АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Півненко С.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 з посиланням на те, що на підставі укладеного між сторонами кредитного договору, 20 лютого 2013 року відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн. зі сплатою 9,99 % річних та строком повернення до 20 лютого 2016 року.

Свої зобов'язання за договором відповідач не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 28 132,24 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 20 лютого 2013 року між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № , відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 23 998 гривень( з яких 3 600,00 грн. - на придбання послуг продавця, 398 грн. - на сплату комісії за оформлення кредиту) зі сплатою 9,99 % річних та строком повернення до 20 лютого 2016 року(а. с. 6-9).

Встановлено, що відповідно до договору факторингу №18/12/2013 від 18 грудня 2013 року ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ "ОТП Банк Україна" прийняло право вимоги за кредитним договором № від 20 лютого 2013 року, що був укладений між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2, копія якого наявна в матеріалах справи(а. с. 14-17).

Представником позивача до позовної заяви було додано розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 10 червня 2014 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 28 132,24 грн. та складається з заборгованості за кредитом у сумі 22 844,45 грн., заборгованості за відсотками у сумі 1499,11 грн. та комісій за РО у сумі 3 788,68 грн.(а. с. 11).

Також представником позивача до позовної заяви був доданий розгорнутий розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 10 червня 2014 року, з якого вбачається, що 17 грудня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором було сплачено: за кредит - 22 844,45 грн., відсотки на строкову суму - 1 499,11 грн., комісія за РО - 3788,68 грн.; всього за даним кредитним договором було сплачено 23 998,00 грн. - в рахунок погашення кредитної заборгованості, 1 894,44 грн. - відсотків за користування кредитом, 4 743,80 грн. - в рахунок сплати комісії за РО; залишок заборгованості за кредитним договором - становить 00 грн. 00 коп. (а. с. 12 на звороті).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що заборгованість по кредиту погашена відповідачем 17 грудня 2013 року в повному обсязі і при цьому посилався на розгорнутий розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 10 червня 2014 року(а.с. 12).

З таким висновком суду погодитись не можна.

Як видно з матеріалів справи, розрахунок заборгованості за кредитним договором, на який посилався суд у рішенні не включено до додатків позовної заяви, його не підписано посадовою особою та на ньому відсутні штамп та відмітка позивача.

Проте, в матеріалах справи також знаходиться розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 10 червня 2014 року, згідно якого заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 28 132,24 грн. та складається з заборгованості за кредитом у сумі 22 844,45 грн., заборгованості за відсотками у сумі 1499,11 грн. та комісій за РО у сумі 3 788,68 грн.(а. с. 11), який не було прийнято судом до уваги з посиланням на те, що він не є розгорнутим.

Згідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Незважаючи на те, що розрахунок заборгованості за кредитним договором, на який посилався суд у рішенні, не можна віднести до належних доказів, так як його не включено до додатків позовної заяви, даний документ не підписано жодною посадовою особою та на ньому відсутній будь-який штамп, суд на порушення вимог ст. 10 ЦПК України не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а саме ненадання розгорнутого, належним чином оформленого розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором.

В засіданні апеляційної інстанції позивач надав розгорнутий розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, згідно якого заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 28 132,24 грн. та складається з заборгованості за кредитом у сумі 22 844,45 грн., заборгованості за відсотками у сумі 1499,11 грн. та комісій за РО у сумі 3 788,68 грн.

Враховуючи те, що на обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_2 не надав суду доказів внесення ним на погашення кредиту, згідно п.п. 1.4.7; 1.4.10 кредитного договору, щомісячних платежів і, таким чином, відповідно до ст. 11 ЦПК України розпорядився своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 421,98 грн., які складаються з витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви - 281,32 грн. та за подання апеляційної скарги - 140,66 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором № від 20 лютого 2013 року у розмірі 28 132,24 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 22 844,45 грн., заборгованості за відсотками у сумі 1499,11 грн. та комісій за РО у сумі 3 788,68 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 421,98 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: