Ухвала

іменем україни

30 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Висоцької В.С., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: Мостиський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, Служба у справах дітей Мостиської районної державної адміністрації, Дидятицька сільська рада Мостиського району Львівської області, ОСОБА_9, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням; за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області, про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_10 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 3 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2015 року,

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до ордера від 19 листопада 1993 року, виданого на підставі рішення виконкому Мостиської міської ради народних депутатів м. Мостиська Львівської області від 19 листопада 1993 року, він є наймачем двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира належить до житла державного житлового фонду, у приватну власність у порядку безоплатної приватизації державного житлового фонду не передана. Крім нього, наймачами на момент вселення були шестеро осіб: ОСОБА_10 - дружина, ОСОБА_11 - син, дочки:

ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і ОСОБА_5 - онук. Згідно з довідкою від 19 травня 2014 року, виданої комунальним підприємством «Моє місто» (далі - КП «Моє місто») на даний час у вказаній квартирі зареєстровані члени сім'ї в кількості дев'ятеро осіб: ОСОБА_10 - дружина, ОСОБА_11 - син, дочки: ОСОБА_12 та ОСОБА_4, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - онуки.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 разом із дітьми, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, понад 20 років постійно не проживають у квартирі, не сплачують комунальні платежі, не проводять поточні ремонти, особистих речей у квартирі не мають, просив суд визнати останніх такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

У серпні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із зустрічним позовом, у якому просили вселити ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користуванні вказаною квартирою та зобов'язати ОСОБА_3 надати ОСОБА_4 і

ОСОБА_5 дублікат ключів від вхідних дверей квартири.

В обґрунтування позову посилались на те, що ОСОБА_3 вигнав їх з квартири та чинить перешкоди у користуванні квартирою, змінивши замок на вхідних дверях.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від

3 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_6, ОСОБА_15 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 У задоволенні решти позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Вселено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користуванні квартирою АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_3 надати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дублікат ключів від вхідних дверей вказаної квартири. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2015 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 3 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2015 року у даній справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_10 просить скасувати рішення Мостиського районного суду Львівської області від 3 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2015 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу ОСОБА_10 посилалась на те, що ухваленими у справі судовими рішеннями вирішено питання стосовно її прав, однак до участі у розгляді даної справи її залучено не було.

Доводи касаційної скарги заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Положеннями ст. 64 ЖК УРСР визначено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Так, рішенням Мостиського районного суду Львівської області від

3 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2015 року, вирішено питання користування квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_10, яка є дружиною основного наймача спірної квартири до участі у справі не залучалася, хоча вирішення спору впливає на її права.

Приписами ст. 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

За положеннями ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Захист прав та інтересів особи реалізують за допомогою широких процесуальних гарантій, а незалучення кого-небудь з цих осіб до розгляду справи, інтересів яких стосується цей спір, позбавляє їх можливості скористатися для захисту своїх прав та свобод процесуальними правами та гарантіями.

Розглянувши справу у відсутності ОСОБА_10, інтересів якої стосується спір, суд неповно з'ясував дійсні обставини справи та характеру спірних правовідносин, зумовлених встановленими фактами.

У порушення вимог статей 213, 316 ЦПК України суд у повній мірі не визначився з характером спірних правовідносин; не встановив коло осіб, права та інтереси яких зачіпає даний спір та в порушення вимог

ст. 33 ЦПК України не вирішив питання про залучення ОСОБА_10 до участі у справі.

Оскільки при вирішенні спору судом порушені норми процесуального праві, що призвело до неправильного вирішення справи, тому в силу

ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 348 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2015 року, рішення Мостиського районного суду Львівської області від 3 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:В.С. Висоцька

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана