Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/7211/14-ц Головуючий у 1-й інст. Снігір В. М.
Категорія 50 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового

засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2014 року

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач є його батьком. Він /позивач/ є повнолітнім, проте, навчається у Приватному вищому навчальному закладі ТСОУ «Коростенський технічний коледж» на заочній формі навчання за контрактом з терміном навчання до 30.11.2016 року, стипендії не отримує. Проживає разом із матір'ю, однак її коштів не вистачає на повне утримання сім'ї, в тому числі і на оплату навчання, тому він потребує матеріальної допомоги батька. Просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі ? частини його доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на період навчання з 25.09.2014 року до 30.11.2016 року.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2014 року позов задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання в розмірі ? частини його доходів щомісячно, починаючи із 07.10.2014 року до закінчення ним навчання - 30.11.2016 року, але не більш як до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення скасувати, та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками повнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3), який на платній основі навчається у Приватному вищому навчальному закладі ТСОУ «Коростенський технічний коледж» . Форма навчання - заочна. Загальна вартість освітньої послуги становить 9400 грн. (а.с.6,7-9).

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд 1-ї інстанції правильно взяв до уваги матеріальний стан обох батьків, проте припустився помилки, визначивши розмір аліментів у частці від заробітку, при тому, що відповідач на час ухвалення рішення суду вже не працював (а.с.31). За нормами ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, тобто стабільного заробітку він не має, тому у суду не було підстав визначати аліменти у частці від заробітку.

Враховуючи те, що відповідач є особою працездатного віку /44 роки/; з останнього місця роботи звільнився за власним бажанням (а.с.31); на обліку в Центрі зайнятості не перебуває, інших утриманців або грошових зобов'язань не має, тому колегія суддів погоджується із висновком суду 1-ї інстанції про те, що він спроможний сплачувати аліменти на період навчання повнолітнього сина.

Визначений колегією суддів розмір аліментів у твердій грошовій сумі - по 200 грн. щомісячно, фактично відповідає половині витрат по оплаті навчання /9400 : 2= 4700 грн. : 26 місяців = 181 грн./.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків суду щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти. Апелянт будучи ще досить молодою людиною та не маючи протипоказань для працевлаштування, звільнився з роботи за власним бажанням, не вчиняє будь-яких дій щодо пошуку роботи. Обов'язок по утриманню повнолітнього сина в період його навчання не може бути покладений виключно на матір дитини, яка отримує мінімальну заробітну плату (а.с.11). Крім того, розмір аліментів, визначений судом є мізерним у порівнянні з потребами позивача і, як вже вище зазначалось, фактично покриває лише оплату половини вартості навчання.

Посилання ОСОБА_3, що позивач навчається за заочною формою навчання і має час для працевлаштування, але свідомо цього не робить, є необґрунтованими припущеннями.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2014 року скасувати і ухвалити нове - про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_3, 1970 року народження, уродженця та мешканця с.Сарновичі, Коростенського району, Житомирської області на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на його утримання в розмірі по 200 грн. щомісячно, починаючи з 07.10.2014 року до закінчення навчання - до 30.11.2016 року, але не більше як до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 судового збору залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: