АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1249/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1615/15Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: Триголова В.М.,

Суддів: Буленка О.О., Бондаревської С.М.,

при секретарі: Коваль А.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит"

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит" про стягнення банківського вкладу.,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2015 рокупозов задоволено частково

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_3 банківський вклад 85400 грн., інфляційні втрати в сумі 7173 грн. 60 коп., 3% річних в сумі 637 грн. 73 коп., витрати на правову допомогу 5846 грн. 40 коп., а всього 99057 грн. 73 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит"на користь держави судовий збір в сумі 3654 грн.

Не погодившись з рішенням місцевого суду, ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" в апеляційній скарзі просить ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_3 про стягнення 3% річних, інфляційних витрат та витрат на правову допомогу, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" та залишити рішення без змін.

Оскільки рішення суду оскаржено ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" тільки в частині стягнення 3% річних, інфляційних витрат та витрат на правову допомогу, то в іншій частині щодо стягнення банківського вкладу апеляційному переглдяу не підлягає.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої

інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно із ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 02.12.2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Філія «Полтавське Регіональне управління» був укладений договір-заява №331832/262289/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 370 днів у національній валюті (а.с.6).

Згідно умов цього договору ОСОБА_3 передав відповідачу гроші у розмірі 85400 грн.

Пунктом 1 договору строк дії вкладу встановлено з 02.12.2014 року по 07.12.2015 року. Крім того, даний договір може бути розірваний сторонами достроково.

Відповідно до пункту 2 даного договору за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 25% річних. Нарахування процентів здійснюється банком у порядку, визначеному п.4.1.3 Основних умов. Капіталізація процентів, нарахованих на вклад, не проводиться. Нараховані проценти нараховуються вкладнику на рахунок, відкритий у банку НОМЕР_1.

Як встановлено судом, 13 січня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до відповідача з заявою про видачу вкладу за договором депозитного банківського вкладу №331832/262289/370-14 (а.с.5). 29 січня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся з вимогою до банку про повернення депозиту в установленому порядку (а.с.8).

Проте, відповідач кошти за депозитним вкладом позивачу не повернув (а.с.7).

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк) , що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу.

Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За умовами п. 5 договору-заяви про банківський строковий вклад від 02.12.2014 року укладеного між сторонами вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу.

Виходячи із системного аналізу вищенаведеного законодавства, враховуючи факти і обставини, місцевий суд прийшов до вірного висновку, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» порушив умови договору, зобов'язаний повернути позивачу, внесену суму за договором вкладу, відмова від такого повернення є неправомірною, окрім того, банк прострочив виконання грошового зобовязання за вищевказаним договором, а тому зобовязаний на вимогу позивача сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення 7 173 грн., а також три проценти річних від простроченої суми 637, 73 грн., а також понесені позивачем судові витрати на оплату правової допомоги 5 846, 40 грн..

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо неможливості застосування положень ст. 625 ЦК України та стягнення 3% річних, а також інфляційних витрат, оскільки договір банківського вкладу не є грошовим зобов'язанням.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Згідно з положеннями ст. 1054 та ст. 1058 ЦК предметом кредитного договору та договору банківського вкладу можуть бути лише грошові кошти. Відповідно при вирішенні спорів, пов'язаних з неналежним виконанням зобов'язань, що випливають із зазначених договорів, підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК.

За змістом статей 526 та 1058 ЦК зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки).

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит"

- відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) В.М. Триголов

Судді: (підписи) С.М. Бондаревська

О.О. Буленко

ВІРНО: