АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

11 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізінгова компанія «АвтоФінанс» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів ,-

ВСТАНОВИЛА:

Звертаючись із даним позовом до відповідача, одночасно ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача на рахунку останнього в АТ «Райфайзен Банк Аваль».

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В поданій ОСОБА_1 апеляційній скарзі ставиться питання про скасування цієї ухвали та постановлення нової про задоволення її заяви про забезпечення позову. Апелянт посилається на порушення суддею норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Зазначає, що посилання в ухвалі на те, що накладання арешту на рахунок відповідача призведе до втручання в його господарську діяльність та на відсутність доказів на підтвердження тому, що невжиття такого заходу може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову є безпідставними.

В суді апеляційної інстанції сторони не з'явилися, повідомлені належним чином. Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленої ухвали в цій частині колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізінгова компанія «АвтоФінанс» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів.

В обгрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що при укладенні сторонами 02.12.2014 року договору фінансового лізингу № 00013 було порушено її права як споживача, а саме не було роз'яснено призначення платежу, який виявився адміністративним платежем - винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, в той час коли вона вважала що зазначений платіж є частковою оплатою вартості автомобіля, умови укладеного договору є взагалі несправедливими, що є підставою для визнання цього договору недійсним та повернення їй сплачених коштів.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов, вид забезпечення позову, з обґрунтуванням необхідності його застосування, та інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Подаючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 не зазначила підстави обрання саме такого, як викладено у клопотанні, виду забезпечення позову та належним чином не обґрунтувала цього.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суддя виходив з того, що виходячи із змісту заяви, відсутні підстави вважати, що невжиття арешту рахунку відповідача у банку може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Згідно роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні клопотання ОСОБА_1 суд першої інстанції у повній мірі урахував зазначені положення закону та роз'яснення суду вищої інстанції та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Ухвала суду відповідає вимогам процесуального закону й не може бути скасована з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :

Справа № 757/37624/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 3109 /2015

Головуючий у суді першої інстанції: Фаркош Ю.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.