АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1484/15 Справа № 204/7437/14 Головуючий у 1 й інстанції - Дубіжанська Т.О. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В с т а н о в и л а :

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, відмовлено(а.с.22-23).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати, посилаючись на необгрунтованість відмови в задоволенні клопотання про забезпечення позову, порушення судом норм процесуального права(а.с.27-28).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч.1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені ст.152 ЦПК України.

Частиною 3 ст.152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Із справи вбачається, що у жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики(а.с.2-3).

12 грудня 2014 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в обгрунтування якої зазначив, що відповідач є керівником та засновником Виробничо-Комерційного підприємства «Восток-Сервіс» та посилаючись на те, що останній ухиляється від добровільної сплати боргу, може розпорядитись даним товариством, просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки та майно ВКП «Восток-Сервіс» ТОВ, яке знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Наримська, буд.33-35, та на інше майно що належить відповідачу на праві власності(а.с.15-16).

Встановивши, що ТОВ ВКП «Восток-Сервіс», на майно та рахунки якого представник позивача просить накласти арешт, не є стороною у справі, та що обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном може призвести до незворотних наслідків, суд відповідно до зазначених положень діючого законодавства, що регулює питання забезпечення позову, прийшов до правильного висновку про відмову представнику позивача в задоволенні заяви про забезпечення позову у обраний ним спосіб.

Доводи апеляційної скарги про необгрунтованість відмови в задоволенні клопотання про забезпечення позову та порушення судом норм процесуального права не можуть бути взяті до уваги, оскільки доказів про наявність у відповідача іншого майна, що належить йому на праві власності, яким представник позивача також просив забезпечити позов, матеріали справи не містять, питання щодо забезпечення позову розглянуто та вирішено судом відповідно до положень ст.ст.151,152,153 ЦПК України.

Підстав для скасування ухвали суду не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,312,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-

Судді-