Справа № 369/2458/14 Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/347/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства „Платинум Банк" на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, до публічного акціонерного товариства „Платинум Банк", треті особи: відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, який мотивував наступним:

14 липня 2008 року між закритим акціонерним товариством „Міжнародний Іпотечний Банк", правонаступником якого є ПАТ „Платинум Банк", та ОСОБА_4 і ОСОБА_2 був укладений договір про іпотечний кредит № 2.09, згідно умов якого ОСОБА_4 і ОСОБА_2 отримали кредит у розмірі 66 500,00 доларів США з виплатою 12,0 % річних строком на 240 місяців. В той же дань між позивачем та банком був укладений іпотечний договір № №2.09, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві приватної власності.

16 квітня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ „Платинум Банк" заборгованості за кредитним договором №2.09 від 14 липня 2008 року у розмірі 75731,77 доларів США, що еквівалентно 600 234,86 грн., та 1700 грн. в якості плати за вчинення виконавчого напису шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки вчинений нотаріусом виконавчий напис за думкою позивача не відповідає вимогам закону, просив суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач ПАТ „Платинум Банк" подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні.

У відповідності до положень ст. 33 Закону України „Про іпотеку" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється як на підставі рішення суду, так і на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст. 87, 88 Закону України „Про нотаріат", постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 „Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5.

Відповідно до ст.ст.87-90 Закону України „Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій (в редакції, що діяла на час вчинення оскаржуваного напису нотаріуса), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси, відповідно до встановленого Кабінетом Міністрів України переліком документів і наявності доказів безспірності заборгованості, в період визначеного законом строку вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, які скріплюють своїм підписом та печаткою, і які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження".

За змістом приписів ст.35 Закону України „Про іпотеку" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), необхідно дотримуватися певних процедур реалізації іпотекодержателем права на задоволення своїх вимог на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зокрема, напису повинна передувати у часі письмова вимога до боржника та майнового поручителя про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, і лише після спливу такого строку та у разі невиконання вимог іпотекодержателя останній набуває права застосовувати позасудові заходи щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису.

Іншою обов'язковою умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність вимоги.

Згідно п. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.87 Закону України „Про нотаріат" заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені відповідним переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості.

Відповідно до п.1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 ( в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин ), за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис від 16 квітня 2010 року було здійснено на суму заборгованості у розмірі 75731,77 доларів США та 176123,18 грн., нарахованої за період з 13.11.2008 року по 16.04.2010 року. При цьому вимога в порядку ст.35 Закону України „Про іпотеку" на зазначену у виконавчому написі суму заборгованості позивачу не направлялася, та й нарахування за кредитом здійснювалися по самий день вчинення виконавчого напису, про що прямо зазначено в самому виконавчому написі.

Окрім наведеного, колегія суддів зважає на існування спору між кредитором та боржниками щодо розміру заборгованості за кредитом, про що свідчить розгляд у вказаний період Києво-Святошинським районним судом Київської області справи за позовом ВАТ „Платинум Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому 17.03.2010 року по вказаній справі було ухвалене рішення, відповідно до якого розмір заборгованості за спірним кредитом було встановлено 631 691,03 грн., в той час як за виконавчому написі вона визначена у значно більшому розмірі. Усе це свідчить про те, що на час вчинення виконавчого напису між сторонами існував спір щодо розміру заборгованості за кредитом.

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оспорюваних виконавчий напис було вчинено з порушення встановленої законом процедури та за відсутності безспірності вимог кредитора, що зумовлює обґрунтованість позовних вимог. За таких умов передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Платинум Банк" відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді