АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2612/15 Головуючий 1 інст. Чудовський Д.О.
Справа № 646/8437/14-ц
Категорія: встановлення факту Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В,

суддів - Шаповал Н.М., Кіпенка І.С.,

за участю секретаря - Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника Харківської міської ради на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 січня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_2, за участю заінтересованої особи Харківської міської ради, про встановлення факту спільного проживання,

в с т а н о в и л а:

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась у суд із заявою про встановлення факту спільного проживання.

На обґрунтування вказала, що після смерті її сина ОСОБА_3, який помер 09 квітня 2012 року, відкрилась спадщина на 7/50 частин квартири № 9 в житловому будинку № 6 по вул. Миру в сел. Комунар Харківського району Харківської області.

У встановлений законом строк вона не звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки погано себе почувала.

Однак з грудня 2011 року проживала разом з сином в квартирі АДРЕСА_1 та доглядала його.

Посилаючись на підстави, передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, просила встановити факт постійного спільного проживання на час смерті з померлим сином.

Заінтересована особа заперечувала проти задоволення заяви, посилаючись на недоведеність вимог.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 січня 2015 року, уточненим ухвалою цього ж суду від 04 лютого 2015 року, встановлено, що ОСОБА_2 постійно проживала з ОСОБА_3 на час його смерті 09 квітня 2012 року в квартирі АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 представник Харківської міської ради, посилаючись на порушення норм процесуального, матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про відмову в задоволенні заяви. Зокрема, зазначає, що рішення постановлено без врахування вимог діючого законодавства щодо прийняття спадщини.

Заявниця рішення суду першої інстанції не оскаржила, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п. 5 ч. 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 256 ЦПК України і не є вичерпним.

Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Матеріали справи свідчать, що після смерті ОСОБА_3, який помер 09 квітня 2012 року, відкрилась спадщина на 7/50 частин квартири № 9 в житловому будинку № 6 по вул. Миру в сел. Комунар Харківського району Харківської області.

У встановлений законом строк мати померлого не звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки погано себе почувала.

Однак з грудня 2011 року проживала разом з сином в квартирі АДРЕСА_1 та доглядала його.

За договором дарування частки квартири, 20 січня 2012 року ОСОБА_3 подарував матері ОСОБА_4 47/100 часток в праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1, яка в цілому складається з 2-х житлових кімнат житловою площею 25,6 кв. м., загальною площею 44,8 кв. м. Договір посвідчено державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстровим № 5-59. 25 січня 2012 року проведена державна реєстрація.

Факт проживання заявниці разом померлим сином в підтвердили в суді допитані в якості свідків ОСОБА_6 донька ОСОБА_2 та ОСОБА_7 сусідка.

Заявниця зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20 червня 2012 року та на даний час проживає там (а. с. 3-5, 11-12).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви та встановлення факту постійно проживання ОСОБА_2 з сином ОСОБА_8 на час його смерті 09 квітня 2012 року в квартирі АДРЕСА_2.

Справа розглянута в межах заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги постановлено без врахування вимог діючого законодавства щодо прийняття спадщини не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 40130640 від 14 квітня 2015 року спадкова справа після померлого 09 квітня 2012 року ОСОБА_9 не заводилась (а. с. 98).

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника Харківської міської ради відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді