Справа № 383/1647/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - Адаменко І.М.,

при секретарі - Остапчук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості обгрунтовуючи їх тим, що останній порушує умови договору б/н від 24.11.2010 року про надання банківських послуг, укладеного між сторонами, відповідно умов якого він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але відповідач зобов"язання за вказаним договором не виконав та допустив заборгованість, яка станом на 31.10.2014 року становить 13438,27 грн. Оскільки кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, але відповідач порушує умови договору та добровільно не повертає заборгованість, тому на підставі ч.2 ст.1050 ЦК позивач вимагає дострокового повернення всієї суми кредиту в судовому порядку.

В судове засідання представник позивача не з»явився від нього до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.50,112).

Також, на виконання ухвали суду від 05.02.2015 року позивач уточнив позовні вимоги надіславши до суду відповідну заяву де вказав, що відповідач скористався кредитним лімітом в сумі 8000 грн., однак зобов"язання не виконав, останній платіж відповідача з погашення заборгованості в сумі 1000 грн. мав місце 24.04.2015 р.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього до суду надійшло заперечення (а.с.78-79) де він вказує, що позовні вимоги не визнає, осакільки дія договору від 24.11.2010 року закінчилася 24.11.2011 року, за цим договором заборгованості він не має, порушень зобов"язань договору з його боку не було, окрім того вказує, що позивач припустився порушення строку позовної давності, тому просить застосувати до правовідносин строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позову. Також зазначає, що мав довідку від позивача про відсутність заборгованості за вказаним договом, яку втратив під час поранення в зоні АТО. Оскільки після виписки зі шпиталю він продовжує перебувати на контрактній службі у Збройних силах України, тому з"явитися до суду не має змоги, у зв"язку з цим просить врахувати його заперечення й розглянути справу без його участі.

Неявка сторін, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, не перешкоджають розгляду справи за наданими ними до суду доказами.

Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази у їх сукупності вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із наступних підстав.

Відповідно до змісту ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства.

Відповідно до змісту ст.1054 ЦК України, за кредитинм договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, втановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що 24.11.2010 року між сторонами було укладено договір б/н з надання банківських послуг, що вбачається із заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.8), довідки про умови кредитування, та витягу з Умов та правил надання банквських послуг (а.с.9-34).

За умовами вказаного договру позивач надав відповідачу послуги у виді платіжної картки "Кредитка "Універсальна"", тип карти "MasterCard Mass" з відновлювальною кредитною лінією, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом, зі строком внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним (а.с.9).

Відповідно до п.п.1.1.7.12. Умов та Правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

При дослідженні в судовому засіданні заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.8), довідки про умови кредитування, та витягу з Умов та правил надання банквських послуг (а.с.9-34) судом встановлено, що вони становлять Договір про надання банківських послуг, який підписано сторонами 24.11.2010 року, але вказаний Договір не містить інформації про суму кредитного ліміту за платіжною картою, також відсутня у Договорі інформація про отримання відповідачем платіжної карти, її номеру та строку її дії.

На підтвердження своїх позовних вимог в частині заборгованості відповідача, позивачем надано розрахунок заборгованості (а.с.5-7) з якого слідує, що станом на 31.10.2014р. заборгованіть за кредитом б/н від 24.11.2010р. становить 13438,27 грн., а також надана виписка по картковому рахунку НОМЕР_1, з якої слідує, що заборгованість станом на 31.10.2014 р. відповідача становить 12322,16 грн. (а.с.96-103).

Згідно довідки про зміну умов кредитування кредитної картки клієнта ОСОБА_1 (картковий рахунок НОМЕР_1) (а.с.91) банк змінював картковий ліміт по договору SAMDN4727, а саме 17.02.2012 р. до 300 грн., 17.02.2012 р. до 1600 грн, 21.02.2012 р. до 2000 грн, 20.06.2013 р. до 4000 грн., 31.07.2013 р. до 5000 грн, 17.08.2013 р. до 8000 грн.

З вказаної довідки також вбачається, що старт вказаного карткового рахунку відбувся 17.02.2012р., а не 24.11.2010 року.

Дослідивши вищевказані докази, суд з"ясував, що данні про зняття коштів з рахунку та погашення платежів та заборгованості, які містить розрахунок заборгованості (а.с.5-7) не відповідають аналогічним данним, які містяться у виписці по картковому рахунку НОМЕР_1.

Так, наприклад, розрахунок не відображає суми, які знімав відповідач з карткового рахунку б/н, але 26.07.2012 року у нього виникла поточна заборгованість в сумі 1833,31 грн., яка згодом збільшувалася та періодично погашалася, останнє погашення 24.04.2014р. в сумі 1000 грн., але при цьому у виписці по картковому рахунку НОМЕР_1 вказане у розрахунку останнє погашення 24.04.2014р. взагалі не відображено.

З виписки слідує, що відповідач знімав з карткового рахунку НОМЕР_1 кошти лише в період з 20.02.2012 року по 27.02.2013 року в загальній сумі 4635,64 грн. та погасив за цей період кошти в сумі 3172,50 грн., різниця становить 1463,14 грн., яка і є поточною заборгованністю, тобто після 27.02.2013 року відповідач з вказаного карткового рахунку кошти не знімав взагалі, але при цьому позивач збільшуючи кредитний ліміт збільшив і заборгованість за кредитом до 7911,65 грн. Також з виписки вбачається, що останнє погашення заборгованості відповідачем було автоматичне 26.02.2014 року в суммі 0,01 грн. з іншого карткового рахунку відповідача.

На цій підставі суд приходить до висновку, що заборгованість за договором б/н від 24.11.2010 р. не підтверджується належними та допустимими доказами, а сам по собі розрахунок заборгованості (а.с.5-7) також не підтверджує обставин викладених у позові, ці висновки узгоджуються із письмовими запереченнями відповідача, де він стверджує, що заборгованість за договором б/н від 24.11.2010 року відсутня.

Суд з"ясував, що у відповідача є заборгованість перед банком в сумі 14722,82 грн. станом на 31.01.2015р., але за іншим договором SAMDN4727 та картковим рахунком НОМЕР_1, за якими позивач не заявляв позовних вимог про її стягнення з відповідача.

Отже у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 13438,27 за кредитним договором б/н від 24.11.2010 року, оскільки позивачем не обгрунтовано належними та допустимими доказами наявності такої заборгованості за вказаним договором.

Керуючись ст.ст.4, 10,11, 60, 61, 88, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 525, 530, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приват Банк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бобринецький районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Адаменко