РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Холявка Т.В,.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» про визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з вимогою до ПАТ «Комерційного банку «Надра» про визнання недійсним кредитного договору № 6/2/10/2008/840-К/4 від 22 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Надра». В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між сторонами укладено зазначений кредитний договір з метою придбання житла. Для забезпечення належного виконання зобовязання між сторонами укладено іпотечний договір. Позивач зазначає, що відповідач всупереч п. 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року, не надав ОСОБА_3 інформацію пвд час надання кредиту в іноземній валюті щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Зазначає, що умови кредитного договору щодо порядку нарахування відсотків та штрафних санкцій, розрахунку щомісячних платежів є не зрозумілими для позивача. Зазначає, що ним в період з 12.06.2008 року по 28.02.2010 року систематично здійснювалось погашення як тілу кредиту, та і відсотків за кредит. Зазначає, що йому не було надано інформацію про розмір сум та які рахунки зарахувалися суми, що сплачувались позивачем. Відповідачем не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживач, не надавав відомості чи є у відповідача банківська ліцензія та письмові дозволи генеральної ліцензії на право здійснення кредитування в іноземній валюті. За вказаних обставин, позивач вирішив звернутися до суду з позовною заявою про захист своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило, приймаючи до уваги, що під час розгляду позовної заяви приймає участь представник позивача, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутністю позивача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності заперечував проти заявлених позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю та необґрунтованістю, з урахуванням письмових заперечень, також просив застосувати строки позовної давності щодо заявлених позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення присутніх сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 22 травня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ Комерційний банк «Надра» укладено договір кредиту № 6/2/10/2008/840-К/4 (арк. справи 5-8).

Згідно пункту 1.1 укладеного договору вбачається, що банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення строковості платності грошові кошти у сумі 46575 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим договором за програмою «Перше житло».

Згідно пункту 1.2 укладеного договору вбачається, що цільовим призначенням кредиту є проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 06.05.2008 року, укладений між позичальником та ОСОБА_4; витрати позичальника, повязані з оформлення кредиту; оплата комісії за розрахунки за цим договором. Згідно пункту 1.3 укладеного договору встановлена плата з користування кредитом, яка складається з відсотків за користування кредитом, що розраховуються банком на підставі відсоткової ставки 14,79 %відсотків на рік. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у період (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. Згідно пункту 1.4 укладеного договору банк надає позичальнику кредит строком до 11 травня 2018 року. Згідно пункту 1.1 укладеного договору комісія за розрахунки за цим договором складає 3,5% відсотків від суми виданих коштів зазначених у п. 1.2. за винятком суми виданої на оплату цієї комісії.

З метою забезпечення належного виконання зобовязання між сторонами укладено іпотечний договір 6/2/10/2008/840-І/4 від 22.05.2008 року (арк. справи 9-10).

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

З матеріалів справи вбачається та не спростовується сторонами, що банк виконав свої зобовязання, надавши позивачу кредитні кошти в повному обсязі, що не спростовується позивачем, які ним прийняті від банку й використані за призначенням, проте, як встановлено в ході судового розгляду справи, позивач не повністю виконує взяті на себе зобовязання, передбачені кредитним договором у звязку з чим позивач звертався до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, позиція посилається на те, що укладений кредитний договір порушує низку законодавчо встановлених правил уцілому, в тому числі й Закон України «Про захист прав споживачів», безпосередньо ст. 11 щодо вчасної та повної інформації надання споживчого кредиту, п.п.2.1, 2.2., 2.3, 3.2, 3.4 тощо Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року № 168. Разом з цим, зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що сторони погодили умови договору своїми підписами.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач власноруч 17.04.2008 року заповнив анкету-заяву клієнта на оформлення кредитного пакету «Житлові рішення», де, зокрема, зазначається, що клієнт ознайомлений з умовами кредитування, про що свідчить власноручний підпис позивача. Слід зазначити, що позивач мав достатньо часу для визначення необхідності отримання кредиту саме в іноземній валюті та мав можливість звернутись до банку з розясненнями, запитами або з відповідними пропозиціями щодо укладення договору.

Окрім цього, в матеріалах кредитної справи № 6/2/10/2008/840-К/4 від 22 травня 2008 року позичальника ОСОБА_3, оглянутої в судовому засіданні міститься підписана позивачем памятка клієнту по умовам оформлення кредитного пакета «Житлові рішення». Тобто позивач, отримавши для ознайомлення та підписавши заяву-анкету, памятку про умови оформлення кредитного пакету та власне кредитний договір засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність виконувати умови договору в цілому. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає в частині 1 що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача (ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Частина 3 статті 18 Закону визначає, які умови договору є несправедливими. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним (ч.4 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Аналізуючи норму ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві (постанова Верховного Суду України №6-40цс13 від 11.09.2013 року).

На підставі статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних, достовірних та достатніх доказів в підтвердження того, що умови укладеного між сторонами договору кредиту порушують принцип добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, обмежує права позивача чи завдає йому шкоду.

Згідно п.12 "Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що судом не встановлено порушення прав позивача та порушення чинного законодавства України при укладенні договору № 6/2/10/2008/840-К/4 від 22 травня 2008 року, виходячи з усіх обставин по справі та встановлених судом під час судового розгляду, суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсними кредитного договору № 6/2/10/2008/840-К/4 від 22 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Надра» у звязку з чим відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» статтями 10, 11, 88, 79, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, статтями 203, 509, 526, 527, 530, 627, 629 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра»» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Вступна та резолютивна частина судового рішення виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена в присутності сторін 29 жовтня 2015 року. Повний текст рішення суду виготовлено 03 листопада 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя