Справа № 135/1150/14-ц Провадження № 22-ц/772/51/2015Головуючий в суді першої інстанції Волошина Т. В.
Категорія 27 Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Берегового О.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань Апе-ляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за

кредитним договором сумі 91092,18 гривні,

за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Тимцяся Івана Васильовича на рішення Ладижинського міського суду Вінниць-кої області від 01 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

29 липня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю ( далі - ТОВ ) «Кредитні ініціативи» звернулося в Ладижинський міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 91092,18 грив-ні, посилаючись на наступні обставини. 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір від-ступлення прав вимоги, зокрема, за кредитним договором від 22 лютого 2008 року № 04-2.1/145, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ( первісним кредитором ) та ОСОБА_2 Згідно умов кредитного договору ОСОБА_2 отримав від банку кошти у розмірі 90 тисяч гривень з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 20 лютого 2013 року. Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, станом на 01 липня 2014 року в нього утво-рилася заборгованість в сумі 91092,18 гривні, що складається з: 42747,42 гривень - заборго-ваність за кредитом, 36253,04 гривні - заборгованість по відсотках, 10291,72 гривня - забор-гованість з пені, 1800,00 гривень становить заборгованість з комісії. З вимогою про стягнен-ня з позичальника зазначеної заборгованості товариство звернулося в суд ( а. с. 2-7 ).

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2014 року ( а. с. 83-84 ) у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стяг-нення заборгованості за кредитним договором відмовлено у зв'язку з недоведеністю позов-них вимог.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, представник ТОВ «Кредитні іні-ціативи» Тимцясь І.В. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане судове рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі ( а. с. 87-88 ). Апелянт вважає оскаржуване рішення неправомірним, ухваленим за неповного з'ясування всіх обставин справи, що мають для неї значення, за недоведеності окремих фактів, які суд визнав встановленими, не застосування судом закону, який мав бути застосований до спір-них правовідносин, за неправильного застосування судом норм матеріального та процесу-ального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали даної справи та витребуваної із суду першої інстанції справи № 225/517/2012 за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, проаналізувавши наявні докази в їх сукупності, перевіривши закон-ність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеля-ційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрун-тованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися ви-моги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, що ма-ють значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини ви-пливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих пра-вовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обгрун-тованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведе-ність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам, воно є незаконним, необгрун-тованим, несправедливим.

Відмовляючи у позові ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 01 липня 2014 року у сумі 91092,18 грив-ні, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені належними і допустимими доказами заявлені позовні вимоги, не доведено обставин, на які він посилається в позовній заяві. Так, ТОВ «Кредитні ініціативи» не надано письмових доказів на підтвердження укла-дення договору про відступлення права вимоги, зокрема і права вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_2 за кредитним догово-ром № 04-2.1/145; оригінал договору для огляду в судовому засіданні не надавався. Подані суду копії документів завірені представником позивача ОСОБА_5, повноважність якої не посвідчена в установленому порядку. Ксерокопії документів не завірені належним чином, тому не є письмовими доказами у справі. Суд прийняв до уваги твердження ОСОБА_2 про стягнення з нього боргу у повному обсязі рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2012 року у справі № 225/517/2012.

Враховуючи судове рішення, що набрало законної сили, від 27.04.2012 року, суд першої інстанції також зазначив, що 13 квітня 2012 року відповідач частково погасив заборгованість на суму 5 ( п'ять ) тисяч гривень, та врахував ці кошти під час ухвалення вказаного рішення.

Пославшись на норму частини 2 статті 517 ЦК України, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 як боржник вправі не виконувати свого обов'язку позивачеві без пред-ставлення доказів переходу прав у зобов'язанні до нього як до нового кредитора.

З висновками суду першої інстанції погодитися не можна, вони є помилковими, супе-речать фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інс-танції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність виснов-ків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно кредитного договору від 22 лютого 2008 року № 04-2.1/145, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2, з наступними змінами і доповненнями (а. с. 8-17), відповідач отримав у банку 90 тисяч гри-вень в кредит на строк до 20 лютого 2013 року з процентною ставкою в розмірі 16% річних. Розмір реальної відсоткової ставки відповідно до постанови НБУ від 10 травня 2007 року № 168 становить 21,33 % та наведений у додатку № 2 до договору, що є його невід'ємною час-тиною.

Ці фактичні обставини справи відповідачем не оспорюються.

17 грудня 2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» як первісний кредитор відповідним договором відступило право вимоги ( Кредитний Порт-фель ) ТОВ «Кредитні ініціативи» як новому кредиторові стосовно боржників за додатком № 1 до договору, в якому вказаний перелік необхідних даних щодо позичальників та прав вимоги. Відповідно до підпункту 2.2. договору відступлення прав вимоги ( а. с. 20-32 ) вна-слідок передачі ( відступлення ) кредитного портфеля новий кредитор набуває всіх прав ви-моги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'-язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставлене майно та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Додатком № 1 до договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року ( розділ 4 договору ), нотаріально посвідчена копія якого оглянута в засіданні колегією суддів апе-ляційного суду, передбачено відступлення ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-ін-вестиційний банк» товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» вимоги до ОСОБА_2 на заборговану суму за кредитом у розмірі основної непогашеної строкової суми кредиту 7500,00 гривень, основної непогашеної простроченої суми кредиту 35247,42 гривень, нарахованих, але не сплачених строкових процентів 11086,21 гривень, що доводиться також витягом з Реєстру позичальників ( додаток № 1 ) до договору про відступ-лення прав вимоги від 17 грудня 2012 року ( а. с. 34 ).

Вказаними документами не передбачено зазначеної у позовній заяві та довідці, наданій суду позивачем 15 січня 2015 року, вимоги нового кредитора щодо стягнення зі ОСОБА_2 заборгованості по комісії в сумі 1800,00 гривень, чи несплаченої комісії в сумі 90,00 гривень, тому така позовна вимога ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволенню не під-лягає як безпідставна.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання апеляційного суду не з'явився жод-ного разу, з матеріалів справи не вбачається його заперечень стосовно переходу права вимо-ги від первісного кредитора до нового кредитора - позивача у справі, тому посилання суду першої інстанції на право відповідача не виконувати свого обов'язку новому кредиторові у даній ситуації є безпідставним: такої позиції з наведеними мотивами ОСОБА_2 суду не висловлював.

Крім цього, мотиви суду відмови у позові є взаємовиключними. З однієї сторони, суд посилається на бездоказовість заявлених позовних вимог, а з другої - на відсутність взагалі зобов'язань у відповідача перед ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі ч. 2 ст. 517 ЦК України через ненадання позивачем доказів переходу прав вимоги до нового кредитора, що звільняє боржника від виконання обов'язку за договором такому кредиторові.

Стосовно рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2012 року ( а. с. 55 ), що набрало законної сили, слід відмітити, що з відповідача на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» даним рішенням стягнуто за-боргованість у розмірі 45288,15 гривень з врахуванням сплачених відповідачем 13 квітня 2012 року згідно квитанції № 2 п'яти тисяч гривень в погашення наявної заборгованості.

Очевидно, що з огляду на термін дії кредитного договору до 20 лютого 2013 року, суму отриманого кредиту у розмірі 90 тисяч гривень, умов договору, зокрема стосовно сплати процентів за користування кредитними коштами, стягнення 45288,15 гривень не свідчить про повне погашення заборгованості, як стверджує ОСОБА_2 Існуючим судовим рішенням заборгованість стягнута станом на 25 січня 2012 року, а в даній справі ставиться пи-тання про стягнення заборгованості станом на 01 липня 2014 року. Тому висновок суду пер-шої інстанції, зазначений в оскаржуваному рішенні, щодо належного способу захисту інте-ресів позивача є лише виконання існуючого судового рішення на його користь, тобто стяг-нення коштів, визначених рішенням суду, є помилковим, оскільки дані кошти є виключно частковим погашенням кредитних сум.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції від 01 жовтня 2014 року як неправомірне, апелянт у скарзі зазначає про представлення суду всіх необхідних документів, які спросто-вують висновки суду, звертає увагу на непослідовність останніх, неповне з'ясування судом всіх фактичних обставин та ненадання їм належної правової оцінки, невстановлення право-відносин, що мають місце між сторонами у справі, не застосування закону, що мав бути за-стосований до спірних правовідносин, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Статтею 516 ЦПК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здій-снюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий креди-тор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові таке виконання визнається належним виконанням.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з враху-ванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обо-роту, вимог розумності та справедливості.

У пунктах 9, 17, 41, 42 постанови Пленуму від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних пра-вовідносин» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив виключне право вибору способу судового захисту позивача ( частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК ), підкреслив, що зобов'язання припиняється з підстав, перед-бачених договором або законом ( частина перша статті 598 ЦК ) та наголосив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припи-няє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невико-наним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

В судовому засіданні апеляційного суду дана правова оцінка наявним фактичним об-ставинам справи, визначені правовідносини, які із застосуванням норм матеріального права, що регулюють ці правовідносини, тягнуть скасування рішення суду першої інстанції з ухва-ленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Положеннями частини третьої статті 10, частин 1, 2 статті 11 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу сво-їх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що застосування новим кредитором сво-го права до боржника ОСОБА_2 стосовно погашення заборгованості за кредитним договором, враховуючи уже вжиті заходи первісним кредитором, не суперечить загальному змісту та призначенню права, яким врегульовано конкретні кредитні правовідносини, що ма-ють місце між сторонами у справі, загальним засадам цивільного законодавства - справед-ливості, добросовісності та розумності ( пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України ).

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні справи допустив невідповідність власних висновків фактичним обставинам справи, які суд вважав встановленими, відповідно до пунктів 2-4 статті 309 ЦПК України дане рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 статті 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстан-ції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відпо-відно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Тимцяся Івана Васильовича задоволити частково.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2014 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Тростянець, Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення за-боргованості за кредитним договором від 22 лютого 2008 року № 04-2.1/145 в загальній сумі 53833,63 гривні ( п'ятдесят три тисячі вісімсот тридцять три гривні 63 коп. ), що складається з: 42747,42 гривень непогашеної суми кредиту, 11086,21 гривень заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою від-повідальністю «Кредитні ініціативи» витрати по сплаті судового збору при поданні позовної заяви в сумі 538,34 гривень, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 269,17 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: