АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/224/15 Справа № 183/1991/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д. І. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам на утримання дитини, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, виключення відомостей по батька з актового запису про народження дитини, звільнення від сплати заборгованості по аліментам,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнювала, до ОСОБА_3, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2009 року з ОСОБА_3 на її користь були стягнуті аліменти на утримання дитини, починаючи з 19 листопада 1999 року. У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2013 року був зменшений розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на її користь на утримання дитини, починаючи з 19 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01 червня 2014 року заборгованість відповідача ОСОБА_3 по аліментам складає: 19 597,40 грн. Сума пені станом на 01 червня 2014 року становить 365 803,13 грн.

Враховуючи наведене, позивач ОСОБА_2 просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_3 заборгованість по аліментам, які стягуються з ОСОБА_3 на її користь на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 19 597,40 грн.; стягнути на її користь з ОСОБА_3 неустойку (пеню) за період прострочення виплат по аліментам на утримання дитини в розмірі 365 803,13 грн.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом, який далі уточнював, до ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 вересня 1996 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2, від якого мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 17 листопада 1999 року шлюб між ним та ОСОБА_2 був розірваний. ОСОБА_3 зазначив, що він не може бути батьком дитини, в зв'язку з тим, що дружина постійно зраджувала йому. Крім того, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до нього про стягнення аліментів з 19 листопада 1999 року. ОСОБА_3 зазначає, що він є інвалідом 3 групи з 09 грудня 2008 року отримує пенсію по інвалідності, свої доходи не приховує, не ухиляється від сплати аліментів, у відповідності до ЗУ "Про виконавче провадження" з його пенсії утримуються суми аліментів не більше 50% доходу, в зв'язку з чим, виникла заборгованість, але, його вини в цьому немає.

В зв'язку з наведеним, в зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 просив суд виключити відомості про нього як батька з актового запису № 41 проведеного 03 лютого 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; звільнити його, ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2009 року на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги, в яких ОСОБА_3 просить змінити рішення суду, задовольнивши його позовні вимоги та залишити без змін рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову, а ОСОБА_2 просить змінити рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 неустойки (пені), залишивши без змін - в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та відмови у задоволенні позовних про стягнення заборгованості по аліментах, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з наступних підстав.

Встановлено, що у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2009 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 1999 року.

Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2013 року був зменшений розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Так, у відповідності до розпорядження державного виконавця від 02 червня 2009 року, бухгалтерії Ощадного банку № 2991 був надісланий виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_3, пропонувалося проводити утримання з 01 червня 2009 року , одночасно нарахувати заборгованість за період з 09 грудня 2008 року по 01 червня 2009 року плюс 21 144,60 грн.

Фактично заборгованість по аліментам в розмірі 21 144,60 грн. виникла за період з 19 листопада 1999 року по 09 грудня 2008 року.

Згідно довідки Начальника управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян від 12 червня 2014 року, станом на 01 липня 2014 року заборгованість по виконавчому листу складає: 21 234,90 грн.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам сторонами не оскаржувалося, а тому в апеляційному порядку не переглядається., суд виходив з того, що виконавчий лист щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, перебуває на виконанні ВДВС Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, виконавче провадження не закрите, стягнення за виконавчим листом проводиться, за відповідачем рахується заборгованість, яка підлягає стягненню, тому підстав для стягнення зазначеної суми повторно не має.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення неустойки (пені) за затримку сплати аліментів, суд виходив з того, що ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи з 09 грудня 2008 року, перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, згідно довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з пенсії ОСОБА_3 з 01 серпня 2009 року утримуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини, відрахування проводяться щомісяця, утримувати заборгованість в повному обсязі не має можливості, оскільки, розмір відрахувань, у відповідності до ЗУ "Про виконавче провадження" не може перевищувати 50% доходів. Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 має на утриманні ще двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивачем ОСОБА_2 не надано суду доказів вини відповідача ОСОБА_3 у виникненні заборгованості по аліментам на утримання дитини.

Судом встановлено, що 14 вересня 1996 року сторони зареєстрували шлюб.

У відповідності до свідоцтва про народження, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Встановлено, що 07 травня 2009 року Новомосковським міськрайонний судом Дніпропетровської області винесене рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

У справі була проведена судово-генетична експертиза, згідно висновків експерта, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про оспорювання батьківства, виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 в частині вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд виходив з того, що з ОСОБА_3 стягнуті аліменти у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2009 року, починаючи з 19 листопада 1999 року.

Зазначене рішення суду не скасоване, а тому, підлягає виконанню.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_3, незважаючи на наявність виконавчого листа, не ліквідував заборгованість за аліментами за попередній період, при цьому вже утворилася нова заборгованість за поточними аліментами. Крім того, після перерахування розміру частки з 1/4 частини доходу на 1/6 частини доходу (заробітку) відповідач ОСОБА_3 все одно має заборгованість за аліментами перед ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 Таким чином, ОСОБА_3 в обов'язковому порядку повинен сплатити неустойку у розмірі 365 803, 13 грн., яка виникла через його навмисну несплату аліментів на підставі рішення суду.

Однак, з такими доводами апелянта погодитися не можна, враховуючи наступне.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати в виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Відмовляючи позивачці у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3 пені, суд першої інстанції вірно посилався на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача і таким чином ОСОБА_2 не довела, що у даному випадку у відповідача виник обов'язок сплатити пеню.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що рішенням суду від 07 травня 2009 року з ОСОБА_3 стягнуті аліменти, починаючи з 19 листопада 1999 року, в зв'язку з чим, відповідачу була нарахована заборгованість одразу за 10 років.

Також, суду надані документи, які підтверджують, що ОСОБА_3 потребує постійного лікування, оскільки є інвалідом 3 групи з 09 грудня 2008 року, перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Крім цього, ОСОБА_3 має на утриманні ще двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3

Зазначені вище обставини також утруднюють своєчасне виконання рішення суду від 07 травня 2009 року про стягнення нарахованої за 10 років заборгованості по аліментам.

ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі просить задовольнити його вимоги в частині оспорювання батьківства, виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. Однак, такі вимоги апелянта є безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься висновок судово-генетичної експертизи, згідно якого ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначену експертизу ОСОБА_3 не оспорював, клопотання щодо призначення повторної експертизи не заявляв. Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 в цій частині.

Крім того, апелянт просить звільнити його від сплати заборгованості, посилаючись ч. 1 ст. 194 СК України, згідно якої аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Однак, тривалий час розгляду справи про стягнення аліментів на утримання дитини, не є підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам та не є підставою для скасування рішення, оскільки з ОСОБА_3 стягнуті аліменти у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2009 року, починаючи з 19 листопада 1999 року. Зазначене рішення суду не скасоване, а тому підлягає виконанню.

ОСОБА_3 також посилається на те, що суд першої інстанції, не дивлячись на тривалий розгляд справи, не з'ясував фактичний розмір заборгованості по аліментах та не проводив її розрахунок, що призвело до невірного встановлення розміру заборгованості. Однак, в матеріалах справи містяться докази про розрахунок заборгованості по виконавчому листу, а саме довідка Начальника управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян від 12 червня 2014 року, станом на 01.07.2014 р. заборгованість по виконавчому листу складає 21 234,90 грн.

Крім того, під час розгляду справи в апеляційному суді була витребувана довідка Начальника управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян, згідно якої станом на 01.01.2015 р. заборгованість по виконавчому листу №2-2261 від 21.05.2009 р. становить 8594,33 грн., борг по виконавчому листу №2-86 від 07.05.2009 р. становить 21220,74 грн. Таким чином, виконавче провадження не закрите, стягнення за виконавчим листом проводиться, за ОСОБА_3 рахується заборгованість.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду судом апеляційної інстанції не встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова