АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1023/2015 Головуючий у І інстанції - Бортницька В.В.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їх спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 2500 грн., починаючи з 24.06.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині стягнення аліментів, у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_3 відмовити частково, визначити аліменти у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вказуючи на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону .

Представник апелянта та апелянт підтримали апеляційну скаргу , просили рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача та позивач просили відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що 07 червня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї.

20 березня 2014 року рішенням Апеляційного суду м. Києва шлюб розірвано.

Сторони мають спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - свідоцтво про народження ( а.с.3).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року місце проживання дитини визначено з матір'ю, в цій частині рішення суду не оскаржується.

Встановлено, що ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Відповідно до ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

2.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 2500 грн щомісячно, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина саме в такому розмірі.

Судом встановлено, що на час розгляду справи відповідач не працює, стабільного доходу не має, тому аліменти з нього стягнуті в твердій грошовій сумі.

Судом при постановленні рішення про стягнення аліментів в розмірі 2500 грн враховано матеріальне становище відповідача, який має свій бізнес, має на праві власності нерухомість, автомобіль.

Посилання апелянта на ту обставину, що в даний час він не має доходів, оскільки його бізнес не приносить прибутку, роботи він не має, а має лише боргові зобов'язання за договорами кредиту в банках, не може бути прийнято до уваги, оскільки апелянт не надав суду доказів на підтвердження своїх заперечень в частині відсутності доходів.

Боргові зобов'язання щодо договорів кредиту мають іншу правову природу та не звільняють відповідача від зобов'язань матеріально утримувати свого неповнолітнього сина.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 10 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Судді :