УХВАЛА

іменем україни

28 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Український Страховий Дім» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - виконавчий комітет Бердичівської міської ради орган опіки та піклування про стягнення частини компенсації завданих збитків за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 вересня 2013 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ПрАТ «Український страховий дім» звернулось до суду із позовом, вимоги якого мотивовано тим, що 17 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_7 було укладено договір про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Відповідно до зазначеної кредитної угоди банк відкрив ОСОБА_7 картковий рахунок на відновлювальну кредитну лінію, а останній зобов'язався погашати кредит та відсотки за його користування.

12 липня 2011 року між банком та ПрАТ «Український страховий дім» було укладено договір добровільного страхування кредитів КР-11№0001, предметом якого були майнові інтереси банку (страхувальника), які пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками банку своїх зобов'язань за кредитними угодами.

У жовтні 2012 року банк звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у зв'язку з невиконанням ОСОБА_7 своїх зобов'язань за кредитною угодою, а саме виникнення у зв'язку із смертю ОСОБА_7 простроченої заборгованості за його картковим рахунком.

Згідно з умовами договору страхування страховиком було визнано заявлену вимогу страховим випадком та здійснено виплату банку страхового відшкодування в розмірі 15 285 грн. 20 коп.

Посилаючись на те, що до страховика перейшло право на отримання від відповідачів, як спадкоємців ОСОБА_7, компенсації завданих збитків - суми сплаченого страховиком банку страхового відшкодування в розмірі 15 285 грн. 20 коп., позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 вересня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь ПрАТ «Український страховий дім» частину компенсації завданих збитків - суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 15 285 грн. 20 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто на користь ПрАТ «Український страховий дім» з ОСОБА_4, ОСОБА_5 з кожного по 7 642 грн. 60 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позову ПрАТ «Український Страховий Дім» до ОСОБА_3 про стягнення частини компенсації завданих збитків відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, виходив із наявності обов'язку відповідачів, як спадкоємців ОСОБА_7, відшкодувати збитки позивачеві, який сплатив кредитну заборгованість спадкодавця на користь банку.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, виходив із того, що ОСОБА_3 відмовилась від спадщини на користь своїх неповнолітніх дітей, а тому на неї не може бути покладено обов'язку щодо компенсації позивачеві завданих збитків - суми страхового відшкодування.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Судами установлено, що 17 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_7 було укладено договір про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою.

Відповідно до зазначеної кредитної угоди було відкрито картковий рахунок та відновлювальну кредитну лінію. ОСОБА_7 зобов'язувався погашати кредит та відсотки за його користування.

12 липня 2011 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ПрАТ «Український страховий дім» було укладено договір добровільного страхування кредитів КР-11 №0001, предметом якого є майнові інтереси банка (страхувальника), які пов'язані з виконанням або неналежним виконанням позичальниками банку своїх зобов'язань за кредитними угодами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер (а.с. 24).

26 жовтня 2012 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до ПрАТ «Український страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_7, у зв»язку з його смертю та невиконанням ним своїх зобов'язань за договором, внаслідок чого станом на 26 жовтня 2012 року утворилася заборгованість на суму 15 285 грн. 20 коп.

Указану подію страховиком було визнано страховим випадком та виплачено банку страхове відшкодування у розмірі 15 285 грн. 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 8 листопада 2012 року (а.с. 25-26).

Судами також установлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_3, та їх малолітні діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

ОСОБА_3 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь своїх малолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно з ч.1 ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом ст. 1218, ч. 1 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Згідно з ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України на зазначене уваги не звернув та не встановив фактичні обставини справи, а саме: вартість спадкового майна; розмір часток спадкоємців ОСОБА_7, належним чином не визначився з характером спірних правовідносин, правовими нормами, що їх регулюють, порядком їх застосування і обсягом зобов'язань спадкоємців перед кредитором, який передбачений ст. 1282 ЦК України.

Апеляційний суд, переглядаючи справу, у порушення норм цивільного процесуального права зазначених недоліків рішення суду першої інстанції не усунув.

З огляду на викладене ухвалені судами рішення не можна вважати законними та обґрунтованими, вони підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 вересня 2013 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 липня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Н.А. Горелкіна

О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко