Справа № 367/6235/14 Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/1450/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С.М.
Категорія 47 02.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Приходька К.П.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного університету державної податкової служби України про поновлення на займаній посаді, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Національного університету державної податкової служби України (далі - НУ ДПС України) про поновлення на займаній посаді, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що у 1998 році його запросили працювати до відповідача доцентом кафедри ОРД та слідства на факультет податкової міліції, де з ним було укладено контракт, за умовами якого передбачено надання йому квартири до 01 січня 2000 року, а після закінчення терміну дії контракту (7 років, починаючи з 2 березня 1998 року) квартира повинна перейти в його власність. Також контрактом було передбачено право на отримання грошової компенсації вартості квартири у випадку, якщо квартира не буде надана. Даний контракт на тих же умовах було переукладено 17 червня 2000 року.

Позивач вказував, 10 листопада 2010 року він був звільнений з органів податкової міліції через хворобу та в подальшому був прийнятий до відповідача на не атестовану посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності. У заяві про призначення на вказану посаду від 08 червня 2010 року він не зазначав строк дії трудової угоди. Однак у листопаді 2011 року йому повідомили, що з ним укладений строковий трудовий договір на 1 рік, оскільки на його заяві від 08 червня 2010 року в резолюції ректора НУ ДПС України було зазначено термін 1 рік. Вважає, що без його згоди підстав для укладення строкового трудового договору не було. В подальшому 08 листопада 2011 року він написав заяву про продовження терміну роботи на посаді доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності, в якій також не зазначив терміну дії трудової угоди. Вказує, що навіть якщо вважати, що попередній трудовий договір був строковим, його переукладання призвело до виникнення безстрокових трудових відносин з відповідачем, що передбачено частиною другою статті 39-1 КЗпП України.

Зазначав, що 11 вересня 2013 року йому запропонували укласти контракт з НУ ДПС України терміном на 1 рік з 01 вересня 2013 року по 31 серпня 2014 року та надали типовий контракт університету з науково-педагогічним працівником. Укладаючи з відповідачем контракт від 01 вересня 2013 року він намагався отримати підтвердження зобов'язань університету стосовно виконання умов попередніх контрактів від 02 березня 1998 року та від 17 червня 2000 року, які не були виконані. Тому він підготував та підписав індивідуальний контракт у двох примірниках, в яком зазначив зобов'язання НУ ДПС України щодо надання йому квартири, який надав відповідачу для підписання. Однак відповідач не підписав наданий ним, ОСОБА_2, примірник контракту, а підписав лише типовий контракт строком на 1 рік. Вважає, що відповідач не виконав власних зобов'язань за контрактом, а тому контракт від 01 вересня 2013 року має бути визнаний як трудовий договір, укладений на невизначений строк.

Наказом в.о. ректора НУ ДПС України від 27 серпня 2014 року № 263-к його було звільнено з посади доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку трудового договору. Позивач вважає таке звільнення незаконним, оскільки трудові відносини з відповідачем мали всі ознаки безстрокового трудового договору, а тому, на його думку, він має бути поновлений на попередній роботі відповідно до ст.235 КЗпП України. Внаслідок незаконного звільнення він позбавлений права на працю, що призвело до його моральних страждань, втрачено нормальні життєві зв'язки та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя та спілкування з оточуючими людьми.

Також позивач зазначав, що 18 червня 2014 року вченою радою факультету податкової міліції НУ ДПС України було ухвалено рішення (протокол № 7) не рекомендувати в.о. ректора НУ ДПС України відповідно до проведеного конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників укладати трудовий договір з ним, ОСОБА_2, на посаду доцента. Вважає таке рішення незаконним, оскільки ні порядок обрання за конкурсом, ні склад вченої ради факультету податкової міліції, ні процедура формування вченої ради не відповідало вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного, ОСОБА_2, уточнивши позовні вимоги, просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ НУ ДПС України від 24 квітня 2014 року № 748 «Про оголошення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників та організацію проведення конкурсу» в частині оголошення конкурсу на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності;

- визнати незаконним та скасувати рішення вченої ради факультету податкової міліції НУ ДПС України від 18 червня 2014 року (протокол № 7) щодо результатів конкурсу на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності;

- зобов'язати відповідача передати ОСОБА_2 оригінал контракту, укладеного між ОСОБА_2 та НУ ДПС України від 01 серпня 2013 року або належним чином завірену його копію;

- визнати контракт, укладений між ОСОБА_2 та НУ ДПС України від 01 серпня 2013 року як трудовий договір, укладений на невизначений строк;

- визнати незаконним та скасувати наказ НУ ДПС України від 27 серпня 2014 року № 263-к про звільнення ОСОБА_2 у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору;

- поновити ОСОБА_2 на посаді доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності НУ ДПС України;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 серпня 2014 року по 22 грудня 2014 року у розмірі 18 050 грн. 04 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.;

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2014 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02 березня 1998 між Українським фінансово-економічним інститутом та ОСОБА_2 укладено контракт, за яким позивача прийнято на посаду заступника начальника кафедри. Даний контракт діє з 02 березня 1998 року по 01 березня 2005 року (т.1, а.с. 8-9).

17 червня 2000 року між Академією державної податкової служби України, перейменовану в подальшому на НУ ДПС України та ОСОБА_2 укладено контракт, згідно з яким позивача призначено на посаду заступника начальника кафедри організації оперативно-розшукової діяльності академії строком на 5 років (т.1, а.с. 10).

Наказом відповідача від 10 листопада 2010 року № 453-к ОСОБА_2 з 10 листопада 2010 року звільнено з посади та податкової міліції у запас Збройних Сил України (через хворобу) та з 11 листопада 2010 року його призначено на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції терміном на 1 рік (т.1, а.с.131).

09 листопада 2011 року наказом відповідача № 491-к ОСОБА_2 продовжено термін роботи згідно з контрактом з 11 листопада 2011 року (т.1, а.с.132).

По справі встановлено, що 01 вересня 2013 року між НУ ДПС України та ОСОБА_2 укладений контракт, згідно з яким позивача призначено на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності НУ ДПС України на строк з 01 вересня 2013 року до 31 серпня 2014 року (т.1, а.с.13-14).

Пунктом 3.7 контракту передбачено, що відповідно до умов контракту від 02 березня 1998 року та від 17 червня 2000 року відповідач зобов'язується надати працівнику трикімнатну квартиру.

18 березня 2014 року та 14 липня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявами, в яких просив до п. 6 контракту передати йому його примірник контракту, вжити заходів щодо осіб, відповідальних за порушення законодавства про звернення громадян, повідомити, коли університет має намір виконати зобов'язання по зазначеному контракту (т.1, а.с.13-15).

Листом НУ ДПС України від 30 липня 2014 року позивача повідомлено, що у серпні 2013 року працівниками відділу по роботі з особовим складом факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції йому було передано для підписання типову форму контракту, оскільки він текст контракту готував самостійно (вніс додатковий пункт 3.7), без попереднього погодження з керівництвом університету, пропонувалося надіслати заповнений екземпляр його контракту для подальшого вивчення питання щодо належного його погодження та підписання відповідно до законодавства України. Також повідомлено, що керівництвом університету проведена перевірка обставин ненадання позивачу відповіді на звернення від 18 березня 2014 року, відповідальна особа за вказаним запитом за неналежне виконання своїх службових обов'язків притягнута до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення їй догани. Щодо виконання зобов'язань університету перед позивачем стосовно поліпшення житлових умов, то відповідачем зазначено, що листом від 25 квітня 2014 року № 1151/01-21 позивачу було надано вичерпну відповідь на поставлені питання стосовно виконання зобов'язань університетом щодо поліпшення житлових умов.

Встановлено, що наказом НУ ДПС України від 24 квітня 2014 року № 747 «Про затвердження Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників Національного університету державної податкової служби України» затверджено Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників НУ ДПС України (т.2, а.с.33).

Наказом відповідача від 24 квітня 2014 року № 748 «Про оголошення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників та організацію проведення конкурсу» оголошено конкурс на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників: завідувачів кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів, асистентів та створено робочу групу з організації проведення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників (т.2, а.с. 52-53).

По справі встановлено, що 03 червня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив допустити його до участі в конкурсі на заміщення посади доцента кафедри податкової міліції кафедри управління, адмінправа, адмінпроцесу та адміндіяльності. При цьому зазначив, що він ознайомлений з наказом відповідача від 24 квітня 2014 року № 741 «Про затвердження кваліфікаційних характеристик виборних посад науково-педагогічних працівників Національного університету державної податкової служби України» (т.1, а.с. 36).

Як вбачається з витягу з протоколу № 11 засідання кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції від 10 червня 2014 року за результатами звітування про навчально-методичну, виховну, науково-дослідницьку, організаційну, профорієнтаційну роботу, відповідного обговорення професійних якостей, а також результатів таємного голосування ухвалено рекомендувати вченій раді факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції ОСОБА_2 на посаду доцента (т.1, а.с.37).

Відповідно до витягу з протоколу № 7 засідання вченої ради факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції НУ ДПС України від 18 червня 2014 року ухвалено не рекомендувати в.о. ректора НУ ДПС України ОСОБА_4 укладати трудовий договір (контракт) з доцентом кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності ОСОБА_2 на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції (т.1, а.с. 38-39).

Встановлено, що наказом відповідача від 25 червня 2014 року № 187-к ОСОБА_2 попереджено про закінчення строку дії контрактів та наступне звільнення науково-педагогічних працівників університету (т.1, а.с. 40-41).

27 червня 2014 року ОСОБА_2 попереджено про наступне звільнення у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору. Позивач відмовився підписати вказане попередження, що засвідчено підписами ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (т.1, а.с.42).

Наказом НУ ДПС України від 27 серпня 2014 року № 236-к ОСОБА_2 з 31 серпня 2014 року звільнено із займаної посади на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору (т.1, а.с. 44).

Також судом встановлено, що 01 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до НУ ДПС України із заявою про призначення його на посаду доцента кафедри господарсько-правових дисциплін з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2015 року на умовах контракту до обрання за конкурсом (т.1, а.с.45).

Наказом НУ ДПС України від 01 вересня 2014 року № 247-к ОСОБА_2 з 01 вересня 2014 по 31 серпня 2015 призначено на посаду доцента кафедри господарсько-правових дисциплін на умовах контракту на період до проведення конкурсу (т.1, а.с. 46).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки та відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

За змістом ч. 3 ст. 54 Закону України «Про освіту» педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі і за контрактом.

Згідно з правилами п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або будь-якого волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового договору він уже виявив, склавши заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов'язаний попереджати або у інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Установивши, що між ОСОБА_2 та відповідачем 01 вересня 2013 року був укладений контракт на строк з 01 вересня 2013 року до 31 серпня 2014 року, тобто з визначеним терміном його дії, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для визнання зазначеного контракту трудовим договором, укладеним на невизначений строк.

При цьому суд вірно визнав необґрунтованими доводи позивача, що терміном закінчення контракту є термін надання йому квартири, оскільки контрактом від 01 серпня 2013 визначено строк його дії з 01 вересня 2013 року до 31 серпня 2014 року, а не кінцевий термін надання квартири.

Також суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення вченої ради факультету податкової міліції НУ ДПС України від 18 червня 2014 року (протокол № 7) щодо результатів конкурсу на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.34 Закону України «Про вищу освіту» вчена рада факультету є колегіальним органом факультету вузу третього і четвертого рівнів акредитації. Вчену раду факультету очолює її голова - декан факультету.

До компетенції вченої ради факультету віднесено: визнання загальних напрямів наукової діяльності факультету; обрання таємним голосуванням на посади асистентів, викладачів, старших викладачів, доцентів, декана; ухвалення навчальних програм та навчальних планів; вирішення питання організації навчально-виховного процесу; ухвалення фінансового плану і звіту факультету. Рішення вченої ради факультету є підставою для укладення трудового договору з обраною за конкурсом особою і для видання ректором університету наказу про прийняття її на роботу. Відповідно до чинного законодавства при прийнятті на роботу науково-педагогічних працівників з ним укладається трудовий договір (у тому числі - контракт).

Згідно з абз.4 ч.2 ст.34 Закону України «Про вищу освіту» рішення вченої ради факультету може бути скасоване лише вченою радою вищого навчального закладу. Жодна посадова особа університету таким повноваженням не наділена.

Як зазначалося вище, 03 червня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до в.о. ректора НУ ДПС України ОСОБА_4 із заявою, в якій просив допустити його до участі в конкурсі на заміщення посади доцента кафедри податкової міліції кафедри управління, адмінправа, адмінпроцесу та адміндіяльності.

18 червня 2014 року відбулося засідання вченої ради факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції, на якому розглядалось питання щодо надання рекомендації ОСОБА_8 щодо укладання з ним трудового договору (контракту) на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції. У результаті таємного голосування вченою радою факультету більшістю голосів прийняла рішення не рекомендувати в.о. ректора НУ ДПС України ОСОБА_4 укладати трудовий договір (контракт) з позивачем на посаду доцента кафедри управління, адміністративного права і процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції. Протокол лічильної комісії, обраної вченою радою, підписані членами комісії. Протокол №7 засідання вченої ради факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції від 18 червня 2014 року підписаний головуючим на засіданні вченої ради факультету ОСОБА_9, заступником головуючого ОСОБА_6, заступником голови вченої ради факультету ОСОБА_10 та секретарем Калита Н.М.

Доказів того, що склад вченої ради факультету не відповідає вимогам ст.34 Закону України «Про вищу освіту» позивач суду не надав.

При цьому судом вірно встановлено, що позивач брав участь у конкурсі на заміщення вакантних посад науково - педагогічних працівників, доказів того, що конкурс був проведений з порушенням Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників НУ ДПС України суду не надано.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання незаконним і скасування наказу від 24 квітня 2014 року № 748 «Про оголошення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників та організацію проведення конкурсу».

Також судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що на підставі наказу НУ ДПС України від 01 вересня 2014 року №247-к з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2015 року ОСОБА_2 призначений на посаду доцента кафедри господарсько-правових дисциплін на умовах контракту на період до проведення конкурсу та отримує заробітну плату.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки позивач продовжує працювати у відповідача та отримує заробітну плату.

Підставою для відшкодування власником моральної шкоди працівнику згідно зі ст.237-1 КЗпП України є порушення його законних прав, які призвели до моральних страждань.

Оскільки позивачем не доведено, що діями відповідача порушено його законні права, які призвели до моральних страждань, то колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 не спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову в позові ОСОБА_2 та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді