Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 279/8134/13-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В.П.
Категорія 42 Доповідач Матюшенко І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Борисюка Р.М., Галацевич О.М.

з участю секретаря судового

засідання Мишаковської В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням,

в с т а н о в и л :

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1; усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідачів за вище вказаною адресою; усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою шляхом виселення з неї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без надання іншого житлового приміщення; стягнути судові витрати. На обґрунтування позову зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, яку придбала на аукціоні. При зміні особових рахунків в комунальних підприємствах їй стало відомо, що у вказаній квартирі проживають та зареєстровані відповідачі по справі, які не бажають у добровільному порядку звільнити жиле приміщення та знятися з реєстраційного обліку. З посиланням на положення ст. ст. 319, 383 та 391 ЦК України, просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 20 січня 2014 року позов задоволено частково: усунено перешкоди в користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1; виселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1; у задоволенні решти вимог відмовлено; вирішене питання судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Апелянти зазначають, що рішення суду не відповідає вимогам ст. ст. 213-215 ЦПК України, судом не враховано, що спірна квартира є їх єдиним житлом, прилюдні торги з її реалізації проведені з порушенням закону, суд, на думку апелянтів, не звернув уваги на положення п. 4 ст. 9 ЖК України.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3, ОСОБА_2 та їх представник - адвокат ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з'явилися повторно. Враховуючи, що апеляційна скарга не містить клопотань про витребування чи забезпечення доказів, не зазначені нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності апелянтів та їх представника на підставі наявних у справі доказів.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, яку вона придбала з аукціону в порядку виконання рішення суду (а.с.3-4). У спірній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі у справі (а.с.17). Вимоги позивача до відповідачів про добровільне виселення з вище вказаної квартири залишені без задоволення (а.с. 20, 21). Викладені обставини сторонами визнаються та не заперечуються.

Доводи апелянтів про те, що суд не врахував положень ст. 9 ЖК України про неможливість виселення з займаного приміщення або обмеження у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом, є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. У разі відмови у добровільному виселенні мешканці підлягають виселенню на підставі рішення суду. Аналогічні положення закріплені у ст. 109 ч. 3 ЖК України. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене та ту обставину, що відповідачі не надали суду доказів на підтвердження їх права на житло у спірній квартирі в якості наймачів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Безпідставними визнаються доводи апелянтів щодо незаконності проведення публічних торгів, оскільки рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.06.2014 року, що набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції та Приватного підприємства "Нива-В.Ш." про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися та визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації спірної квартири.

Доводи апелянтів про неналежне повідомлення їх судом першої інстанції про час та місце розгляду справи спростовуються наявними у справі письмовими доказами про зворотне (а.с. 74, 81).

Відсутність у апелянтів іншого житла та стан здоров'я відповідача ОСОБА_2 не є підставою для скасування рішення суду. Питання відстрочки чи розстрочки виконання рішення суду апелянтами не порушується.

Разом з цим, судом першої інстанції при ухваленні рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, нечітко викладено його резолютивну частину, що є підставою для зміни судового рішення. Так, абзаци другій та третій слід замінити одним абзацом наступного змісту: усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. У решті рішення має залишатися без зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 січня 2014 року змінити, виклавши абзаци другий та третій його резолютивної частини в наступній редакції. Усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні жилиим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_2, 1948 року народження, та ОСОБА_3, 1970 року народження, із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Урешті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді