АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І.. Перепелюк Л.М.

секретар Кусяк М.Д.

за участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 8 грудня 2014 року,

встановила:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Просив визнати за ним право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,0526 га, яка розташована по вулиці Заставнянській в місті Чернівці на території садівничого товариства «Мрія» та призначена для ведення садівництва.

Посилався на те, що земельна ділянка НОМЕР_1, площею 0,0526 га, що розташована по вулиці Заставнянській в місті Чернівці на території садівничого товариства «Мрія» та призначена для ведення садівництва належала його батьку ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить право на вищевказане нерухоме майно. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовився від неї.________________________________________________________________________________________________

№22ц-794/146/15 Головуючий у І інстанції

Категорія 39 Кирилюк Л.К.

Доповідач Одинак О.О.

ОСОБА_4 набув право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,0526 га, що розташована по вулиці Заставнянській в місті Чернівці на території садівничого товариства «Мрія» на підставі договору купівлі-продажу

від 7 квітня 2010 року, однак за життя не отримав відповідний державний акт.

17 жовтня 2014 року приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_6 відмовила позивачу у видачу свідоцтва про право на спадщину за законом , оскільки права власності на вказану земельну ділянку не було зареєстровано в Державному земельному кадастрі.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 8 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не зареєстрував договір купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,0526 га, яка розташована по вулиці Заставнянській міста Чернівці на території садівничого товариства «Мрія» в управлінні Держкомзему у місті Чернівці і не отримав державний акт на землю, а тому у нього не виникло право власності на дану земельну ділянку. У зв'язку з цим спірна земельна ділянка не входить до складу спадкового майна.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 статті 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, N 7 відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи і це вірно встановлено судом першої інстанції ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 3 січня 2012 року серії НОМЕР_3 (а.с.13).

ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження від 26 червня 2012 року серії НОМЕР_2 (а.с.14).

З довідки КЖРЕП №11 від 27 жовтня 2014 року №1843 вбачається, що ОСОБА_4 постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання АДРЕСА_1 з 17 вересня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто по день його смерті. На день смерті ОСОБА_7 разом з ним в одній квартирі проживав ОСОБА_2 (а.с.15).

7 квітня 2010 року ОСОБА_8 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,0526 га, що розташована по вулиці Заставнянській в місті Чернівці на території садівничого товариства «Мрія» та призначена для ведення садівництва (а.с.16).

17 жовтня 2014 року приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_6 відмовила позивачу у видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.20).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення у справі зробив висновок, який не відповідає обставинам справи , допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Так. відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.Пунктом 2 частини 2 названої статті передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину.

Частиною 6 статті 126 ЗК України встановлено, що при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки.

Відповідно до абзацу другого частини шостої статті 126 ЗК зі змінами, внесеними згідно із Законом № 3521-VI ( 3521-17 ) від 16 червня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок», на державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.

У силу Закону України № 3521-VI (3521-17) від 16 червня 2011 року положення цього Закону щодо посвідчення права власності на земельні ділянки документами, зазначеними у частині другій статті 126 Земельного кодексу України, поширюються також на випадки, коли зазначені документи були укладені (видані) до набрання чинності цим Законом, але державні акти на право власності на земельні ділянки видані не були. В такому випадку нотаріус, який посвідчив (видав) відповідний документ, звертається з письмовим запитом до органу, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, про підтвердження того, що державний акт на право власності на землю (земельну ділянку) не виданий новому власнику земельної ділянки. Після надходження до нотаріуса письмового підтвердження такого факту державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю або державний акт на право власності на земельну ділянку вилучається нотаріусом із його справ та після здійснення відмітки про перехід права власності на неї долучається до відповідного документа, зазначеного у частині другій статті 126 Земельного кодексу України. Термін розгляду зазначеного запиту органом, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, не повинен перевищувати 14 календарних днів.

В пункті 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року роз'яснено, що якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, N 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих

відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та

комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного

користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Як вбачається з матеріалів справи право власності ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідчується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 7 квітня 2010 року та державним актом про право власності на спірну земельну ділянку № 173091 від 24 листопада 2009 року, який був виданий на ім'я ОСОБА_8 з відміткою нотаріуса про те, що земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_4 . ( а.с. 16, 18, 19).

ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_4 та відповідно спадкоємцем першої черги на спадкування за законом. Позивач проживав на час смерті зі спадкодавцем та прийняв спадщину, а отже має право на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,0526 га, що розташована по вулиці Заставнянській в місті Чернівці на території садівничого товариства «Мрія», яка входить в склад спадщини після смерті ОСОБА_4

Враховуючи зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,0526 га, що розташована по вулиці Заставнянській в місті Чернівці на території садівничого товариства «Мрія» та призначена для ведення садівництва.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 8 грудня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,0526 га, яка розташована по вулиці Заставнянській в місті Чернівці на території садівничого товариства «Мрія» та призначена для ведення садівництва.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: