Провадження № 2/127/512/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20.01.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Бойко В. М.,

за участю секретаря Музики А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги аргументовані тим, що ОСОБА_2 24 квітня 2014 р. за договором позики отримала від ОСОБА_1 в позику гроші в сумі 6500 гривень. На підтвердження передачі грошей за договором позики було складено розписку, в якій Відповідач підтвердила факт отримання у мене грошей в позику. У розписці відповідач зобов'язалася повернути кошти в цей же день, однак до теперішнього часу свою зобов'язання не виконала.

Позивач вказує, що з урахуванням викладеного, наявні підстави для стягнення з відповідача 3 % річних починаючи з 25 квітня 2014 року по 21 серпня 2014 року у сумі 63,58 грн.,із розрахунку: 6500 грн. х 3 % : 365 х 1 1963,58грн. так як у статті 625 ч.2 ЦК України зазначено , що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги в заяві від.26.08.2014р. та в заяві від 19.11.2014р. зокрема в заяві 19.11.2014р. просив суд стягнути з ОСОБА_2 на мою користь суму боргу за договором позики від 24.04.2013 p., у розмірі 6500 грн., інфляційні втрати у розмірі 767 грн., три відсотка річних від простроченої суми позики 111,12 грн.. Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243,60 грн., судові витрати за надання правової допомоги адвокатом у розмірі 1500грн., надавши відповідний розрахунок заборгованості. ( а. с. 32-33)

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі позов підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно розписки від 24 квітня 2014 р. відповідач отримала від ОСОБА_1 в позику гроші в сумі 6500 гривень, в даній розписці відповідач зобов'язався повернути кошти в цей же день, однак до теперішнього часу свою зобов'язання не виконала. (а. с.4 )

Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача 06.08.2014р. направлялась вимога про повернення коштів за вказаною вище розпискою, що підтверджується відповідною вимогою. ( а. с. 5-6)

Згідно розрахунку заборгованості борг відповідача перед позивачем складає 6500грн., - сума боргу та 312 грн.,- інфляційних 63,58 грн., річних ( а. с.7-8)

Відповідно до ст.ст. 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст. 527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із ст. 610 ЦК України - порушення зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ч. 1ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У п. 18 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 30 березня 2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснюється, що за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три відсотка річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів таї отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним і грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів за вищевказаним договором позики.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, тому суд вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 24.04.2013 p., у розмірі 6500 грн., інфляційні втрати у розмірі 767 грн., три відсотка річних від простроченої суми позики 111,12 грн.. Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243,60 грн., судові витрати за надання правової допомоги адвокатом у розмірі 1500грн., надавши відповідний розрахунок заборгованості.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 1500 гривень, який слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Визначаючись з розміром витрат на правову допомогу суд враховує, що позивач скористався допомогою адвоката, про що свідчить договір про надання правових послуг адвоката (а. с. 9, ) позивач зазначив, що сплатив за послуги адвоката 1500 грн., що підтверджується договором про надання правових послуг адвоката ( а. с. 10) таким чином враховуючи положення Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (підготовка позовної заяви, збирання доказів), а також час судових засідань суд вважає розмір судових витрат необґрунтованим та непідтвердженим належними доказами зокрема і актом виконаних робіт.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 610, 1046, 1047, 1049, ЦК України,. ст.ст.15, 81, 88, 209- 215, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 24.04.2013 p., у розмірі 6500 грн., інфляційні втрати у розмірі 767 грн., три відсотка річних від простроченої суми позики 111,12 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: