Номер провадження: 22-ц/785/734/15
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Виноградової Л.Є.,

Гайворонського С.П.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса та ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса про зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

15.08.2014 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одесі з 01.04.2001р. призначити щомісячну страхову виплату у сумі 1204,25 грн., зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Одесі (далі - ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі) здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001р. по 01.08.2014р., виходячи з середньомісячної заробітної плати у сумі 3010,64 грн. станом на 01.04.2001р. та виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2001р. по 01.08.2014р. з урахуванням індексації та компенсації за несвоєчасність виплат.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона 26.10.1970 року отримала виробничу травму в Торгово-виробничій орендній фірмі "Юмаско" "Укрторгмортранс", працюючи на посаді водія електронавантажувача. Відшкодування шкоди від ВАТ "Укрторгмортранс" позивач отримувала щомісячно в повному обсязі до 1999 року. Однак після ліквідації вказаного підприємства на даний час позивач отримує щомісячні страхові виплати у меншому розмірі та тривалий час ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі порушується право позивача на отримання щомісячних страхових виплат у повному обсязі. Відповідач відмовляється провести перерахунок щомісячної страхової виплати, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Представник відповідача - ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі позов не визнала, надала письмові заперечення та просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з посиланням на те, що підстав для перерахунку щомісячних страхових виплат позивача немає, дії ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі щодо нарахування щомісячної страхової виплати у сумі 47,20 грн. станом на 01.04.2001 року відповідають діючому законодавству.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково та було зобов'язано ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат за період з 15.08.2011р., виходячи з щомісячної страхової виплати в розмірі 1204 грн. 25 коп. станом на 01.04.2001р., та виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 15.08.2011р. по 15.08.2014р. В іншій частині вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі ставить питання про скасування вищевказаного рішення та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, з посиланням на те, що рішення суду ухвалено із порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про зміну вищевказаного рішення та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, з посиланням на те, що рішення суду ухвалено із порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, заперечень проти них, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі, та часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що право на отримання відшкодування втраченого заробітку виникло у неї з 19.04.1994 року та безстроково після встановлення їй 40 % втрати професійної працездатності.

Оскільки ВАТ "Укрторгмортранс" було визнано банкрутом та для проведення процедури ліквідації була створена ліквідаційна комісія, головою цієї комісії ОСОБА_3 рекомендовано з питань виплати допомоги по інвалідності звернутись до органів соціального захисту.

Відповідно до довідки про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого від 25.09.2001р. сума відшкодування шкоди позивача склала 47,20 грн.

Виходячи із викладеного, ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі призначив розмір відшкодування шкоди позивачу, виходячи із мінімальної заробітної плати, яка станом на 01.04.2001 року склала 118 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, розмір заробітної плати позивача був відрахований неправильно, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про те, що розмір заробітної плати позивача станом на 01.04.2001 року складав 3010,64 грн., від якої 40% складає 1204 грн. 25 коп.

З цих підстав суд зобов'язав відповідача провести розрахунок шкоди позивачу, виходячи із вищевказаного розміру станом на 01.04.2001р., та виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 15.08.2011р. по 15.08.2014р.

Проте з таким рішенням суду колегія суддів погоджується лише частково, з огляду на наступне.

Так, обставини отримання позивачем виробничої травми, втрати 40 % професійної працездатності, ліквідації ВАТ "Укрторгмортранс" та передачі матеріалів щодо відшкодування шкоди до ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі, підтверджуються матеріалами справи, визнані сторонами, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

В даному випадку спірним є питання щодо правильності нарахування розміру відшкодування страхових виплат та встановлення періоду, за який має бути здійснений перерахунок та виплата цих сум.

Так, вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано керувався вимогами законодавства України, якими регулюються спірні правовідносини, а саме: Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який набрав чинності з 01.04.2001 року, Правилами відшкодування шкоди, затверджених постановою КМУ № 472 від 23 червня 1993 року, Указом Президента України "Про грошову реформу в Україні" № 762/96 від 25.08.1996 року, Законами України про встановлення мінімальної заробітної плати.

Судом обґрунтовано встановлено, що ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі помилково взято за основу розмір мінімальної тарифної ставки, з якого має відраховуватись 40% на відшкодування страхових виплат, який станом на 01.04.2001 року складав 118 грн.

Саме у зв'язку з цим постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в Іллічівському районі м. Одеси від 28.09.2001р. № 383 позивачу була призначена щомісячна страхова виплата з 01.04.2001р. безстроково у сумі 47, 20 грн. /а.с.18/.

Разом з цим, суд також допустив помилку при встановленні розміру заробітної плати позивача ОСОБА_3, станом на 01.04.2001 року, взявши за основу помилковий розрахунок позивача, який викладений у позовній заяві (а.с.2).

З даними обставинами погодилась представник позивача, у зв'язку з чим надала суду апеляційної інстанції новий розрахунок, який здійснений на підставі діючого законодавства, та з яким повністю погоджується колегія суддів (а.с.83-90).

Так, виходячи з цього розрахунку, середньомісячна плата позивача ОСОБА_3 станом на 01.04.2001 року складала 904,05 грн., у зв'язку з чим розмір щомісячної страхової виплати мав складати 361,62 грн. (а.с.86)

З цих підстав, доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 є частково обґрунтованими, оскільки розмір страхових виплат, які належали їй до виплати станом на 01.04.2001 року складали не 47,20 грн., як вважає представник ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі, а 361,62 грн.

З підстав викладеного, доводи заявника апеляційної скарги - представника ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі щодо правильності нарахування середньомісячної заробітної плати позивачу та встановлення розміру відшкодування їй страхових виплат, станом на 01.04.2001 року, є безпідставними і спростовуються наявними у справі доказами.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо необхідності проведення перерахунку відшкодування страхових виплат, починаючи з 01.04.2001 року, а не за три роки до звернення позивача до суду, як встановив суд в оскаржуваному судовому рішенні, то вони є безпідставними і необґрунтованими, з огляду на наступне.

У відповідності до п. 1-1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27 березня 1992 року спори, що виникають з приводу заборгованості, повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди.

У відповідності до п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який набрав чинності з 01.04.2001 року, вся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Передача документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також розміри цієї виплати та послуг здійснюється підприємствами Фонду соціального страхування від нещасних випадків по акту.

Статтею 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" встановлено, що страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду соціального страхування від нещасних випадків. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв'язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров'я. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27 березня 1992 року за вимогами про продовження платежів виплати провадяться за весь попередній час, протягом якого належало відшкодовувати шкоду, без обмеження будь-яким строком (з дня закінчення попередніх виплат вимоги про їх продовження задовольняються за умови, що МСЕК (а у відповідних випадках - судово-медична експертиза) підтвердила втрату працездатності та її відсоток за цей період). В інших випадках виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

Таким чином, право потерпілого на одержання страхової виплати без обмеження будь-яким строком, передбачено лише у випадку наявності вини ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі щодо несвоєчасного визначення або виплати суми страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі своєчасно визначив суму страхового відшкодування та регулярно сплачував ці суми позивачу ОСОБА_3

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що вина ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі у неправильному визначенні суми страхових виплат позивачу ОСОБА_3 відсутня, оскільки відповідачем за основу була взята архівна довідка про заробітну плату позивача за час виконання трудових обов'язків (а.с.19), Довідка ВАТ "Укрторгмортранс" від 25.09.2001 року про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілої ОСОБА_3, згідно якої сума відшкодування втраченого нею заробітку складає 47,20 грн. (а.с.17), та довідка Федерації професійних спілок Одеської області від 11.10.2001р. № 09/132 щодо мінімальної тарифної ставки станом на 01.04.2001 року.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів своєї апеляційної скарги.

В свою чергу заявник апеляційної скарги ОСОБА_3 частково надала суду докази існування обставин, на які вона посилалась як на підставу доводів своїх позовних вимог та доводів своєї апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ВВД ФССНВВ та ПЗУ в м. Одесі відхилити, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити і в мотивувальній та резолютивній частині рішення цифри та слова: " 1204 гривень 25 копійок" замінити цифрами та словами: " 361 грн. 62 коп.". В іншій частині рішення підлягає залишення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року змінити.

В мотивувальній та резолютивній частині рішення цифри та слова: " 1204 гривень 25 копійок" замінити наступними цифрами та словами: " 361 грн. 62 коп. (триста шістдесят одна гривня шістдесят дві копійки)".

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.Є. Виноградова

С.П. Гайворонський