Справа № 635/8701/14-ц
Провадження № 2/635/249/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Полєхіна А.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Сушко Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі за текстом ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з вказаним позовом.
30 червня 2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ державної адміністрації проведено реєстрацію змін до установчих документів позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».
12 листопада 2010 року за договором купівлі-продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за зазначеним кредитним договором.
12 листопада 2010 року за договором купівлі-продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за зазначеним кредитним договором.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував /а.с. 92/.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав /а.с. 108/.
Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У зазначеному кредитному договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобовязань та інші. Зі змісту даного кредитного договору вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг.
12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаним кредитним договором /а.с. 27-33/.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 1.7.2. кредитного договору банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншем згідно кредитною заявкою позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебатування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними в кредитній заявці позичальника. Кожний наступний транш надається позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу, якщо інше не передбачено цим договором.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Враховуючи викладене, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має всі підстави для предявлення вимог відповідачу, щодо виконання боргових зобовязань у повному обсязі.
Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст.526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п. 1.4 кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити Банку відповідну плату в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, а саме: проценти за користування кредитом розраховуються як FIDR + фіксований відсоток з розрахунку Річної бази нарахування процентів, за базовий FIDR сторони приймають ставку FIDR (діючу на момент укладення договору). Плаваюча процентна ставка по кредиту підлягає корегуванню протягом дії договору щоразу після перебігу кожного (дванадцятого) календарного місяця, починаючи з дати укладення договору, якщо інше не передбачено договором. Плаваюча процентна ставка за користування Кредитом впродовж першого року дії договору, підлягає корегуванню після перебігу одинадцятого календарного місяця, починаючи з дати укладення договору. Плаваюча процентна ставка фіксується відповідно до умов договору в перший банківський день Місяця наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 11/12 місячного періоду дії попередньої плаваючої процентної ставки. З зазначених дат проценти нараховуються виходячи із ставок FIDR + Фіксований відсоток з розрахунку Річної бази нарахування процентів. Сторони цим висловлюють цілковиту згоду щодо такої зміни Плаваючої процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми Кредиту, без укладення будь-яких додаткових договорів до договору. Проценти нараховуються щомісяця у день сплати процентів, але не пізніше дати повернення кредиту, визначеної у Графіку платежів (Додаток№1) на фактичну суму непогашений кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуться позичальником відповідно до умов ст. 1.5 цього договору. У випадку порушення позичальником своїх зобовязань, встановлених будь-яким з підпунктів п.2.3.7, чи/та п.1.3.1.5 кредитного договору, Фіксована процентна ставка чи Фіксований відсоток підвищується на 4% річних за кожна 12 місяців невиконання чи неналежного виконання будь-якого з підпунктів п. 2.3.7, чи/та п.1.3.1.5 кредитного договору. Підвищення процентної ставки буде здійснено в силу настання п.1.4.1.5.1 договору та не потребує укладання будь-якого додаткового договору чи Графіку Платежів у новій редакції сторони згодні з таким підвищенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту, при цьому процентна ставка по кредиту підлягає корегуванню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено порушення будь-якого з підпунктів п. 2.3.7, чи/та п.1.3.1.5 кредитного договору
Пунктом 1.6.1. Договорів встановлено, що позичальник зобовязаний повністю повернути банку суму кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту та відповідно до умов встановлених ст. 1.5 договору.
Згідно п. 1.5 договору, повернення відповідної частини Кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок, якщо інше не передбачено договором. Нараховані в порядку передбаченому договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк передбачений в графіку платежів. Якщо до сплати процентів з моменту надання кредиту залишається не більше 3 банківських днів, перше нарахування та сплата процентів здійснюється у наступному місяці.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.
У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з п. 4.1.1. договорів за порушення взятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаними кредитним договорами, відповідачу станом на 20 лютого 2015 року була також нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту за кредитним договором №МL 702/061/2007 від 02 квітня 2007 року 5650910 грн. 89 коп. та за кредитним договором ML-702/985/2008 від 24 червня 2008 року 1337626 грн. 07 коп.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14, яка є обовязковою для застосування судами відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України.
На підставі викладеного суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за кредитним договором №МL 702/061/2007 від 02 квітня 2007 року, яка підлягає стягненню з відповідача до 1219061,00 грн. та за кредитним договором ML-702/985/2008 від 24 червня 2008 року, яка підлягає стягненню з відповідача до 292552,00 грн.
Таким чином загальна сума заборгованості за кредитним договором №МL 702/061/2007 від 02 квітня 2007 року, яка підлягає стягненню з відповідача становить 2767250,58 грн., та за кредитним договором ML-702/985/2008 від 24 червня 2008 року, яка підлягає стягненню з відповідача становить 659023,66 грн.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
П. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» розяснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.
Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України.
Аналогічні положення містяться у з п. 1.9 кредитного договору, відповідно до якого Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобовязань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або Майновим поручителем своїх боргових та/або інших зобовязань за договором (в тому числі. Але не виключно, встановлених п.2.3 та ст.3 договору) чи іншими укладеними з Банком договорами та/або умов документів забезпечення.
Згідно платіжного доручення № 5445 від 09 липня 2014 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 грн. 00 коп.
Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у повному обсязі, виходячи з положень п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до яких, у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, суд стягує судовий збір з відповідача на користь позивача у повному обсязі у розмірі 3654 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання відповідачем заяви про його перегляд, подання апеляційної скарги позивачем, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів апеляційної скарги.
Суддя: А.Ю. Полєхін