У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючогосудді КОНДОРА Р.Ю.

суддівЛЕСКА В.В., КОЖУХ О.А.

при секретаріМАРЧИШАКУ Ю.М.

за участю представника апелянта ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_8, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3, на ухвалу Перечинського районного суду від 19 листопада 2014 р., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3, оскаржила ухвалу Перечинського районного суду від 19.11.2014, якою було залишено без розгляду її заяву від 03.11.2014 про перегляд заочного рішення цього суду від 20.03.2014 про задоволення позову. Мотивує тим, що висновок про одержання нею копії заочного рішення суду 29.03.2014 необґрунтований, оскільки про рішення вона не знала, за його одержання не розписувалася, а дізналася про нього лише 31.10.2014 вже після відкриття виконавчого провадження. На думку апелянта, суд безпідставно застосував норми ст. 74 ч. 5 ЦПК України, оскільки такі регулюють питання вручення судової повістки, а не надіслання копії заочного рішення стороні, тому слід було застосувати положення ст. 222 ч. 3, ст. 227 ч. 1 ЦПК України. Крім того, копія заочного рішення суду була надіслана відповідачу з перевищенням установленого для цього законом триденного строку. Виходячи з цього, суд необґрунтовано залишив заяву про перегляд заочного рішення без розгляду з мотивів пропуску процесуального строку. Просить ухвалу скасувати і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта ОСОБА_3, який скаргу підтримав, встановивши у судовому засіданні, що відповідач, зазначений у рішенні суду як «ОСОБА_8», має прізвище «ОСОБА_8» і саме як така уповноважила ОСОБА_3 представляти її інтереси, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 20.03.2014 Перечинський районний суд ухвалив заочне рішення, яким задовольнив позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 72-76). Суд відповідно до вимог ст. 227 ч. 1 ЦПК України рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення при листі від 20.03.2014 за вих. № 304/1815/13-ц надіслав кожному з відповідачів копію заочного рішення суду, усі відправлення були здані на пошту 27.03.2014 і 29.03.2014 були одержані в с. Раково Перечинського району по вул. Миру, 103, де зареєстровані усі троє відповідачів, за одержання кореспонденції розписався член сім'ї відповідачів (а.с. 78-80, 82-84).

04.11.2014 ОСОБА_3 як представник відповідача ОСОБА_8 подав заяву від 03.11.2014 про перегляд заочного рішення суду від 20.03.2014, посилався, зокрема, на те, що відповідачу про рішення суду стало відомо лише 31.10.2014, коли представник внаслідок дій держвиконавця ознайомився з матеріалами справи, тож строк на подання заяви не є пропущеним, а запис на поштовому документі про вручення поштового відправлення «члену сім'ї» не слід брати до уваги, оскільки це не підтверджує вручення документа, а в членів сім'ї відповідачів немає підпису, який було проставлено (а.с. 89-91). Із клопотанням про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду її ініціатор до суду не звертався.

Ухвалою від 19.11.2014 Перечинський районний суд залишив заяву про перегляд заочного рішення суду без розгляду з підстав, передбачених ст. 72 ЦПК України (а.с. 109-110). Суд виходив з того, що судові повістки та копія рішення суду направлялися та були доставлені за підтвердженим місцем реєстрації відповідачів, факт одержання документів не викликає сумнівів, заяву про перегляд заочного рішення подано з пропуском процесуального строку (ст. 228 ч. 2 ЦПК України), клопотання про поновлення якого не заявлялося.

У контексті питання про яке йдеться, норми ст. 74 ч. 5, ст. 76 ч. 3 ЦПК України в порядку ст. 8 ч. 8 цього Кодексу вказують на те, що як судові повістки, так і додані до них документи можуть бути вручені у випадку відсутності адресата в місці проживання (реєстрації), зокрема, повнолітньому члену його сім'ї, що узгоджується також з положеннями Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою КМ України від 05.03.2009 № 270 (п. 99 та ін.). Положення ст. 222 ч. 3, ст. 227 ЦПК України з урахуванням процесуальної аналогії та у взаємозв'язку з іншими нормами цього Кодексу (наприклад, ст. 122 ч. 3, ст. 127) теж вказують на можливість та передбачають необхідність направлення процесуальних документів стороні за місцем її зареєстрованого місця проживання. У даному випадку троє повнолітніх членів сім'ї були відповідачами за одним позовом, одержали копію рішення і двоє з них з приводу ухваленого рішення до суду не зверталися.

Отже, суд виконав передбачені цивільним процесуальним законом дії щодо своєчасного направлення стороні копії заочного рішення. Здача працівником суду документів на пошту 27.03.2014, тоді як триденний строк для направлення копії рішення суду стороні сплив 24.03.2014 (ст.ст. 68, 69, ст. 70 ч. 3 ЦПК України), за вищенаведених обставин не є істотним порушенням норм процесуального права, яке б потягло неправильне вирішення справи та/або порушення прав сторони. Суд не мав правових підстав для розгляду по суті заяви про перегляд заочного рішення, поданої за межами установленого законом процесуального строку.

Відтак, доводи апеляції не спростовують законності та обґрунтованості ухвали суду, позаяк ґрунтуються на припущеннях, не враховують особливостей відповідного процесуального питання, а міркування про начебто неотримання стороною копії судового рішення, неналежне її вручення і т.ін. не відповідають обставинам справи та не можуть бути взяті до уваги. Тому на підставі ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України скаргу слід відхилити, ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3, відхилити, ухвалу Перечинського районного суду від 19 листопада 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді