АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/148/15 Головуючий в суді 1 інстанції: Дорошинська В.Е. Категорія: 27 Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 26 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 24 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 19.12.2005 року був укладений кредитний договір № Ф050713К та додаткові угоди до нього від 26.06.2009 р., 19.10.2011 р., 22.10.2011 р., відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 35700 доларів США зі сплатою 11,5% річних та кінцевим терміном повернення до 21.04.2013 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19.12.2005 року між сторонами був укладений договір іпотеки, відповідно до якого відповідач надав позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1, вартістю 218675,27 грн.

Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 19.05.2014 року має заборгованість у розмірі 425215,46 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 25592 доларів США (що еквівалентно 300838,92 грн.); заборгованості за відсотками у розмірі 6578,26 доларів США (що еквівалентно 77328,73 грн.); пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 3605,63 доларів США (що еквівалентно 42384,85 грн.); пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 396,67 доларів США (що еквівалентно 4662,96 грн.), просив:

1) в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту № Ф050713К від 19.12.2005 року в розмірі 425215,46 грн. звенути стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «Укрсоцбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем за стартовою ціною, яка встановлена та погоджена сторонами іпотечна вартість, а саме 218675,27 грн. з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Херсона від 24 листопада 2014 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Письмові заперечення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що в силу Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не можливо звернути стягнення на майно, яке знаходиться в іпотеці банку.

Вказаний висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, 19.12.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № Ф050713К та додаткові угоди до нього № 1 від 26.06.2009 р., № 2 від 19.10.2012 р., № 3 від 22.10.2012 р., відповідно до яких позивач надав відповідачу кредит в сумі 35700 доларів США на придбання нерухомого майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 зі сплатою 11,5% річних та кінцевим терміном повернення до 21.04.2013 року (а.с.15-26).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 19.12.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки № 02-21-Ф050713К-1936, відповідно до якого ОСОБА_3 передала банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1, вартістю 218675,27 грн. (а.с.8-10).

Оскільки відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, банком станом на 19.05.2014 року нарахована заборгованість у розмірі 425215,46 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 25592 доларів США (що еквівалентно 300838,92 грн.); заборгованості за відсотками у розмірі 6578,26 доларів США (що еквівалентно 77328,73 грн.); пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 3605,63 доларів США (що еквівалентно 42384,85 грн.); пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 396,67 доларів США (що еквівалентно 4662,96 грн.) (а.с.5-6).

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Частинами 1 та 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" та п. 4.1. іпотечний договір від 19.12.2005 року (а.с.9) визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Разом з тим 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", нормами якого встановлено тимчасову заборону у визначених цим законом випадках на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

З матеріалів справи також вбачається, що предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 використовується як постійне місце проживання ОСОБА_3, а також ОСОБА_4, ОСОБА_5 та складається з житлового будинку (літ. А), загальною площею 73,6 кв.м., житловою площею 48,4 кв.м., туалету (літ. Г), гаражу (літ. К), зливної ями (№3). Також, згідно умов кредитного договору, відповідач отримала кошти в іноземній валюті (а.с.8,15,47).

Крім того, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованою Реєстраційною службою Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, іншого нерухомого майна, окрім спірного житлового будинку за ОСОБА_3 не зареєстровано (а.с.133-135)

З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, застосувавши до спірних правовідносин норму закону, яка підлягала до застосування, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволені вимог з підстав неможливості звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Посилання апелянта на те, що відмова у задоволені позовних вимог, в силу п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України унеможливлює звернення банку до суду з даними вимогами в майбутньому, після закінчення дії мораторію до уваги колегією суддів не беруться, оскільки відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, а тому відмова з цих підстав у задоволенні позову не позбавляє іпотекодержателя права на повторне звернення до суду в майбутньому з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки після закінчення дій норм Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Доводи апеляційної скарги про те, що при законності позовних вимог банку суд має задовольнити законні вимоги, а вже потім вирішити питання пов'язані із визначенням порядку строку виконання рішення суду та питання пов'язані із зверненням ухваленого судового рішення до виконання, є безпідставними, оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює заборону ухвалення рішення про звернення стягнення на житлове майно, яке є предметом іпотеки, так і заборону відчуження такого майна за рішенням суду.

Таким чином, висновки місцевого суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позову належним чином мотивовані, підтверджуються матеріалами справи, узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. При цьому, суд дав належну оцінку зібраним у справі доказам, висновки щодо яких обґрунтовано виклав в мотивувальній частині рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги колегією суддів не приймаються до уваги як такі, що не підтверджені належними доказами, не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, та не спростовують мотивованих висновків суду, а тому підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: