Справа № 428/630/15-ц
Провадження № 2/428/629/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Андрусишин Н.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ЧП ОСОБА_3 про розірвання трудового договору, третя особа Сєвєродонецький міський центр зайнятості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до відповідача ЧП ОСОБА_3 про розірвання трудового договору, третя особа Сєвєродонецький міський центр зайнятості. В обґрунтування позову зазначила, що 20.03.2014 року між нею, як працівником та відповідачем, як фізичною особою-підприємцем, було укладено трудовий договір, зареєстрований в Луганському міському центрі зайнятості 20.03.2014 року, згідно з яким її було прийнято на посаду бухгалтера. У зв'язку з проведенням АТО виконувати свої посадові обов'язки вона не в змозі, відповідач припинив свою трудову діяльність і виплату заробітної плати їй також. Зняти з реєстрації трудовий договір без присутності роботодавця вона не має можливості оскільки це не передбачено законодавством, у зв'язку з чим не має можливості розірвати трудовий договір, тому просить суд розірвати трудовий договір, укладений між нею та відповідачем, та зобов'язати Сєвєродонецький міський центр зайнятості зняти з реєстрації вказаний трудовий договір в односторонньому порядку у разі відсутності роботодавця.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду клопотання про розгляд справи у відсутності її представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечують.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.

Згідно до п.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

В ст.24-1 КЗпП України вказано, що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення.

Як встановлено судом, 20.03.2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, тобто відповідачем та позивачем було укладено трудовий договір у письмовій формі та зареєстровано його у Луганському міському центрі зайнятості за № 7, відповідно до якого позивач була прийнята на роботу бухгалтером.

Однак у зв'язку з нестабільною ситуацією та проведенням на території Луганської та Донецької областей АТО, вітку відповідач припинив виконувати свої обов'язки за трудовим договором, припинивши свою трудову діяльність та припинивши сплату заробітної плати позивачу.

Відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін.

Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості.

Відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір.

Пунктом 9 Порядку визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Зняття з реєстрації трудового договору у разі його розірвання за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених Кодексом законів про працю України, за відсутності працівника, проводиться у строк, зазначений в абзаці першому цього пункту, за умови подання фізичною особою (або за нотаріальним дорученням уповноваженою нею особою): примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копії документів, що підтверджують надсилання працівникові повідомлення про намір розірвання з ним трудового договору (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове повідомлення неможливо, подаються копії підтверджуваних документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. У цьому випадку центр зайнятості повідомляє працівника про зняття з реєстрації трудового договору.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 1168 від 29.10.2009 року «Про деякі питання застосування законодавства про працю фізичною особою, яка використовує найману працю» у разі розірвання трудового договору за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених Кодексом законів про працю України, така особа зобов'язана письмово повідомити про свій намір працівникові та у визначений строк провести передбачений законодавством розрахунок.

Пунктами 5, 6, 7 вище вказаної постанови передбачено, що зняття державною службою зайнятості з реєстрації трудового договору у випадках, передбачених пунктом 4 цієї постанови, проводиться за умови подання фізичною особою примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копій документів, що підтверджують надсилання працівникові повідомлення про намір розірвати з ним трудовий договір (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове повідомлення неможливо, подаються копії підтверджуваних документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. Державна служба зайнятості протягом трьох робочих днів з дня надходження зазначених у пункті 5 цієї постанови документів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів та повідомляє працівникові. За зверненням працівника, який не був присутній під час зняття трудового договору з реєстрації, посадова особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів з дня такого звернення робить відповідну відмітку у виданому йому примірнику трудового договору та засвідчує у трудовій книжці запис про звільнення з роботи, внесеній фізичною особою.

В судовому засіданні було встановлено, що трудові відносини між позивачем та відповідачем було припинено, однак позивач не може зняти трудовий договір з реєстрації у Луганському міському центрі зайнятості.

Разом з тим суд приймає до уваги, що, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право.

Відповідно до ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

У разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір.

Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. Уразі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає необхідним розірвати трудовий договір, укладений 20.03.2014 року між сторонами, та зобов`язати Сєвєродонецький міський центр зайнятості зняти його з реєстрації.

Крім того відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст.36, 221 КЗпП України, п.8, п.9 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260, наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою», Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, ст.ст.7, 10 - 12, 27, 31, 57, 60, 84, 88, 212-214, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ЧП ОСОБА_3 про розірвання трудового договору, третя особа Сєвєродонецький міський центр зайнятості задовольнити.

Розірвати трудовий договір № 7 від 20.03.2014 року, зареєстрований в Луганському міському центрі зайнятості, укладений між ПП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з підстав припинення трудового договору - за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України), з 22.01.2015 року.

Зобов'язати Сєвєродонецький міський центр зайнятості зняти з реєстрації в односторонньому порядку у разі відсутності роботодавця трудовий договір укладений 20.03.2014 року між ПП ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований в Луганському міському центрі зайнятості за № 7.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Харківської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник