Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, треті особи: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 - про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції - про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, зазначивши третьою особою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (а. с. 3-6).

У судовому засіданні від 10 вересня 2014 року процесуальний статус Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції був змінений на "третю особу", а в якості відповідача до участі у справі була залучена Дніпропетровська міська рада (а. с. 37-38).

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у судовому порядку у 2011 році за ОСОБА_4 було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, та за життя останнім був складений заповіт, відповідно до якого він призначив ОСОБА_1 спадкоємцем всього належного йому на час смерті майна. Проте постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 31 липня 2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, належної ОСОБА_4 на час смерті, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації прав власності за спадкодавцем на вказане нерухоме майно. Тому ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 3-6).

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача - Дніпропетровської міської ради, у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується розпискою про ознайомлення з часом та датою судового засідання (а. с. 54); приймала участь у судовому засіданні від 26 листопада 2014 року (а. с. 53).

Від представника третьої особи - Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції надійшло клопотання про розгляд даної цивільної справи без його участі, в клопотанні просив суд ухвалити рішення згідно з чинним законодавством України (а. с. 49).

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 надіслала на адресу суду заяву про розгляд даної цивільної справи за її відсутності, просила суд ухвалити рішення згідно з чинним законодавством України (а. с. 30).

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в розгляді даної цивільної спавши, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно у порядку доступу нотаріусів за № 65334374 від 31 липня 2014 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору дарування ВСТ № 051193 реєстр 2810, 26.04.2006, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (а. с. 86).

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2011 року по цивільній справі № 2-268/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_6, про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності - за ОСОБА_4 було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Вказаним судовим рішенням також був визнаний недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 26.04.2006 р., посвідчений Приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6 за реєстровим № 2810.

З мотивувальної частини рішення суду від 27 травня 2011 року вбачається встановлений судом факт того, що "згідно свідоцтва про право власності від 13.05.1994 р. спірна квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_4 та була зареєстрована за ним (т. 1 а.с. 15)", а також "вбачається з висновку експерта від 08.07.2010 р. № 92 (т. 1 а.с. 247-250), висновку судової почеркознавчої експертизи від 29.07.2009 р. № 6015 (т. 1 а.с. 251-255), висновку повторної судово-почеркознавчої експертизи від 02.11.2009 р. (т. 1 а.с. 243-246), що були проведені у межах провадження у кримінальній справі № 63099020, підписи від імені ОСОБА_4 у спірному договорі дарування були виконані не ним, а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису позивача".

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2011 року рішення суду від 27 травня 2011 року по цивільній справі № 2-268/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_6, про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності - було залишено без змін (а. с. 12).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що 23 грудня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстраційним № 4288 був посвідчений заповіт, складений ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до якого останній заповів все належне йому на час смерті майно ОСОБА_1 (а. с. 10).

З матеріалів спадкової справи № 3/2014 вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 59, 60).

Також судом було встановлено, що постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 31 липня 2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, належної ОСОБА_4 на час смерті, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації прав власності за спадкодавцем на вказане нерухоме майно (а. с. 22-23).

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України.

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до вимог статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Положеннями ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, приймаючи до уваги, що право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору дарування, який у судовому порядку був визнаний недійсним через підроблення підпису на ньому дарувальника - ОСОБА_4, при цьому цим же судовим рішенням за ОСОБА_4 було визнано право власності на вказану квартиру, враховуючи, що єдиною підставою для відмови нотаріуса у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 стала відсутність державної реєстрації за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача та вважає за не обхід не задовольнити їх.

Роблячи такий висновок суд враховує, що право власності за ОСОБА_4 на квартиру, яка є спадковим майном, було зареєстровано у встановленому законом порядку на підставі відповідного свідоцтва про право власності, проте право власності на цю квартиру в подальшому було зареєстровано на іншу особу незаконно, безпідставно та внаслідок незалежних від заповідача обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216-1218, 1222, 1223, 168, 1269, 1296 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой