АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/2216/14-ц Номер провадження 22-ц/786/396/15Головуючий у 1-й інстанції Дем"янченко С.М. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю: представників стягувачів: ПАТ АК «Укргазбанк»-Шуха С.В.

ПАТ «Марфін Банк» Кульбачинський О.Я.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2014 року

за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області (далі -ВДВС Зіньківського РУЮ) Житник О.І. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2014 року подання старшого державного виконавця ВДВС Зіньківського РУЮ Житник О.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 задоволено.

Тимчасово обмежено до виконання судових рішень, право виїзду за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_2, Зіньківського району Полтавської області.

Направлено ухвалу для виконання Голові Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Вказану ухвалу оскаржив боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_4, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання державного виконавця відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну» не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника до виконання зобов'язань за рішенням суду, а стаття 6 цього Закону не передбачає встановлення тимчасового обмеження права виїзду за межі України судом.

Зазначає, щодержавним виконавцем до суду не було подано жодного доказу, який би підтвердив ту обставину, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, наявність у боржника закордонного паспорту та наміру виїхати за кордон. Державним виконавцем не обґрунтовано необхідність застосування додаткового заходу впливу з метою забезпечення виконання зобов'язання у вигляді тимчасового обмеження у виїзді за кордон, а застосування такого заходу позбавить лише можливості поїхати в іншу країну, отримати певні грошові кошти за ту чи іншу роботу та виконати свої зобов'язання.

У поданих запереченнях ПАТ «Укргазбанк» прохав відхилити апеляційну скаргу та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що у справі міститься достатньо доказів, у т.ч. поштові повідомлення, з яких вбачається, що боржник отримував виклики до державної виконавчої служби, однак ухилявся та не з»являвся до державного виконавця, що свідчать про свідоме та умисне ухилення боржника від виконання рішень суду про стягнення з нього заборгованості та судового збору.

У судовому засіданні представники стягувачів прохали апеляційну скаргу відхилити а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду, вислухавши пояснення учасників процесу, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 27.04.2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили 06.06.2011р., позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Полтавської філії АБ «Укргазбанк», який розташований в м. Полтава, вул. Жовтнева, 19, заборгованість за кредитним договором №224 к-ф від 02.10.2007 року в загальній сумі 24229,19 доларів США 19 центів, що в перерахунку на національну валюту становить 192949,12 грн. та судові витрати.

Звернуто стягнення на заставлене за договором застави №224 к-ф від 02.10.2007р. майно, шляхом реалізації з публічних торгів, автомобіль «Хонда», модель «CR V», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, видане РЕП 8-го МРВ ДАІ смт. Опішня ВДАІ УМВС України в Полтавській області, 02.10.2007 р., що належить на праві власності ОСОБА_4, за рахунок вартості якого визначено щодо погашення заборгованості за кредитним договором №224 к-ф від 02.10.2007р. в сумі 24229,19 доларів США, що в перерахунку на національну валюту становить 192949,12 грн., на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Полтавської філії АБ «Укргазбанк» (а.с.89-91).

На підставі вказаного рішення 24.06.2011 року Зіньківським районним судом Полтавської області було видано виконавчі листи №2-53 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості в сумі 192949,12 грн. та судових витрат у розмірі 1700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. ІТЗ та, згідно поданих ПАТ «Укргазбанк» заяв від 06.08.2014р. постановами старшого державного виконавця ВДВС Зіньківського РУЮ Житника О.І. ВП №44405611 та №44405749 від 14.08.2014р. відкрито виконавчі провадження по примусовому виконанню вказаних виконавчих листів (а.с.36-38).

18.08.2014р. та 20.08.2014р. ОСОБА_4 було направлено виклики про явку до державного виконавця (а.с.5,9,12).

Постановами старшого державного виконавця ВДВС Зіньківського РУЮ Житника О.І. від 21.08.2014 року ВП №44405611 та ВП №44405749 об'єднано виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів №2-53, виданих 24.06.2011 року Зіньківським районним судом Полтавської області у зведене виконавче провадження №44549007 (а.с.39,48).

Також, заочним рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2011 року по справі за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором (№2-925/11), яке набрало чинності 10.01.2012 року, позовну заяву задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Марфін банк» заборгованість у загальній сумі 445767,90 грн. (а.с.92-93).

На підставі вказаного рішення судом 01.02.2012 року було видано виконавчий лист № 2-925 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості в сумі 445767,90грн. та, згідно поданої ПАТ «Марфін Банк» заяви від 05.08.2014р., постановою старшого державного виконавця ВДВС Зіньківського РУЮ Житника О.І. від 13.08.2014 р. ВП №44378927 відкрито виконавче провадження №1372/13 про примусове виконання вказаного виконавчого листа та встановлено строк для добровільного виконання рішення у строк до 20.08.2014 року (а.с.51-54).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Зіньківського РУЮ Житника О.І. від 21.08.2014 року ВП №44378927 об'єднано виконавче провадження №44378927 з примусового виконання виконавчого листа №2-925, виданого Зіньківським районним судом Полтавської області 01.02.2012 року у зведене виконавче провадження №44549007 (а.с.59).

13.08.2014р. за вих. №9453 на адресу ОСОБА_4 направлено виклик про явку до державного виконавця на 19.08.2014 р. для сплати боргу за виконавчим документом №2-925 від 01.02.2012р. (а.с.55).

Як убачається з довідок Опішнянської селищної ради від 20.08.2014р. №1042 та від 17.10.2014р. №2107 ОСОБА_4 зареєстрований у АДРЕСА_3 фактичне місце проживання - м. Полтава, місце роботи невідомо, інформація про майно відсутня (а.с.70-71).

Згідно Акту старшого державного виконавця Зіньківського РУЮ від 15.09.2014 року, в результаті виїзду за місцем реєстрації боржника ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що за вказаною адресою боржник не проживає на протязі тривалого часу, теперішнє точне місце проживання боржника не відомо. На час перевірки боржника та його родичів вдома не було, зі слів сусідів боржник мешкає в м. Полтава, точної адреси проживання не встановлено (а.с.78).

08.12.2014 року старший державний виконавець ВДВС Зіньківського РУЮ Житник О.І. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 (а.с.1-3).

Як зазначено вище, ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 12.12.2014 року подання старшого державного виконавця відділу ДВС Зіньківського РУЮ Житника О.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 задоволено.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця місцевий суд виходив із того, що боржник тривалий термін не виконує рішення суду та ігнорує виклики державного виконавця, а виїзд його за межі України може утруднити виконання рішення суду по примусовому стягненню коштів.

Такий висновок місцевого суду не відповідає встановленим по справі обставинам та є передчасним з огляду на наступне.

У відповідності до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу N4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97 визначено, що на здійснення права кожного залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Частиною другою ст.6 цього Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

У проведеному 01.02.2013 року Верховним Судом України аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі Українивказано, що з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону № 3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Таким чином, поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З матеріалів виконавчого провадження та наявних у справі доказів не вбачається наявність факту свідомого ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, які ним частково виконано, проте, вбачається, що це невиконання зумовлене об'єктивними причинами, зокрема, відсутністю майна, що підтверджується наступними доказами.

13.08.14 року за вих. №№ 9457, 9458, 9459, 9460 старшим державним виконавцем ВДВС Зіньківського РУЮ Житником О.І. направлені запити до відділу Держземагенства у Зіньківському районі, Опішнянської сільської ради, Державної інспекції сільського господарства у Полтавській області, Центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Зіньківського, Котелевського та ДЖиканського районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Полтавській області щодо виявлення зареєстрованого за ОСОБА_4 нерухомого майна, земельних ділянок, паю, місця роботи, сільськогосподарської (будівельної) техніки, транспортних засобів (а.с.56-57).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.01.2015 р. за ОСОБА_4 будь-яке нерухоме майно не зареєстроване (а.с.63-69).

За повідомленням УДАІ УМВС України в Полтавській області від 22.08.2014р. транспортні засоби за ОСОБА_4 не значаться (а.с.75).

У довідці Опішнянської селищної ради від 20.08.2014 р. №1042 зазначено, що, згідно списку громадян - власників сертифікатів на право на земельну частку (пай), якими проведено визначення земельної частки (паю) персоніфікацію), згідно схеми поділу колишнього КСП «Жовтень» по Опішнянській селищній раді земельна частка пай та інші земельні ділянки за ОСОБА_4 не обліковуються, інформація про належне йому майно відсутня (а.с.71).

Як убачається з довідки Опішнянської селищної ради від 17.10.2014р. за №2107, ОСОБА_4 зареєстрований у АДРЕСА_3 фактичне місце проживання та роботи в м. Полтава. Земельна ділянка загальною площею 0,0890 га та майно належить батькові боржника,- ОСОБА_7 (а.с.70).

За даними ВДВС Зіньківського РУЮ не знайдено інформацію про місце роботи ОСОБА_4 та щодо отримання ним пенсії; установлено, що на ім»я ОСОБА_4 відкриті рахунки у банківських установах - ПАТ «Марфін Банк» та у Полтавському ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» та постановами старшого державного виконавця Зіньківського РУЮ Житника О.І. від 08.12.2014р. накладені арешти на кошти, що містяться на р/р НОМЕР_4, код фінансової установи 328168, відкритому у ПАТ «Марфін Банк» та р/р НОМЕР_5, НОМЕР_6, код фінансової установи 331401 у ПАТ КБ «ПриватБанк» та належать боржнику ОСОБА_4 у межах суми 445767,90 грн. (а.с.73,74,79,80).

Згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 13.08.2014р. внесено заборону на відчуження всього належного ОСОБА_4 рухомого майна (а.с.72).

Окрім відсутності у боржника майна, державним виконавцем не встановлено та не надано доказів стосовно того, чи працює дана особа та чи має вона який-небудь заробіток (дохід).

Також, із наявних у матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення не вбачається, що боржником отримано саме постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а, відтак, їх не можна вважати достатніми доказами щодо надіслання та одержання ОСОБА_4 вказаних постанов з визначеним у них терміном для самостійного виконання судових рішень.

Як установлено місцевим судом з даних поштових повідомлено вбачається, що ОСОБА_4 отримав виклики до державної виконавчої служби Зіньківського РУЮ, а не постанови про відкриття виконавчого провадження.

На думку колегії суддів висновок про отримання саме боржником викликів до ДВС ґрунтується на припущенні та є передчасним, оскільки, як зазначено вище та вбачається з Акту старшого державного виконавця Зіньківського РУЮ від 15.09.2014 року, в результаті виїзду за місцем реєстрації боржника ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що за вказаною адресою боржник не проживає на протязі тривалого часу (а.с.78).

Разом із тим, як убачається з наданих представниками стягувачів під час розгляду справи в апеляційному суді документів, ОСОБА_4 не ухилявся від виконання своїх зобов'язань та частково їх виконав.

Так, згідно довідки Полтавської обласної дирекції ПАТ «Укргазбанк» від 10.02.2015 року №275 грошові кошти в сумі 99085,67грн., які були перераховані ВДВС Зіньківського РУЮ згідно в/л 2-53 від 24.06.2011р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості по Кредитному договору №244к-ф від 02.10.2007р. було направлено : 1820,00грн.-на відшкодування судового збору та 97265,67грн. (12168,85дол. США) - на погашення простроченої заборгованості по поверненню кредиту за Кредитним договором №244к-ф від 02.10.2007р.

Згідно договору купівлі-продажу від 22.12.2011 року ОСОБА_4 продав ОСОБА_9 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1; продаж вчинено за 236000,00грн.

Згідно повідомлення Центрального відділення ПАТ «Марфін Банк» від 11.02.2015р. (вих.№44) загальна сума, яка підлягала стягненню з ОСОБА_4 складала 445767,90грн.

22.12.2011 року в добровільному порядку реалізовано іпотечне майн, квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Продаж вчинено за 236000,00грн., залишок склав 209767,90грн.

Станом на 10.02.2015р. сума нестягнутої заборгованості по рішенню суду складає 209767,90грн.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що державним виконавцем не надано достатніх та належних доказів, які неспростовно б свідчили б про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом, а також достовірних відомостей про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання.

Відтак, факт ухилення ОСОБА_4 від виконання покладених на нього зазначеними судовими рішеннями зобов»язань не знайшов свого підтвердження матеріалами справи, а тому підстави для задоволення заяви державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за кордон відсутні.

За таких обставин подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області Житник О.І. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є недостатньо обґрунтованим, передчасним та підлягає відхиленню.

Відтак, колегія суддів вважає, що аналіз доказів по справі та наведених норм права дають підстави для висновку про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні вказаного подання.

Згідно п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити або скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст.ст.315,317 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - задовольнити.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2014 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області Житник О.І. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ /підпис/ П.М. Карнаух

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун