АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Швецової Л.А.,

Даниленка В.М.,

за участю - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року по справі за заявою ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, у тому числі в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЛАФОРТ"" про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7., ОСОБА_3, Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЛАФОРТ"" про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Ухвалою цього ж суду від 16 травня 2011 року частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль марки "AUDI 100", синього кольору, 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3; накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в межах суми позову 30000 грн., що належить ОСОБА_3, шляхом заборони його відчуження та внесення цих відомостей до відповідного реєстру обтяжень та обмежень; накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в межах суми позову 30000 грн., що належить ОСОБА_7 шляхом заборони його відчуження та внесення цих відомостей до відповідного реєстру обтяжень та обмежень.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2013 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції змінено, матеріальну шкоду в повному обсязі стягнуто з ОСОБА_7

07 травня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаюсь на те, що арешт був накладений на її майно. В звязку із закінченням судового розгляду відпала необхідність у подальшій дії заходів забезпечення позову.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та постановити нову, якою скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16 травня 2011 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Питання щодо вжиття заходів забезпечення позову регулюються ст.ст.151-155 ЦПК України.

Заміна виду забезпеченні позову або скасування заходів забезпечення позову передбачені ст.154 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України суд одночасно з ухваленням рішення або після цього може постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що заявник, як дружина відповідача по справі ОСОБА_7 має нести з ним солідарну відповідальність за заподіяну останнім шкоду, оскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю. Доказів того, що подружжя ОСОБА_7 розлучилося та спільно нажите майно ними поділено суду не надано.

Проте, судова колегія не погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2013 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, у тому числі в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЛАФОРТ"" про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. Зазначене рішення суду змінено рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2014 року та матеріальну шкоду в повному обсязі на користь позивачів стягнуто з ОСОБА_7

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В обґрунтування своєї заяви про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_3 посилалася на те, що вона не перебуває у шлюбі з ОСОБА_7, з якого за рішенням суду стягнуто матеріальні збитки, а тому не має відповідати за цим рішенням суду своїм особистим майном.

Як вбачається з матеріалів справи шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано 07 серпня 2007 року, про що свідчить свідоцтво № НОМЕР_2 (а.с.295 том № 1).

Автомобіль, на який ухвалою від 16 травня 2011 року накладено арешт, придбано ОСОБА_3 28 жовтня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.12 том № 1), тобто після розірвання шлюбу з ОСОБА_7

Таким чином, право власності на арештоване майно належить лише ОСОБА_3 і виникло після розірвання шлюбу з ОСОБА_7, а тому посилання суду першої інстанції на те, ОСОБА_3 повинна нести спільну відповідальність майном, набутим подружжям за час шлюбу є необґрунтованим.

Накладений арешт на автомобіль марки "AUDI 100", синього кольору, 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та майно в межах суми позову в розмірі 30000, яке належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_3 позбавляє її права, як власника на користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Москвського арйонного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2014 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Вжиті ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, у тому числі в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЛАФОРТ"" про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на автомобіль AUDI 100", синього кольору, 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3; накладення арешту на все рухоме та нерухоме майнов межах суми позову - 30000 грн, що належить ОСОБА_3 шляхом заборони його відчуження та внесення цих відомостей до відповідного реєстру обтяжень та обмежень скасувати .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді