коштів для придбання побутової техніки після неправдивого інформування про неможливість надання кредиту та підписання договору, замовчування (неповідомлення) про час і місце отримання побутової техніки після неправдивого інформування про неможливість надання кредиту та підписання договору не є обставинами щодо введення позичальника в оману і визнання договору недійсним на підставі ст. 230 ЦК України.

Разом з тим ОСОБА_2 уклала договір із ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом подання заяви позичальника, а тому, якщо вона не отримувала коштів (товару), то це є підставою для розірвання договору на підставі ст. 651 ЦК України, а не для визнання його недійсним, проте такі вимоги останньою заявлені не були.

Аналізуючи наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про те, що підстав для визнання договору недійсним немає.

Колегія суддів, розглядаючи дану справу прийшла до висновку, що доводи апеляційних скарг є необґрунтованими, не спростовують висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог як ПАТ КБ «Приватбанк», так і ОСОБА_2.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права та відповідає дійсним обставинам справи, що підтверджені відповідними доказами, а тому апеляційні скарги підлягаю відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог ТОВ «Альпарі» про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору недійсним - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: А.Ю. Зайцев

Судді: В.В. Луценко

Т.О. Денишенко

З оригіналом вірно: