Справа №488/3179/13-ц 03.02.2015 03.02.2015 03.02.2015
Провадження № 22ц-784/277/15 Головуючий у 1-й інстанції Безпрозванний В.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Буренкової К.О.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

за участю:

- представника позивача Журби Т.А.,

- представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «КредоБанк»

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2014 року

за позовом

Публічного акціонерного товариства «КредоБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо»

про

стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Публічне акціонерне товариство «КредоБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 01 лютого 2008 року між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за яким банк надав останньому кредит у розмірі 55 610 грн. на придбання автомобіля.

З метою забезпечення виконання кредитного договору, в цей же день між Банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_5, як поручитель, взяв на себе зобов'язання щодо відповідальності перед Банком в разі невиконання ОСОБА_4 кредитних зобов'язань.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_4 умов договору, станом на 23 квітня 2013 року виникла заборгованість в розмірі 89 273 грн. 30 коп., з яких: 45 716 грн. 98 коп. - заборгованість за кредитом; 18 908 грн. 89 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 24 647 грн. 43 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив про стягнення з відповідачів в солідарному порядку зазначеної суми заборгованості.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ТОВ СК «Кредо».

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права .

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених ст..11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1054 ЦК України).

Згідно з ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст..611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Судом встановлено, що 01 лютого 2008 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № А010015, відповідно до умов якого останній отримав кредит на придбання автомобіля марки CHERY, модель AMULET, 2007 року випуску, в розмірі 55 610 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,75 % річних та строком його повернення до 31 січня 2013 року.

Згідно умов договору, виконання зобов'язань позичальником забезпечені заставою транспортного засобу CHERY, модель AMULET, 2007 року випуску.

Також, з метою забезпечення виконання кредитного договору, в цей же день між Банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_5, як поручитель, взяв на себе зобов'язання щодо відповідальності перед Банком в разі невиконання ОСОБА_4 кредитних зобов'язань.

04 лютого 2009 року між страховиком ТДВ СК «Кредо» - з однієї сторони, страхувальником ОСОБА_4 - з другої сторони, вигодонабувачем ВАТ «Кредобанк» - з третьої сторони укладено договір № АМК-07/02 добровільного страхування наземного транспорту - автомобіля марки CHERY, модель AMULET, 2007 року випуску.

За умовами вказаного договору страхування, Страховик здійснює страхування транспортного засобу та зобов'язується здійснити виплату страхового відшкодування у разі настання страхового випадку, а Страхувальник зобов'язується сплатити страховий платіж та виконувати свої обов'язки на умовах, визначених цим Договором.

18 квітня 2009 року сталося загорання застрахованого автомобіля, у зв'язку з чим, автомобілю було заподіяно механічні ушкодження (а.с.37).

Із змісту письмових пояснень ТОВ СК «Кредо» видно, що 30 грудня 2009 року Страховиком було прийнято рішення про відмову ОСОБА_4 у виплаті страхового відшкодування, яку відповідач не оскаржив (а.с.63).

Відповідач не виконував свої зобов'язання за Договором щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого заборгованість за договором станом на 23 квітня 2013 року склала: 89 273 грн. 30 коп., з яких: 45 716 грн. 98 коп. - заборгованість за основним кредитом; 18 908 грн. 89 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитом станом на 23 квітня 2013 року; 24 647 грн. 43 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, нарахована Банком за період з 24 квітня 2012 року по 23 квітня 2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки позивач пропустив встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності.

Проте, повністю з таким висновком суду погодитись не можна.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 з травня 2009 року припинив внесення щомісячних платежів на погашення кредиту.

Оскільки факт порушення відповідачем зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитним договором було встановлено з травня 2009 року, то саме з цього часу вважалось порушеним право Банку, а відтак і почався перебіг трирічного строку позовної давності для дострокового стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом.

Такий позов Банком пред'явлено лише 23 липня 2013 року.

Відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності у спірних правовідносинах (а.с.25).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Таким чином, вимоги Банку про повернення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, нарахованих з 23 червня 2009 року до 23 липня 2010 року, заявлені поза межами позовної давності.

Разом з тим, кредитним договором від 01 лютого 2008 року визначено кінцевий термін повернення кредиту до 31 січня 2013 року.

Згідно п.4.1 умов кредитного договору, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту щомісячно рівними сумами протягом всього строку кредитування та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, за кредитним договором, який визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст..257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня строку, на який було видано кредит (ст.261 ЦК України).

Зміст умов кредитного договору свідчить про те, що ним установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту. Тому перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст..261 ЦК України).

Оскільки боржник порушив умови договору, строк виконання якого закінчився 31 січня 2013 року, а з позовом до суду Банк звернувся 23 липня 2013 року, то з ОСОБА_4 в межах трирічного строку позовної давності підлягає стягненню тіло кредиту починаючи з 23 липня 2010 року по 31 січня 2013 року, тобто по дату повернення кредиту, зазначену в договорі та нараховані банком станом на 23 квітня 2013 року проценти за користування кредитними коштами, так як саме ці вимоги заявлено в межах позовної давності.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України з ОСОБА_4 підлягає стягненню нарахована банком пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом в межах річного строку

Що стосується стягнення заборгованості із поручителя, то колегія виходить з наступного.

ОСОБА_4 (а, відтак, і поручитель) взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 31 січня 2013 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами).

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла в боржника за період з червня 2009 року до квітня 2013 року (часу звернення позивача до суду) у зв'язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст.559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

З системного аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст.559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст..261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що Договором встановлено кінцевий строк повернення належних до сплати коштів - 31 січня 2013 року.

З позовом Банк звернувся до суду 23 липня 2013 року.

За такого, на поручителя може бути покладений солідарний з боржником обов'язок щодо сплати простроченої заборгованості в межах визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України строку, тобто починаючи з 31 липня 2012 року по 31 січня 2013 року, тіло кредиту - 7432 грн.91 коп. та з 23 листопада 2012 року по 23 квітня 2013 року, відсотки за користування кредитом в розмірі 8 106 грн.

Крім того, солідарно відповідачі мають повернути позивачеві пеню, нараховану на прострочену заборгованість, розраховану за вказаний період, а саме - 18 574 грн. 36 коп.

Решта суми заборгованості, а саме: 27 976 грн. 44 коп. - заборгованості за кредитом, 754 грн. 54 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 6073 грн. 07 коп. пені підлягає стягненню лише з позичальника - ОСОБА_4

Вирішуючи спір, суд не звернув увагу на вказані обставини справи та положення закону, яким регулюються спірні правовідносини та помилково вважав, що відсутні підстави для стягнення всієї заборгованості за кредитним договором, оскільки позивач пропустив встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності.

За таких обставин, рішення суду в частині відмови в задоволенні позову Банку відповідно до пунктів 1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України слід скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви і апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КредоБанк» задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «КредоБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «КредоБанк» 34 113 грн. 27 коп. заборгованості за кредитним договором № А010015 від 01 лютого 2008 року, яка складається : 7432 грн.91 коп. заборгованість за кредитом; 8 106 грн. прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 18 574 грн. 36 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Стягнути з ОСОБА_4 34 804 грн. 05 коп. заборгованості за кредитним договором № А010015 від 01 лютого 2008 року, яка складається : 27 976 грн. 44 коп. - заборгованість за кредитом; 754 грн. 54 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6073 грн. 07 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «КредоБанк» по 341 грн. 13 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «КредоБанк» 348 грн.04 коп. судового збору

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді