14.01.2015 Справа № 363/3607/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,
при секретарі Бариш А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФ. СІ. ЛОЄРС» до ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що транспортним засобом, яким володів відповідач ОСОБА_4, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини останнього, їхньому автомобілю завдано шкоди, коли страховик безпідставно відмовив у виплаті страхового відшкодування, а тому після остаточного уточнення позовних вимог просив стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на відшкодування матеріальної шкоди 50 000 грн., а з ОСОБА_4 205 790 грн. 66 коп. та 1 000 грн. за проведену експертизу транспортного засобу.

Сума відшкодування позивачем обґрунтована з розрахунку вартості відновлювального ремонту, а також 3% річних від суми боргу та інфляційних нарахувань згідно ст. 625 ЦК України.

Крім того сума боргу обрахована з огляду на курсову різницю Євро по відношенню до гривні, з огляду на те, що запасні частини для автомобіля «Мерседес» позивачем закуповувалися за ціною Євро.

В судовому засіданні представник позивача просив про задоволення позову з викладених у ньому підставах.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов визнав частково. Підстав для відшкодування шкоди з урахуванням 3% річних від суми боргу, інфляційних нарахувань та з огляду на курсову різницю Євро по відношенню до гривні не вбачав.

Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивач в порушення вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пошкоджений транспортній засіб у такому стані, у якому він знаходився після ДТП не зберіг, на огляд страховику не надав, оцінка якого не проводилася, а тому йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Зі справи встановлено, що 07 січня 2014 року з вини ОСОБА_4, який правомірно керував автомобілем «Шкода Рапід» д.н.з. НОМЕР_1, сталося ДТП й пошкодження автомобіля «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_2.

Дані обставини підтверджуються постановами Апеляційного суду Київської області від 27 лютого 2014 року та Вишгородського районного суду Київської області від 28 липня 2014 року.

Законним володільцем транспортного засобу «Мерседес Бенц» є позивач по справі, який має право на відшкодування шкоди завданої транспортному засобу, що підтверджується договором оренди транспортного засобу та актом приймання - передачі від 01 жовтня 2013 року та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 14 червня 2013року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, як водія автомобіля «Шкода Рапід» застрахована в ПАТ «Українській страховій компанії «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» згідно полісу №АВ/1872268 від 06 вересня 2013 року.

Згідно звіту №664 ТОВ «Євро Асистанс» від 25 лютого 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес Бенц» становить 171 301 грн. 75 коп.

14 лютого 2014 року автомобіль позивача відремонтовано в ПАТ «Українська автомобільна корпорація» за 169 900 грн., що підтверджується рахунком - фактурою від 14 лютого 2014 року та платіжними дорученнями від 07 та 17 лютого 2014 року.

Отже саме ці витрати зазнав позивач для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) в розумінні вимог ст. 22 ЦК України.

Листом від 28 березня 2014 року ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» відмовила позивачеві у виплаті страхового відшкодування, оскільки автомобіль відремонтовано, а страховик не мав можливості оглянути пошкоджений транспортний засіб та провести відповідну оцінку розміру заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна.

На підставі ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» узв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Встановлено, що звіт №664 щодо оцінки розміру шкоди заподіяної автомобілю позивача цим вимогам Закону відповідає.

Разом з тим за змістом вимог ст. 37.1.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим не будь-яких обов'язків, а лише тих обов'язків коли це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Також судом встановлено, що автомобіль «Мерседес Бенц» 31 січня 2014 року оглянуто експертом (оцінювачем) й складено про це відповідний протокол, здійснено відеозапис пошкоджень.

Відтак з поданих доказів суд доходить висновку про те, що страховик безпідставно відмовив у виплаті страхового відшкодування, так як дії позивача, а саме ремонт автомобіля до його огляду представником страховика, не позбавили ПАТ «Українську страхову компанію «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» можливості встановити факт ДТП, причини та обставини її настання і надати обґрунтовані доводи незгоди з розміром завданої шкоди.

З огляду на вказане цивільно-правову відповідальність по відшкодуванню завданої шкоди слід покласти на страховика ПАТ «Українську страхову компанію «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», який зобов'язаний в даному випадку, здійснити страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн. відповідно до умов страхового полісу.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В той же час згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України в разі заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, обов'язок по її відшкодовуванню покладається на особу, яка володіє транспортним засобом, використання якого призвело до заподіяння шкоди.

Цією особою в цій справі є відповідач ОСОБА_4, який на законних підставах володів транспортним засобом на час дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Фактичний розмір реальної шкоди заподіяної позивачеві в силу вимог ст.ст. 22 і 1166 ЦК України в цій справі становить 169 900 грн.

Отже, на підставі викладеного, з ОСОБА_4 на користь позивача слід стягнути решту суми відшкодування, що не охоплюється страховим відшкодуванням (119 900 грн.) та 1 000 грн. - витрати позивача за проведену експертну оцінку розміру відшкодування.

Таким чином пред'явлений позов слід задовольнити частково. Понесені позивачем судові витрати слід присудити пропорційно до задоволених вимог згідно ст. 88 ЦПК України.

Що стосується вимог позову про відшкодування 3% річних та індексу інфляції від простроченої суми боргу, а також з урахуванням курсової різниці вартості відновлювального ремонту, то підстав для її задоволення судом не встановлено.

Так, суд вважає, що розмір відшкодування має визначатися за правилами ст.ст. 22, 1166 та 1187 ЦК України, тобто відшкодуванню підлягають реальні збитки, яких зазнала особа.

Положення ст. 625 ЦК України до правовідносин пов'язаних з відшкодуванням шкоди застосовані бути не можуть, оскільки за своєю правовою суттю грошове зобов'язання не є відшкодуванням шкоди в розумінні зазначених вимог Закону.

При цьому для застосування положень ст. 625 ЦК України істотне значення має момент настання строку виконання зобов'язання, який встановлений законом або договором, і в цьому випадку у правовідносинах сторін відсутній.

Крім того посилання в позові на коливання курсу Євро і придбання запасних частин для автомобіля за іноземну валюту, як підставу для відшкодування шкоди у відповідному грошовому еквіваленті на вимогах Закону не ґрунтується і є безпідставним.

Виходячи з викладеного в задоволенні вказаної частини позову слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФ. СІ. ЛОЄРС» на відшкодування матеріальної шкоди 50 000 грн. та судовий збір в розмірі 500 грн., а всього 50 500 (п'ятдесят тисяч п'ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФ. СІ. ЛОЄРС» на відшкодування матеріальної шкоди 120 900 грн. та судовий збір в розмірі 1 209 грн., а всього 122 109 (сто двадцять дві тисячі сто дев'ять) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя