АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 2 грудня 2014р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації

про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою та виселення,

встановила:

у квітні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 та виселення їх з даної квартири.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2014р. змінено спосіб виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2011р. про стягнення з ОСОБА_1 на його користь 2 189 624грн. 79коп., шляхом визнання за ним права власності на зазначену квартиру, проте, відповідачі у добровільному порядку квартиру не звільняють, чим порушують його право власності.

Рішенням суду від 2 грудня 2014р. позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, так як суд не врахував, що позивач не зареєстрував своє право власності на спірну квартиру, а відтак не набув права на розпорядження та користування нею.

Також апелянт посилається на те, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2014р. за малолітньою ОСОБА_5 збережено право користування спірною квартирою, малолітня не може проживати сама, тому виселення відповідачів позбавить і їх малолітню дитину можливості користуватися квартирою.

Відповідач ОСОБА_3 апеляційну скаргу на рішення суду не подавала.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та представника відповідача ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення представника позивача, який просив залишити рішення суду без змін, враховуючи думку служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, яка у листі від 27 січня 2015р. просить апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/2307/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Фаркош Ю.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
наступного.

- 2 -

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2011р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 2 187 804грн. 79коп.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2014р., яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 6 березня 2014р., змінено спосіб виконання зазначеного рішення суду та у рахунок погашення боргу звернено стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом передачі квартири у власність ОСОБА_2

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1, як колишній власник квартири, втратив право на користування нею у зв'язку із переходом права власності до позивача, а право користування відповідача ОСОБА_3 квартирою було похідним від права власності ОСОБА_1 і припинилося у зв'язку із припиненням права власності ОСОБА_1

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, так як він не ґрунтується на нормах матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що у спірній квартирі зареєстрована та проживає дочка відповідачів ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка відповідно до положень статті 6 СК України є малолітньою дитиною.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2014р. у рахунок погашення боргу у сумі 2 189 624,79грн. звернуто стягнення на квартиру боржника ОСОБА_10 шляхом передачі квартири у власність ОСОБА_2, проте, без позбавлення малолітньої доньки ОСОБА_11 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування квартирою.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Матеріалами справи підтверджується, що малолітня ОСОБА_5 проживає разом із батьками у квартирі АДРЕСА_1, судовим рішенням за нею збережено право користування вказаною квартирою, проживання малолітньої дитини окремо від батьків, які не позбавлені батьківських прав і є сім'єю, і які є її законними представниками відповідно до положень ст. 154 СК України, відповідно до норм діючого законодавства, не допускається, тому відсутні підстави для виселення відповідача ОСОБА_1 зі спірної квартири.

Відповідач ОСОБА_3 рішення суду не оскаржувала, тому колегія суддів відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України не дає оцінку законності рішенню суду в частині даного відповідача.

На вищезазначені обставини справи та норми матеріального права не звернув уваги суд першої інстанції, приймаючи рішення про виселення батька малолітньої із квартири.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у справі 6-158цс14, оскільки дані правовідносини не є подібними до тих, які були предметом розгляду ВСУ.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Представниками відповідачів до апеляційного суду надана копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015р., якою скасовані ухвала Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2014р. та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 6 березня 2014р. і у задоволенні заяви головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про зміну способу і порядку виконання рішення суду відмовлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі апеляційної скарги

- 3 -

і скасувати рішення суду у повному обсязі, а у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки обставини, на підставі яких вони були заявлені, змінилися.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 2 грудня 2014р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, та виселення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: