РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15930/14-ц

пр. № 2/759/596/15

11 лютого 2015 року головуючого судді - Лук'яненко Л.М.

при секретарі Борей В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, з урахуванням змін до позовної заяви просила стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 4 642, 84 гривні, 1500 гривень витрат на правову допомогу. Позов мотивовано тим, що в період з жовтня 2013 року по червень 2014 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів присуджених на користь позивачки рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.11.2013 року.

Пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 за період: жовтня 2013 року по червень 2014 року, складає 4 642, 84 гривні, які позивачка просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала зменшені позовні вимоги підтримала, просила також стягнути правову допомогу у розмірі 1500 гривень.

Відповідач та його представник проти позову заперечували в повному обсязі, оскільки, вважає, що дана заборгованість і пеня повинні бути стягнуті за рахунок його майна, яке перебуває в користуванні позивачки.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебувала в шлюбі з відповідачем з 23 грудня 1995 року . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2013 року шлюб розірвано. (а.с. 3) Від шлюбу народилася дитина, син ОСОБА_3. (а.с. 4)

15.11.2013 року Деснянський районний суд м. Чернігова постановив рішенням, яким з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.10.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. (а.с.21) Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24.01.2014 року рішення першої інстанції залишено в силі. (а.с. 22-23)

Згідно довідки ВДВС Святошинського РУЮ в місті Києві заборгованість відповідача по сплаті аліментів на 01.07.2014 року складає 5 тисяч 127 гривні 38 коп.. (а.с. 130).

Згідно ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правова позиція згідно з постановою Верховного Суду України № 6-81цс13 від 11 вересня 2013 року).

Позивачка просить стягнути на свою користь пеню в розмірі 4 642, 84 гривні, даний розмір пені не спростовується сторонами.

Отже, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 4 642, 84 гривні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Що стосується судових витрат згідно ст.89 ч.3 ЦПК України то витрати на правову допомогу відповідно до Закону України " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах " від 20.12.2011 року та додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. № 590, граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Враховуючи те, що 40 % від розміру мінімальної заробітної плати на час ухвалення рішення становить 487 ,20 грн., (згідно Закону України - 1 218 ,00 грн. х 40 % = 487,20 грн.), кількість годин витрачених на надання правової допомоги у відповідності до роздруківки журналу судових засідання 2 години, згідно інформації наданої представником позивача не можна встановити загальну кількість витраченого часу. Поданий до суду представником позивача розрахунок ( прибутковий касовий ордер та квитанції до прибуткового касового ордеру ) суд не приймає до уваги в якості належного доказу, оскільки в розрахунку не зазначено витраченого часу не міститься доказів, що саме надання правової допомоги ( якої саме) зайняло кількість годин витрачених, а тому обрахувати такі види робіт не виявляється можливим тому враховуючи вищевикладене та враховуючи гуманність та справедливість, суд прийшов до висновку, що розмір компенсації витрат на правову допомогу має бути обмежено , виходячи з Закону України " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах " та підлягає відшкодуванню з ОСОБА_2 в розмірі - 974, 40 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне, стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривні відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 196 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродж. Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ІННОМЕР_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 4 642 (чотири тисячі шістсот сорок дві) гривень 84 копійок, та витрати на правову допомогу у розмірі 974 (девятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродж. Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а для осіб, що не були присутні в судовому засіданні з дня отримання його копії.

Суддя: