Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/3429/14-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 57 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання Мишаковській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 листопада 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання договору недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № б/н від 24.03.2008 року, відповідно до умов якого він отримав кредитну картку з кредитним лімітом 250,00 грн. із встановленням мінімального обов'язкового платежу. Банк всупереч вимог заяви позичальника не видав йому пам'ятку клієнта, чим порушив його права. Посилаючись на те, що за змістом п. 5.3. Умов та Правил надання банківських послуг відповідач може змінити розмір кредитного ліміту в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта, просив визнати вищевказаний договір та п. 5.3. Умов та Правил недійсними.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не встановлено усіх обставин, що мають значення для справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам по справі, висновки суду не відповідають обставинам справи. Апелянт вказує, що суд першої інстанції помилково вважав, що він, як позичальник, був ознайомлений з умовами договору та погодився з ними. Вважає, що оспорюваний договір є недійсним, оскільки він не містить умови про розмір мінімального обов'язкового платежу та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № б/н від 24.03.2008 року, відповідно до умов якого позивач отримав платіжну картку із встановленим кредитним лімітом у розмірі 250,00 грн. та передбачена сплата 3 % у місяць на суму залишку. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки.

Згідно підписаної позивачем заяви (а. с. 5) він погодився на отримання інформації про стан картки за допомогою електронної пошти та SMS. Пунктом 4.9. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що банк не рідше одного разу на місяць у спосіб, зазначений у заяві, зобов'язаний надати клієнту виписки про стан карткового рахунку та про операції по картковому рахунку. Можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень надається при підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно із роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Суд правильно встановив доведеним факт укладення та підписання сторонами спірного договору, а також факт підписання ОСОБА_2 анкети-заяви, Пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів. У зв'язку з чим дійшов вірного висновку, що позичальник підтвердив свою згоду виконувати умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов, а позивачеві було надано в повному обсязі інформацію щодо істотних умов Договору.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Проте, ОСОБА_2 не було доведено, що в момент укладання кредитного договору були порушені його права.

Суд першої інстанції зробив правильні висновки та повно з'ясував обставини справи, які мають значення для справи.

Розглядаючи спір, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апелянта про те, що він на момент укладення спірного договору не знав про розмір мінімального платежу спростовуються матеріалами справи ( а. с. 4-9, 17, 21-23) та є безпідставними. Інші доводи, які містяться в апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 листопада 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: