Справа № 456/369/14-ц
Провадження № 2/456/174/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2015 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

при секретарі Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів та просить визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в будинку АДРЕСА_1.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що йому належить будинок АДРЕСА_1. З дня свого народження він постійно проживав та на даний час проживає у вказаному будинку. В даному будинку зареєстровані також відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3. 29.12.1979р. він уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_2. Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3. З початку сімейне життя складалося добре, однак з часом дружина почала вести бродяжницький спосіб життя, часто йшла з дому, місяцями проживала в с. Нагірне, Самбірського району, Львівської області. Під час її відсутності він сам виховував дочку. У 1998р. відповідач ОСОБА_2 пішла з дому остаточно, і з цього часу не підтримує з ним жодних відносин. Дочка ОСОБА_3 того ж 1998р. поступила на навчання до Львівської академії ветеринарної медицини, та з цього часу також не підтримує з ним жодних стосунків. Він намагався розшукати відповідачів через головне управління державної міграційної служби України у Львівській області, однак результатів це не дало. Починаючи з 1998р. відповідачі виїхали з будинку, і з цього часу у вказаному житлі не проживають, не сплачують комунальні послуги, в будинку немає їх особистих речей, однак такі залишаються зареєстрованими в даному будинку. Він змушений проводити оплату за комунальні послуги враховуючи і відповідачів, витрачаючи на це значні кошти, чим ставлять його пенсіонера у складне матеріальне становище, одночасно не має можливості оформити субсидії, однак відповідачі добровільно не виписуються з будинку, хоча в ньому не проживають з 1998р.. А тому, вимушений звернутись з даним позовом до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю пославшись на обставини викладені в позовній заяві, додатково пояснив, що відповідач ОСОБА_2 колишня дружина, а ОСОБА_3 дочка. До 1998р. відповідачі проживали та були зареєстровані в його будинку. Потім відповідачі виїхали з будинку у невідомому йому напрямку. Як стало відомо на даний час, його колишня дружина перебуває на заробітках в Італії, а донька проживає в м. Львові. Спірний будинок належав його батькам ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які давно померли. На час смерті він постійно проживав з батьками, в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини не звертався, оскільки не вважав за потрібне. Зважаючи на те, що відповідачі не проживають в спірному будинку протягом тривалого часу, просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечила повністю, додатково пояснила, що з народження до 2003р. разом з матір"ю та батьком проживали в спірному будинку в с.Добряни Стрийського району. В подальшому відносини батьків дуже погіршились, батько постійно вчиняв скандали ображав та бив їх, а потім вигнав з будинку. Після чого її мати ОСОБА_4 поїхала на заробітки в Італію, а вона поїхала на навчання в м. Львів та поселилась в гуртожитку. На даний час вона з сім"єю винаймає квартиру в м. Львові. Протягом всього часу неодноразово намагалась порозумітись з батьком та потрапити в будинок, щоб взяти деякі особисті речі, які там залишились, однак марно. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 в судовому засіданні позов заперечив, пояснив, що відповідач ОСОБА_2 з 2002р. тимчасово перебуває на заробітках в Італії, має дозвіл на роботу та проживання в даній країні. Однак після, повернення в Україну має намір проживати в спірному будинку в с.Добряни. Просить в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що являється дільничим інспектором Стрийського МВ, зокрема в с. Добряни Стрийського району. Протягом останніх років до нього декілька разів зверталась ОСОБА_3, яка просила допомогти їй потрапити в будинок, оскільки її батько ОСОБА_1 перешкоджає їй в цьому. Вони разом з ОСОБА_3, а також дільничим ОСОБА_9 виходили на місце, однак розмова зі ОСОБА_1 не складалась, він в грубій формі виштовхав та не допустив їх до будинку.

Аналогічними показами свідка ОСОБА_9 - дільничого інспектора Стрийського МВ.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як беззаперечно встановлено судом, та стверджується довідкою Добрянської сільської ради від 5.01.2015р., про те що згідно відомостей занесених у погосподарських книгах на 1977-79 р.р. головою сім"ї господарства по АДРЕСА_1 записана ОСОБА_6. У 1981 р. запис голови сім"ї вищевказаного господарства змінено на ОСОБА_1 у зв"язку зі смертю ОСОБА_6. Відомості щодо власника даного господарства в погосподарських книгах відсутні. Даний житловий будинок у комунальній власності громади села Добряни Стрийського району не рахується.

Як видно з інформаційних довідок Стрийської державної нотаріальної контори від 13.01.2015р. спадкові справи після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (відповідно батька та матері позивача) не заводились.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї.

На момент смерті матері ОСОБА_6, позивач ОСОБА_1 проживав разом із нею та був зареєстрована у спірному будинку, таким чином відповідно до положень ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину.

В даному будинку зареєстровані позивач ОСОБА_1 та до квітня 2014р. були зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 колишня дружина та донька позивача. Однак, відповідачі на даний момент у вказаному будинку не проживають. Відповідач ОСОБА_2 з 2002р. перебуває на заробітках в республіці Італія, що стверджується копією паспорта та дозволом на роботу (а.с. 38-40), а донька ОСОБА_3 проживає з сім"єю в м. Львові.

На підставі заочного рішення Стрийського міськрайонного суду від 13.03.2014р., відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 25.04.2014р. було знято з реєстрації в будинку по АДРЕСА_1. Однак, ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 28.10.2014р., вищевказане заочне рішення суду було скасоване, справа призначена до розгляду в загальному порядку.

Як вбачається з позовної заяви (а.с. 2,3) ОСОБА_1 подав позов на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, а відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Впродовж розгляду справи позивач незважаючи на неодноразові роз"яснення суду свої позовні вимоги не змінював.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі.

Глава ж друга ЖК України, до якої входить ст. 71 ЖК України, регулює правовідносини користування жилим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду.

Тому в заявленому позивачем позові з підстав ст. 71 ЖК України слід відмовити, оскільки спірний будинок не відноситься до державного чи громадського житлового фонду, а перебуває у фактичній власності позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н. М. Янів