АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

пердставнка відповідача Пухти А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргоюПублічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року за заявою позивача про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про припинення іпотеки,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про припинення іпотеки квартири загальною площею 195,60 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 надану позивачем у забезпечення кредитного договору від 22.02.2008 року №40-2008 укладеного між ПАТ «ІНПРОМБАНК» та ОСОБА_3

Крім того, позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вищевказану квартиру, посилаючись на те, що відповідач може розпорядитися даною квартирою та відчужити її на користь інших осіб, що може утруднити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.02.2015 заяву задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі. Апелянт посилається на те, що вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою. В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом взагалі не з'ясовано чи є між сторонами спір, враховуючи ту обставину, що 10.09.2014 відповідачем було зареєстровано право власності на зазначену квартиру. Зазначив, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Справа № 752/15226/14
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4562/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, у спосіб накладення арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що накладення арешту на майно, як спосіб забезпечення позовних вимог може бути застосований судом не в будь-якому випадку, а лише при існуванні реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначених роз'яснень не врахував (хоча і послався на них в ухвалі), не звернув увагу, що позивач не навів переконливих доводів та відповідних їм доказів на підтвердження вимог про забезпечення позову у наведений ним спосіб, не містить таких обґрунтувань і ухвала суду першої інстанції.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що позивач не є власником спірного майна, як він вказував у позовній заяві, оскільки відповідно наданих Банком доказів 10.09.2014 ПАТ «Дельта Банк» було зареєстровано право власності на зазначену квартиру, що підтверджується матеріалами справи відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 25-26).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду про задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 151, 152, 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук