АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/94/15 Головуючий в суді 1 інстанції: Лебідь І.П. Категорія: 34 Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 19 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28 жовтня 2014 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування завданої матеріальної шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28.12.2009 року на автодорозі Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_4 та автомобіля «ДАФ», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, в результаті якої пошкоджено автомобіль ОСОБА_4 Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2010 року відповідача визнано винним у скоєні ДТП. Враховуючи те, що 30.12.2010 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 25500 грн. за винну у ДТП особу, просив стягнути з відповідача в порядку регресу матеріальну шкоду в розмірі 25500 грн. та витрати на юридичні послуги в розмірі 1000 грн., а всього 26500,00 грн.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28 жовтня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Моторне (транспортне) страхове бюро України посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить визнати причину пропущення строку позовної давності поважною та поновити строк позовної давності; рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з підстав пропуску позивачем строку позовної давності за регресним зобов'язанням, оскільки виплата страхового відшкодування позивачем була здійснена 30.12.2010 року.

Вказаний висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно з п. 2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що вироком Білоцерківецького районного суду Київської області від 12.07.2010 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України (а.с.15-16).

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 27.10.2010 року вирок Білоцерківецького районного суду Київської області від 12.07.2010 року змінено, в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами та збільшено розмір відшкодування моральних збитків з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 до 30 000 грн. (а.с.13-14).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що 28.12.2009 року на автодорозі Київ-Одеса 86 км + 300 км Білоцерківського району сталася ДТП за участю автомобілів DAF FT 85.380 державний номер НОМЕР_2 та автомобіля «ЗАЗ» TF 699P, державний номер НОМЕР_1 (а.с.13).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3. на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.

Відповідно до п.а ч.1 ст. 41.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно звіту про оцінку транспортного засобу ЗАЗ Ланос TF699P реєстраційний номер НОМЕР_1 від 04.02.2010 року № 02, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ЗАЗ Ланос TF699P реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті ДТП складає 32133,70 грн. (а.с.24-26).

22.11.2010 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування шкоди завданої автомобілю ЗАЗ, р.н. НОМЕР_1 (а.с.7)

Відповідно до довідки № 1 від 22.12.2010 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України від 30.12.2010, розмір відшкодування шкоди до виплати ОСОБА_4 складає 25 500,00 грн. (а.с.18).

Позивач виплатив ОСОБА_4 страхове відшкодування згідно з платіжним дорученням № 5482 від 30.12.2010 на суму 25 500,00 грн. (а.с.17).

Оскільки на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована не була, 14.04.2011 року за № 8160/3-2-05 позивачем було направлено лист відповідачу та запропоновано у добровільному порядку компенсувати МТСБУ понесені витрати з відшкодування матеріальної шкоди (а.с.20), на який ОСОБА_3 надав відповідь (а.с.20 о.с.) .

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", судам роз'яснено, що при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.

Позивач звернувся до суду з позовом 05.08.2014 року (а.с.2).

Таким чином, у спірних правовідносинах перебіг позовної давності почав обчислюватись з моменту виплати страхового відшкодування ОСОБА_4, тобто з 30.12.2010 року (а.с.17).

Згідно із статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За положеннями ст. 257, ч. 6 ст. 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем в суді першої інстанції було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності при вирішенні заявленого позивачем позову (а.с.57-58).

Доводи апеляційної скарги щодо порушення строку позовної давності з об'єктивних підстав, а саме зверненням до суду до інших відповідачів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом правомірно було застосовано норми ч.4 ст.267 ЦПК України.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про наявність підстав для переривання строку позовної давності, оскільки такі підстави апелянтом не доведені, а додані копії судових рішень не дають підстав для застосування ч.2 ст. 264 ЦПК України.

Таким чином, висновки місцевого суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позову належним чином мотивовані, підтверджуються матеріалами справи, узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. При цьому, суд дав належну оцінку зібраним у справі доказам, висновки щодо яких обґрунтовано виклав в мотивувальній частині рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги колегією суддів не приймаються до уваги як такі, що не підтверджені належними доказами, не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, та не спростовують мотивованих висновків суду, а тому підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: