АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Левенця Б.Б.

при секретарі: Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України у Дарницькому районі м. Києва, поданою через представника Бондаренко Світлану Володимирівну, на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року в справі за позовом Управління пенсійного фонду України у Дарницькому районі м. Києва до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

в с т а н о в и л а :

у листопаді 2014 року Управління пенсійного фонду України у Дарницькому районі м. Києва звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з останнього на свою користь надмірно виплачені кошти в розмірі 2 915, 53 грн. за період з 01.07.2010 року по 31.07.2013 року посилаючись на те, що через рахункову помилку, яка відбулася з технічних причин (збій програми технічного забезпечення АСОПД КОМТЕКС) відповідачу було надміру виплачено грошові кошти. У добровільному порядку зайво сплачені кошти відповідач не повернув.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.04.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Управління пенсійного фонду України у Дарницькому районі м. Києва через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що переплата пенсії виникла виключно у зв`язку із допущенням рахункової помилки, яка відбулася із технічних причин. Крім того, сума надміру виплачених коштів є виключно переплатою, а не пенсією, тому на ці кошти не поширюється заборона, яка встановлена ст. 1215 ЦК України.

Справа № 753/20398/14 - ц
Апеляційне провадження № 22-ц-796/8667/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 13.12.2006 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Дарницькому районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Загальний розмір пенсії ОСОБА_2 станом на 01.11.2014 року складає 1 373, 56 грн.

Згідно з рішенням комісії Управління пенсійного фонду України по відшкодуванню коштів надміру виплачених за призначеними пенсіями від 23.07.2013 № 757 та довідки виплатного центру від 11.07.2013 № 899, за період з 01.07.2010 року по 31.07.2013 року утворилась переплата у розмірі 2 915, 53 грн., у зв`язку з перерахунком індексації пенсії.

17.10.2014 року відповідачу направлено лист із вимогою добровільної сплати суми надмірно сплачених коштів у розмірі 2 915, 53 грн., який залишився без виконання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що надмірне перерахування пенсії сталося через технічну помилку чи через недобросовісність з боку відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Суд першої інстанції керуючись вимогами зазначених норм дійшов правильного висновку про те, що нормами пенсійного законодавства передбачено повернення коштів лише якщо надмірна виплата пенсії відбулася внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Разом з тим пославшись як на підставу позову на ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач про будь які обставини щодо недобросовісності дій відповідача, які призвели до переплати пенсії не вказував.

Позивач просив стягнути надміру виплачені кошти посилаючись лише на те, що переплата сталася з технічних причин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За змістом даної норми не вважаються безпідставним збагаченням і не підлягають поверненню будь-які грошові суми, надані особі як засоби існування, у тому числі і пенсії. При цьому встановлюються два виключення з цього правила, а саме суми, що надмірно виплачені, повинні бути повернені, якщо їх виплата з'явилася результатом: рахункової помилки або несумлінності одержувача. Правильність зроблених розрахунків, за якими була здійснена виплата, а також сумлінність поведінки одержувача презумуються.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач не надав будь яких доказів про те, що переплата пенсії відбулася внаслідок рахункової помилки.

Так, з наданих позивачем доказів вбачається, що 17.07.2013 року видано розпорядження про утримання з відповідача 2 915, 53 грн. по 10 %.

У рішенні № 757 комісії по відшкодуванню коштів надміру виплачених за призначеними пенсіями зазначено що за період з 01.07.2010 року по 31.07.2013 року у ОСОБА_2 утворилася переплата «у зв`язку з невірним базов. міс. індексації» згідно з довідкою № 899 від 11.07.2013 року.

Надалі у рішенні № 903 комісії по відкодуванню коштів надміру виплачених за призначеними пенсіями вказано, що сума переплати не підлягає поверненню «не утримувати та повернути». У розпорядженні від 11.09.2013 року прийнятому на підставі цього рішення вказано: «переплату у сумі 2 915,53 грн. не утримувати та повернути». Будь яких інших доказів, з яких би вбачалося, що відповідачу дійсно виплачено пенсію у більшому розмірі та така переплата пов`язана з рахунковою помилкою не надано. А з наданих доказів не вбачається, що сума 2 915,53 грн. утворилася внаслідок рахункової помилки.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту наявності рахункової помилки суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у Дарницькому районі м. Києва відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді