Справа № 520/2613/15-ц
Провадження № 2/520/2486/15
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Прохорова П.А.,
при секретарі Козловій Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Другий Київський ВДВС ОМУЮ, про звільнення майна з-під арешту, -
В січні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом у якому просив звільнити з-під арешту, що накладено Другим Київським ВДВС ОМУЮ в інтересах відповідача, все приналежне йому майно.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказував на те, що державний виконавець, накладаючи арешт на приналежне позивачу майно порушив засади співмірності, через що права позивача, як власника значно більшого обсягу майна, ніж сума стягнення за виконавчим документом, що перебуває на виконанні у органах ДВС, істотним чином обмежені, а тому за його переконанням такий арешт підлягає скасуванню.
В судове засідання сторони не зявились, про час та місце вирішення справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача звернувся до суду з заявою про вирішення справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач звернулась до канцелярії суду з заявою про визнання позову, просила суд розглядати справу за її відсутності.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв, клопотань або заперечень не надала.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. 169, ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалив постановити заочне рішення.
В звязку з викладеним суд зазначає про те, що відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у випадку, коли відповідач визнає вимоги позову, суд, за наявності на таке правових підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Так, з матеріалів справи вбачаються наступні обставини справи.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 допозивача - задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 01.12.2014 року, станом на 30.11.2014 року, заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 складає 15266,70 гривень.

Постановою від 26.09.2013 року, винесеною Головним державним виконавцем другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, накладено арешт на все майно боржника - ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження.

Відповідно до положень Закону України Про виконавче провадження (ст. 57), опис (арешт) майна здійснюється державною виконавчою службою її державними виконавцями в процесі здійснення виконавчого провадження відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" та в кількості, необхідній для задоволення стягнення і покриття витрат, пов'язаних з виконанням рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 319511 належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,1237 га. яка знаходиться за адресою: Одеська область, с. Нова Долина, вул. Тіниста, 12.

Крім того, йому також належить рухоме майно: транспортні засоби ТОYОТА САМRY д/н. 13135 ОЕ та MAZDA 3 д/н. ВН 1212 АР.

Таким чином посилання позивача на те, що 26.09.2013 року державним виконавцем винесено постанова про накладення арешту на саме все, приналежне йому, майно порушує за сади співмірності, з огляду на зазначений розмір заборгованості та ринкову вартість на зазначене позивачем майно, що перебуває у його власності, вбачається обґрунтованим.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Зазначеному положенню кореспондує положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та з такого, зважаючи на те, що відповідач, ОСОБА_2, особа у чиїх інтересах державною виконавчою службою було накладено відповідний арешт, позовні вимоги визнала, та зважаючи на відсутність у суду відомостей про обставини, які унеможливлювали б задоволення позову, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 169, 174, 208-209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 57, 60 Закону України Про виконавче провадження, ст. 391 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Другий Київський ВДВС ОМУЮ, про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту та зняти заборону на відчуження, що накладені постановою Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26.09.2013 року, за номером ВП 37677825, з усього майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя П. А. Прохоров