Провадження №22-ц/784/780/15
Категорія 46 Головуючий у першій інстанції - Черенкова Н.П.
Доповідач апеляційного суду - Шаманська Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Лівінського І.В., Данилової О.О.,

при секретарі судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3, відповідачки - ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

представника позивача - ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2015 року за позовом

ОСОБА_6

до

ОСОБА_4,

ОСОБА_7

про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 р. ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення.

Позивач зазначав, що є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2012 р., укладеного між ним та ОСОБА_8

Між тим, проживати та скористатися своїм правом власника позивач не може, оскільки у квартирі проживають та зареєстровані відповідачі.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4, ОСОБА_7 не є членами його сім'ї, договору найму житлового приміщення з ними не укладалося та на момент укладення договору купівлі-продажу у спірній квартирі ніхто зареєстрований не був, уточнивши в подальшому свої позовні вимоги, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та усунути перешкоди в його користуванні шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2015 р. у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи та необґрунтованість рішення суду, просив його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що у 1991 р. ОСОБА_9 на підставі ордеру в порядку розподілення відомчого житлового фонду отримав квартиру АДРЕСА_1 на склад сім'ї з трьох осіб ( він, дружина та син).

18 березня 2004 року за рішенням суду шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було розірвано.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2012 року було задоволено позов ОСОБА_9, визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

На підставі вищезазначеного рішення суду, 13 листопада 2012 р. за заявою ОСОБА_9, відповідачів було знято з реєстрації в спірній квартирі.

Після цього, 14 листопада 2012 року, ОСОБА_9 звернувся до Управління з користування та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради з заявою про оформлення передачі в приватну власність вказаної вище квартири.

13 грудня 2012 року ОСОБА_9 отримав свідоцтво про право власності на житло, а 25 грудня цього ж року продав квартиру ОСОБА_8 за договором купівлі-продажу, яка 28 грудня 2012 року продала цю квартиру за договором купівлі продажу ОСОБА_6

Вподальшому, а саме 11 березня 2013 р., заочне рішення, яким відповідачів було визнано такими, що втратили право користування спірною квартирою було скасовано та рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням відмовлено.

За рішенням суду від 15 березня 2013 р. поновлена стара реєстрація відповідачів у спірній квартирі.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 грудня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2014 р., скасовано розпорядження Управління з користування та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради №1733-р від 13 грудня 2012 року про приватизацію квартири АДРЕСА_1, скасовано свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням з користування та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, на право приватної власності ОСОБА_9 на вказану квартиру, за реєстровим № 777/ж.

Отже, відповідачі користуються спірною квартирою, поновивши свої попередні права.

Звертаючись до суду, ОСОБА_6, як на підставу позову посилався на норми житлового законодавства, а саме ст. ст. 168, 170 ЖК України - розірвання договору за вимогою наймодавця.

Зокрема, ч. 3 ст. 168 ЖК України передбачено, що договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про те, що між ОСОБА_6 з однієї сторони та ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з іншої сторони, був укладений договір найму спірного жилого приміщення, як цього вимагають положення ст. 158 ЖК України.

Не був укладений такий договір і з попереднім власником квартири - ОСОБА_8, що давало б позивачу право, відповідно до ст. 170 ЖК України вимагати розірвання договору з цих же підстав

До того ж, наслідком розірвання договору найму жилого приміщення є виселення осіб згідно ст. 169 ЖК України, а не визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

За такого, враховуючи, що скасуванням розпорядження про приватизацію спірної квартири ОСОБА_9 та свідоцтва про право власності на жиле приміщення на ім'я останнього фактично були поновленні права відповідачів на користування спірною квартирою в попередньому стані, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_6. як власник спірного приміщення має право на розірвання договору найму житлового приміщення, укладеного між відповідачами та підприємством комунальної власності міста, колегія суддів вважає безпідставними, так як такі твердження є наслідком невірного тлумачення норм матеріального права, оскільки розпорядження про приватизацію спірної квартири та свідоцтво про право власності на неї на ім'я ОСОБА_9 скасовані, а наслідком скасування є повернення квартири у комунальну власність міста, яке також має право на розпорядження цією квартирою.

До того ж, на даний час в провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, що підтвердили сторони в судовому засіданні апеляційного суду.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: