АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 917/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Парамонов М.Л.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилалася на те, що відповідач без поважних причин більше шести місяців не проживає у квартирі, що призводить до збільшення розміру щомісячних витрат за житло у вигляді комунальних послуг та квартплати.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року - у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що судом першої інстанції, в порушення норм статті 71, 72 Житлового кодексу України, не було визнано відповідача таким, що втратив на право користування жилим приміщенням та не було встановлено наявність жодного випадку, який надає можливість ОСОБА_2 залишати за собою право на збереження місця проживання понад шестимісячного строку.

Крім того, у даний час відповідач створив нову сім'ю - уклав 13.06.2014 р. шлюб із ОСОБА_3, яка є вагітною, веде з нею спільне господарство.

Зазначила, що квартира АДРЕСА_1, хоч перебуває у її приватній власності, є придбаною на умовах пільгового кредитування за державною програмою підтримка молодіжного житлового будівництва. Кошти на перший платіж по кредитному договору вона отримала за договором позики.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з відсутності законних та достатніх правових підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 156 Житлового Кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, у разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 14.05.2007р., виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 11.05.2007 року №809-С/КІ, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 право власності на квартиру зареєстровано в БТІ м. Києва 16.05.2007 року (a.c.7).

Згідно довідки форми №3 від 08.10.2014 року в квартирі №46 зареєстровані 5 осіб - позивач ОСОБА_1, донька позивача ОСОБА_5, 1997 року народження, відповідач ОСОБА_2 - з 11.12.2007 року, та спільні діти сторін - донька ОСОБА_6, 2006 року народження та син ОСОБА_7, 2010 рокународження (а.с.47).

Сторонами не заперечується, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.04.2005 року по 19.12.2008 року (а.с.13, 14); з червня 2009 року по 12.05.2013 року сторони знову проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу в спірній квартирі.

Згідно Актів комісії ЖЕД -205 від 19.11.2013 p., 27.12.2013р. та 06.01.2014р. відповідач не проживає в квартирі.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з тим, що визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням є передчасним з огляду на вимоги, якими обґрунтовується позов, та з урахуванням відсутності у відповідача іншого житла.

Крім того, варто враховувати те, що позивач у своєму позові вказала, що шлюб між ними було розірвано через сварки і неможливість подальшого проживання разом.

З урахуванням вказаних обставин, судова колегія вважає, що між сторонами по справі є спір, а тому не може відсутність відповідача розглядатися як непроживання без поважних причин.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді