Категорія 50Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

06 січня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

встановила:

В вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в Вінницький міський суд з позовом в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина. В обґрунтування позову посилалася на те, що відповідач є батьком їх повнолітнього сина ОСОБА_5, 1993 року народження який є студентом Київського Національного торгівельно-економічного університету Вінницького торгівельно-економічного інституту. Навчання сина триватиме до січня 2016 року, а його вартість за контрактом становить 14000 грн., із яких вона вже сплатила 4040 грн.

Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає на утримання сина, вважає, що він повинен сплачувати на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. до закінчення навчання.

Рішенням Вінницького міського суду від 20 листопада 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4,1993 року народження на час його навчання у Вінницькому торгівельно-економічному інституті КНТЕУ в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 22.09.2014 року.

Вирішено питання про стягнення судового збору. В іншій частині вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням сторони - позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просила рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому він просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_6 і представник відповідача - адвокат ОСОБА_7 вимоги своїх апеляційних скарг підтримали на умовах, викладених у них, заперечували проти задоволення апеляційної скарги іншої сторони.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження в справі з наступних підстав.

Згідно з частинами 1, 3 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до статті 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Суд на підставі пункту 2 частини 1 статті 205 ЦПК України своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Сторонами в цивільній справі є позивач і відповідач (ст. 30 ЦПК України), предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд має ухвалити рішення, а підставою позову визнають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (ст. 119 ЦПК України).

Так апеляційним судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2014 року, яке набрало законної сили 18.07.2014 року (а.с.40-41) зменшено розмір аліментів, присуджений рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 30.08.2012 року та постановлено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, 1993 року народження, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісяця, починаючи з 21.03.2014 року і до закінчення ним навчання на факультеті товарознавства, маркетингу та туризму Вінницького торгівельно-економічного інституту КНТЕУ.

Водночас звертаючись у вересні 2014 року до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання (а не про зміну розміру стягуваних аліментів) ОСОБА_2 посилалася на ті ж обставини, що були підставою для винесення рішення про стягнення аліментів в серпні 2012 року та зменшення їх розміру в липні 2014 року - навчання сина на денній, контрактній формі навчання в Київському Національному торговельно-економічному університеті Вінницькому Торговельно-економічному інституті, потреба в матеріальній допомозі батька у зв'язку з цим, можливість надання батьком такої допомоги.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Відповідно до частини 2 статті 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Таким чином процесуальний закон не допускає повторного розгляду справи з тих же підстав, про той же предмет і між тими ж сторонами.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув і всупереч вимогам пункту другого частини першої статті 205 ЦПК України не задовольнив клопотання відповідача про закриття провадження у справі, яке є в матеріалах справи (а.с. 39), допустивши по суті повторне стягнення тієї ж грошової суми.

Так, згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2014 року (а.с. 41) з ОСОБА_3 вже стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4,, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 21.03.2014 року і до закінчення ним навчання на факультеті товарознавства, маркетингу та туризму Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ, де він продовжує навчатись (а.с. 9-10).

Водночас ОСОБА_2 знову звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, а не про зміну їх розміру.

За таких обставин рішення суду залишатися в силі не може і підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі.

Враховуючи викладене вище, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 205, ст. 303, 304, 307, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина скасувати, а провадження в цивільній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду/підпис/ Войтко Ю.Б. /підпис/ Міхасішин І.В. Стадник І.М.