АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 752/5790/14-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Новак А.В.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 листопада 2014 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07 листопада 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість в сумі 2 279 785,04 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду 1-ї інстанції, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 07 листопада 2014 року, тобто, в день ухвалення судом 1-ї інстанції оскаржуваного рішення, було укладено договір про надання правової допомоги. У зв'язку з цим, в судовому засіданні 07 листопада 2014 року представником відповідача ОСОБА_6 було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та надання часу для ознайомлення з матеріалами справи для подання обґрунтованих заперечень. Однак, суд 1-ї інстанції відмовив в задоволенні вказаного клопотання та оголосив в судовому засіданні перерву лише на 20 хвилин для ознайомлення представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 з матеріалами цивільної справи, яка містить більше ніж 70 аркушів. Після ознайомлення з матеріалами справи представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 було заявлено клопотання про оголошення в судовому засідання перерви з метою надання відповідачу можливості скористатися її правами, встановленими ст.27 ЦПК України. Однак, судом 1-ї інстанції було відмовлено в задоволенні даного клопотання та ухвалено рішення по суті позовних вимог. За наведених обставин стверджує, що судом 1-ї інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи, а тому рішення суду 1-ї інстанції є немотивованим та необґрунтованим.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Румянцева Катерина Юріївна проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилалась на те, що вони є безпідставними, а рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 17 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №014/0398/18/03973, відповідно до умов якого, банк зобов'язується надати позичальнику кредит в сумі 150 000 доларів США, зі сплатою 13,5% річних на строк до 16 серпня 2017 року.

24.06.2008 року, 09.09.2008 року, 11.11.2008 року Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» на ім'я ОСОБА_3 були направлені попередження у зв'язку з простроченням платежів з проханням сплатити заборгованість по кредитному договору.

14 січня 2009 року Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» на ім'я ОСОБА_3 було направлено повідомлення-вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №014/0398/18/03973 від 17 серпня 2007 року.

18 травня 2010 року ОСОБА_3 на адресу Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк» було подано заяву, в якій відповідач визнала свою заборгованість перед банком на загальну суму 159 474,40 доларів США та зобов'язувалась з 18.06.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/0398/18/03973 від 17 серпня 2007 року сплачувати по 2500 доларів США.

29 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №014/0398/18/03973 від 17 серпня 2007 року.

Цього ж дня, 29 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №014/0398/18/03973 від 17 серпня 2007 року, якою встановлено, що фактична заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить 187 673,42 доларів США.

Правонаступником Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк».

30 липня 2013 року Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» на адресу ОСОБА_3 було надіслано лист- вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №014/0398/18/03973 від 17 серпня 2007 року на загальну суму 175 732,36 доларів США.

Оскільки відповідач свої обов'язки за кредитним договорам №014/0398/18/03973 від 17 серпня 2007 року належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, то позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по договору в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість в сумі 2 276 131,04 грн., суд 1-ї інстанції посилався на те, що з досліджених судом доказів достовірно встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором №014/0398/18/03973 від 17 серпня 2007 року не виконує, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фідобанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів на в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Пунктом 2 додаткової угоди №2 до кредитного договору №014/0398/18/03973 від 17 серпня 2007 року встановлено, що повернення кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплата процентів (відсотків) за користування кредитною заборгованістю здійснюється позичальником щомісячно 15 числа кожного місяця.

Проте, ОСОБА_3 свої обов'язки за кредитним договором №014/0398/18/03973 від 17 серпня 2007 року належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості.

Станом на 10 квітня 2014 року заборгованість за кредитним договором №014/0398/18/03973 від 17 серпня 2007 року становить 2 276 131,04 грн., з яких 2 039 908,41 грн. - заборгованість за кредитом, 205 407,50 грн. - заборгованість по відсоткам, 30815,13 грн. - штрафні санкції.

Оскільки факт не виконання відповідачем ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань по кредитному договору №014/0398/18/03973 від 17 серпня 2007 року достовірно встановлений, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість на загальну суму 2 276 131,04 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом 1-ї інстанції необґрунтовано було відмовлено представнику відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 у відкладенні розгляду справи на іншу дату з метою надання часу для ознайомлення з матеріалами справи та надання обґрунтованих заперечень, колегія суддів вважає необгрутованими, з огляду на таке.

Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Статтею 157 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Частиною 3 статті 159 ЦПК України встановлено, що у судовому засіданні можуть бути оголошені перерви, тривалість яких визначається відповідно до обставин розгляду справи, що їх викликали.

З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

21 травня 2014 року ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 31 липня 2014 року.

У зв'язку з неприбуттям в судове засідання 31.07.2014 року сторін та надходженням телеграми від відповідача про відкладення розгляду справи, Голосіївським районним судом міста Києва розгляд справи було відкладено на 07 листопада 2014 року.

07 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, тобто в день розгляду справи, було укладено договір про надання правової допомоги.

В судовому засіданні 07 листопада 2014 року ОСОБА_6 було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, з метою надання часу для ознайомлення з матеріалами справи та надання обґрунтованих заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу суду про відкриття провадження від 21 травня 2014 року та копію позовної заяви з додатками ОСОБА_3 було отримано 30 травня 2014 року.

Таким чином, про наявність в Голосіївському районному суді міста цивільної справи про стягнення з неї заборгованості в сумі 2 276 131,04 грн. відповідач була обізнана з 30 травня 2014 року. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в період з 30.05.2014 року по 07.11.2014 року ОСОБА_3 не могла звернутись до адвоката про надання їй правої допомоги матеріали справи не містять. Крім того, в апеляційній скарзі відповідач та її представник не зазначили будь-яких важливих для вирішення спору по суті обставин, які вони не змогли подати до суду першої інстанції та не надали доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, а викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення у відповідності з вимогами матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду 1-ї інстанції також не спростовують.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3ОСОБА_6 відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: