Справа № 392/89/13- ц
Провадження № 6/392/4/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючої: судді Кавун Т.В.

при секретарі Касьян З.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду від 04.06.2013 року № 392/ 89/13-ц, посилаючись на те, що 07.06.2014 року вступив в дію Закон України " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", і відповідно до нього не може бути примусово стягнуте ( відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов"язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами, якщо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання. Просить суд виконання рішення суду від 04.06.2013 року про виселення його та членів його сім"ї з житлового будинку № 167-а по вул. Леніна в м. Мала Виска без надання іншого жилого приміщення відстрочити до втрати чинності Законом України " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті"

Заявник в судове засідання не з"явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують.

Представник ПАТ КБ " ПриватБанк" в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні даної заяви, посилаючись на те, що протягом дії Закон України " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави чи предметом іпотеки, і мораторій не є винятковою обставиною згідно ст. 373 ЦПК України в даному випадку.

Представник органу опіки та піклування Маловисківської РДА в судовому засіданні заяву підтримав, посилаючись на те, що у заявника є неповнолітній син, який не може бути виселений відповідно до рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, судом встановлено наступні обставини.

Рішенням суду від 04.06.2013 року вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17 липня 2008 року № KGMWGA у розмірі 52095,32 долара США, що за курсом НБУ від 29.05.2012 року складає 415720,62 грн., звернути стягнення на жилий будинок з надвірними будівлями № 167-а по вул. Леніна в м. Мала Виска Кіровоградської області шляхом продажу вказаного предмета іпотеки публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» з укладанням від імені власників будинку договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, отримання витягу з Державного реєстру прав власності, з отримання кадастрового номера земельної ділянки, з отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, можливості здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 з жилого будинку № 167-а по вул. Леніна в м. Мала Виска Кіровоградської області без надання іншого жилого приміщення із зняттям з реєстраційного обліку в компетентних органах Державної міграційної служби України.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз'яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, суд вважає, що такий мораторій є самостійною законодавчо закріпленою підставою, що встановлює відстрочку на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави. При цьому, в даному випадку обставина наявності такої відстрочки встановлюється не відповідним судовим рішенням, а встановлюється безпосередньо імперативними вимогами означеного нормативно-правого акту, а саме Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». А тому така законодавча закріплена відстрочка у вигляді мораторію не потребує свого додаткового підтвердження відповідним судовим рішенням. Тому, обставина вказана заявником, не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду в порядку ст.373 ЦПК України.

За таких підстав, суд вважає, що заява про відстрочку задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208 -210, 373 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду від 04.06.2013 року по цивільній справі № 392/89/13-ц.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання до Маловисківського районного суду Кіровоградської області апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.В. Кавун