АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1580/15 Справа № 184/1580/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Томаш В. І. Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька.

В апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з*ясування судом обставин, позивачка просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Як правильно встановлено судом, сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.17 серпня 2011 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний даним судом. Малолітня дитини залишилась проживати з матір*ю. З метою розвитку та організації відпочинку ОСОБА_2 неодноразово виїжджала разом з донькою за межі України за дозволом відповідача.

На теперішній час позивачка має на меті виїзд за межі України з дочкою для її відпочинку та навчання за кордоном. Звернувшись до відповідача, вона не отримала відповідного дозволу. ОСОБА_2 на даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з громадянином Республіки Туреччини ОСОБА_6, з яким у її дочки склалися дружні стосунки. Отримання освіти в закордонних закладах надасть ОСОБА_4 більше можливостей для влаштування свого самостійного майбутнього, а тому в її інтересах позивачка звернулась до суду з вказаним позовом.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

На підставі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до Постанови КМУ "Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України" № 57 від 27.01.1995 року виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку (п. 3). Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4).

Чинним законодавством не встановлені обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлюється певний порядок виїзду за кордон за згодою батьків або за наявності рішення суду при відсутності згоди одного з батьків.

Між тим, позивачкою, в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не було надано суду належних доказів на підтвердження необхідності перебування дитини за межами України саме до досягнення нею 16-ти річного віку, тоді як згідно позову ОСОБА_2 просить надати дозвіл на оформлення проїзного документу дитини на виїзд до досягнення нею 18 років. Позивачкою не зазначено обґрунтувань щодо необхідності відпочинку та навчання дитини за кордоном, строку перебування, і певної країни, до якої слід надати дозвіл на її виїзд.

За таких обставин, дійшовши правильного висновку про безпідставність заявлених позивачкою вимог, суд обґрунтовано, на підставі ст. ст. 141, 155 СК України, відмовив у їх задоволенні.

Наведені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі доводи про незаконність рішення суду не ґрунтуються на матеріалах справи і вищеназваних нормах закону, фактично зводяться до їх одностороннього тлумачення лише на свою користь та до повторного обґрунтування заявлених нею позовних вимог, яким суд дав належну оцінку у сукупності з наданими сторонами і дослідженими в судовому засіданні доказами за своїм внутрішнім переконанням, відповідно до ст. 212 ЦПК України, правильно застосувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

А отже апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: Болтунова Л.М. Козлов С.П. Тамакулова В.О.