АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/768/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Котули Л.Г., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним договору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка бере участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання недійсним договору відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.12.2006 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 укладено договір на іпотечний кредит № 4-30-1158, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_5 кредит у сумі 10 000,00 дол. США та 83 808,00 грн строком до 07.12.2026 зі сплатою за користування кредитом процентної ставки: в доларах США - 11% річних, в гривнях - 16% річних.

Договорами № 1 від 17.08.2009, №2 від 20.10.2010 внесені зміни до Договору на іпотечний кредит від 08.12.2006.

Крім того судом установлено, що 20.12.2012 ОСОБА_5

повідомлено про те, що ПАТ «Промінвестбанк» як первісний кредитор та ПАТ «Альфа-Банк» - новий кредитор укладено договір відступлення прав вимоги, за яким здійснено відступлення своїх прав вимоги за кредитним договором № 4-30-1158 від 08.12.2006.

Виходячи з того, що підстав, які б могли свідчити про порушення відповідачем вимог діючого законодавства на момент підписання договору не встановлено, права позивача не порушені відповідачем, так як на момент підписання оспорюваного договору він не був його стороною, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Відповідач у судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 60), що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є визнання кредитного договору недійсним у зв'язку з неповнотою наданої банком інформації позичальнику щодо умов кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору, зокрема про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлено, що 8 грудня 2006 року між ПАТ «Адьфа-Банк» та ОСОБА_5 укладено договір на іпотечний кредит № 4-30-1158, на підставі якого банк надав позичальнику грошові кошти у відповідності до положень ст. 1054 ЦК України.

Правильно встановлено судом першої інстанції, що кредитний договір від 08.12.2006 укладений сторонами на підставі вільного волевиявлення, вільного вибору контрагента та визначення умов кредитного договору у відповідності до ст. 627 ЦК України.

Крім того, кредитним договором від 08.12.2006 в забезпечення вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена сукупна вартість кредиту (в процентному значенні та в грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту (а.с. 5 - 6).

Виходячи з наведеного, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_4 про те, що при укладанні кредитного договору з банком ОСОБА_5 не був у повній мірі обізнаний про кредитні умови, ненадання банком методики визначення банком валютного курсу, а також що він вчасно не отримав вичерпної інформації щодо всіх зобов'язань як позичальника перед банком, адже вказані обставини спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та наданими сторонами суду поясненнями. Зокрема п. 7.6 Договору від 08.12.2006 передбачено, що при укладанні кредитного договору позичальник стверджує про умови кредитування, закріплені Договором, були попередньо йому повідомлені банком в письмовій формі.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_5 як позичальника за договором банківського кредиту та споживача банківських послуг, оскільки позивач самостійно, без будь-якого примусу, звернувся до банку з наміром отримати кредит, зазначивши у кредитному договорі, що з основними умовами надання кредиту ознайомлений (а.с. 13 - 15).

Доводи апеляційної скарги зводяться до аналізу обставин, на які позивач посилався в обґрунтування позовних вимог, які суд повно та всебічно з'ясував і перевірив, дав належну оцінку усім доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для їх задоволення. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і на його правильність не впливають.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 308 ЦПК України підстав для скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді Л.Г. Котула

О.І. Шкоріна