Номер провадження: 22-ц/785/2699/15
Головуючий у першій інстанції Івченко В. Б.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, приведення приміщення загального користування в попередній стан, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2014 року,

встановила:

У липні 2013 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила зобов'язати ОСОБА_5: 1) усунути їй перешкоди у користуванні жилим та допоміжним приміщенням, шляхом знесення кам'яної стіни та забороною будівництва; 2) привести у попередній стан сходову клітину в будинку АДРЕСА_6

В позову ОСОБА_4 посилалася на те, що за договором купівлі-продажу від 15.04.2008 р. вона є власником квартири АДРЕСА_1, яка знаходиться на другому поверсі будинку (далі - Квартира № 22). Відповідачка, яка є власником квартири № 17 в цьому ж будинку на першому поверсі (далі - Квартира № 17), незаконно захватила приміщення сходової клітини. Побудувала кам'яну стіну, обмеживши таким чином їй та членам її сім'ї можливість користуватися сходовою клітиною та перекрила вхід до горища будинку. Вказані незаконні дії відповідачки порушують її права співвласника допоміжних приміщень будинку

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2014 р. позов ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5: 1) усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні жилим та допоміжним приміщенням, шляхом знесення за власний рахунок кам'яної стіни та заборонено будівництво; 2) привести у попередній стан сходову клітину в будинку АДРЕСА_1 в м. Одесі. Колегія суддів щодо доводу апелянта про посилання суду в резолютивній частині рішенні на - АДРЕСА_1 зважаючи на зміст мотивувальної частини рішення, вважає що це є опискою, оскільки апелянт не надав доказів існування в м. Одесі іншої вулиці ніж АДРЕСА_1

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в позові в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_5 та її представник - ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі. Пояснили, що квартиру № 17 в установленому порядку реконструйовано. Після реконструкції її введено в експлуатацію. Отримано свідоцтво про право власності на квартиру. До складу реконструйованої квартири входить спірне приміщення сходової клітини. Надали викопіювання плану першого та другого поверхів будинку та світлини.

ОСОБА_4 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. В судовому засіданні вона та її представник - ОСОБА_7 вважали необхідним апеляційну скаргу відхилити як безпідставну, рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване. Посилалися на те, що відповідачка незаконно перешкоджає ОСОБА_4 в користуванні сходовою клітиною.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач буз дозвільних документів, в межах сходової клітини здійснила самочинну прибудову, а саме збудувала кам'яну стіну, якою перекрила позичу прохід до горища житлового будинку, чим обмежила можливість користування сходовою клітиною (а. с. 49 - 49 зворотна сторона).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, цих висновків він дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 328, 382, 383, 386, 391 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 179, 212, 213 ЦПК України) права.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2008 р. ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 право власності зареєстровано в державному реєстрі. Квартира знаходиться на другому поверсі житлового будинку (а. с. 6 - 11).

Відповідно до Декларації № ОД 80 від 05.10.2012 р. про готовність об'єкта до експлуатації (Реконструкція квартири без зміни цільового призначення, АДРЕСА_2), Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 від 31.10.2012 р. та витягу про державну реєстрацію прав ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_4, яка знаходиться на першому поверсі житлового будинку (а. с. 60, 61, 64 - 67). Сторони не заперечували, що квартира АДРЕСА_3, як це вказано в Свідоцтві про право власності на квартиру № 17, та квартира АДРЕСА_4, як це вказано у витягу про державну реєстрацію прав (а. с. 61) це одна і таж квартира.

Згідно технічного паспорту квартири № 22 від 28.03.2008 р., складеного на час придбання цієї квартири (а. с. 12 - 14) та світлин вхід у квартиру № 22 здійснюється через зовнішню драбину, яка веде у приміщення № 1, площею - 11,8 кв. м., з якого позивачка має доступ до приміщення № 2, площею - 3,6 кв. м., а з нього - до внутрішнього приміщення сходової клітини. Зараз прохід із приміщення № 2 до сходової клітини закладено (а. с. 84 - 86).

Відповідно до складеного після проведення реконструкції технічного паспорту квартири № 17 від 08.10.2012 р. (а. с. 62 - 63), викопіювання плану першого та другого поверхів будинку та світлин (а. с. 84 - 86) вхід у квартиру № 17 здійснюється із зовні через поріг у приміщення № 6, площею - 11,8 кв. м., з якого відповідачка має доступ до приміщення № 7 на першому поверсі, площею - 3,6 кв. м., а з нього - до приміщення № 8 на другому поверсі, площею - 11,1 кв. м.. Приміщення за №№ 7, 8 разом становлять сходову клітину.

Між сторонами вникли правовідносини щодо права власності, усунення перешкод у здійсненні права власності на належне сторонам майно.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен мажє право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За правилами, передбаченими ст. ст. 319, 328, 386, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. ст. 382, 383 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Пунктами 2, 11 "Порядку прийняття в експулатацію закінчених будівництвом об'єктів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.11 р. № 461, передбачено, що прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І - ІІ категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Датою прийняття в експлуатацію об'єкта в такому випадку є дата реєстрації декларації.

Із доданої до апеляційної скарги декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ОД 80 від 05.10.2012 р. (а. с. 64 - 67), вбачається, що видавши цей документ Інспекція державного архітектурного-будівельного контролю в Одеській області засвідчила відповідність закінченої реконструкції об'єкту нерухомості - квартири № 17 житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Одесі, проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтвердила готовність квартири до експлуатації.

31.10.2012 р. ОСОБА_5 отримала Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5 (а. с. 60 - 61). За вказаних обставин, на даний час відсутні підстави вважати проведення реконструкції квартири незаконною (ч. 2 ст. 383 ЦК України). Відповідно до технічного паспорту до складу квартири № 17 входить і спірне приміщення сходової клітини.

Таким чином, встановлено, що позивачка просить усунути їй перешкоди в користуванні приміщенням, яке є власністю відповідачки, входить до складу належної їй на праві приватної власності квартири. Позовні вимоги заявлені не коректно. Право власності відповідачки у даній справі не оскаржується. За встановлених на час розгляду справи обставин, колегія суддів вважає, що права позивачки не підлягають захисту, а тому в задоволенні позову необхідно повністю відмовити. Доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду обставинам справи щодо можливості знесення кам'яної стіни, порушення норм матеріального та процесуального права є обґрунтованими.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про повну відмову в задоволенні позову ОСОБА_4.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, у зв'язку з відсутністю підстав для звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору, необхідно стягнути з останньої на користь ОСОБА_5 сплачений під час подання апеляційної скарги (а. с. 53) судовий збір у сумі - 121,80 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2014 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщанням, приведення приміщення загального користування в попередній стан - повністю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір у сумі - 121 (сто двадцять одна) 80 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

Л. І. Доценко