АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2878/15 Справа № 205/9898/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В. С. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Центральний" Дніпропетровської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Центральний" Дніпропетровської міської ради про визнання договору купівлі-продажу від 06 березня 2006 року дійсним та визнати за нею право власності. Сплативши судовий збір, згідно до вимог чинного законодавства.

Уточнивши у подальшому свої позовні вимоги позивачка просила суд визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 23 вересня 2014 року позовні вимоги до ОСОБА_2, Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Центральний" Дніпропетровської міської ради в частині визнання угоди дійсною, визнання права власності на нежитлове приміщення залишено без розгляду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги позивачки, оскільки, вважає, що рішення першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що 06 березня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов'язався передати квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 зобов'язалась прийняти квартиру та спраготи за неї 20 000,00 грн., із наступним розрахунком платежів: 6 000,00 грн. сплачені покупцем до оформлення цього договору, залишок вартості квартири здійснюється окремими платежами по 2 000,00 грн. протягом семи років до 06 березня 2013 року (а.с.12-14).

Згідно ст.. 626 ЦК України (в редакції закону станом на 20.02.2006 року), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За ст..657 ЦК України, (в редакції закону станом на 20.02.2006 року), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

06.03.2006 року між сторонами було укладено акт про передачу квартири АДРЕСА_1, який став підставою для виконання сторонами обов'язків, передбачених договором купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу від 06.03.2006 року, за даним актом ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 вищевказану квартиру (а.с.15).

За змістом ч.4 ст.334 ЦК України (в редакції закону станом на 20.02.2006 року), якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

13 січня 2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ РК "Дом" було укладено угоду про передачу майна, відповідно до якої у власність ОСОБА_2 передано, в рахунок частки, що належить йому в статутному капіталі ТОВ РК "Дом", нежиле приміщення аптека№16 загальною площею 465,5 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1. Опис об'єкта: в житловому будинку літ.А-4 нежитлове приміщення №1 на першому поверсі поз. 1-14 заг.площею 282,3 кв.м., на другому поверсі поз. 15-21, І-балкон заг. площею 47,8 кв.м., у підвалі поз. 1-9 заг.площею 135,4 кв.м. Згідно акту прийому-передачі нерухомого майна від 13.01.2006 року вищевказане нежитлове приміщення було передано ОСОБА_2 (а.с.119,120).

Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 02 березня 2006 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а саме: в житловому будинку літ.А-4 нежитлове приміщення №1 (аптека №16) : на І-му та ІІ-му поверхах поз. 1-21, І, у підвалі поз. 1-9 загальною площею 465,5 кв.м. (а.с.118).

Рішенням Дніпропетровської обласної ради від 18.12.2000 року надано згоду на прийняття до спільної власності територіальних громад області житлового фонду та об'єктів соціальної інфраструктури необхідних для його обслуговування, які згідно з розпорядженнями облдержадміністрації та наказами начальника управління житлово-комунального господарства облдержадміністрації були прийняті в 1997-2000 роках на баланс обласного житлово-комунального підприємства "Південне" та житлово-комунального об'єднання облдержадміністрації від ВАТ "Дніпропетровський металургійний завод ім..Петровського", колективного підприємства "Дніпропетровський завод гірничо-шахтного устаткування", до яких відноситься житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.147,148-149).

Рішенням Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 року прийнято у комунальну власність територіальної громади міста обласні житлово-комунальні підприємства "Південне", "Центральний", "Лівобережжя" з майном, будівлями і спорудами, що перебувають на їх балансі, до яких відноситься будинок АДРЕСА_1 (а.с.150).

Як вбачається із наданих доказів, будинок АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності. Жодних документів чи то рішень щодо зміни правового статусу квартири АДРЕСА_1 не встановлено. Договору найму на користування вказаною квартирою не укладався, у зв'язку із чим, не сплачується квартирна плата, плата за обслуговування будинку та прибудинкової території.

У відповідності до ст. 4 Житлового кодексу України, жилі будинки, а також жилі приміщення, що знаходяться на території України утворюють житловий фонд.

До житлового фонду включається також жилі будинки, що належать підприємствам і організаціям і до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Відповідно до ст. 53 Житлового кодексу України, жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

За ст. 61 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до ст.. 63 ЖК Української РСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Згідно ст.. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності,встановлюються законом.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.03.2006 року, являвся власником нежитлового приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що позовні вимоги позивачки є необґрунтованими, безпідставними та в повному обсязі недоведеними з її боку, а отже задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенніх суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не вбачає, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції, у оскаржуваній частині, залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез