Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/145/15 Головуючий у 1-й інстанції: Краснощокова Н.С.
Суддя-доповідач: Осоцький І.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Кухаря С.В.,

Панкеєва О.В.

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Колективного підприємства «УПМС» на рішення Совєтського районного суд м. Макіївки від 22 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватної виробничо-комерційної фірми «Санава» про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватної виробничо-комерційної фірми «Санава» про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, в якому зазначив, що 20.10.2010 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого, продавець передає, а покупець приймає у власність майно, а саме комплекс нежитлових будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вартість майна узгоджена сторонами і складає 64 655 грн. На виконання вказаних вимог договору був складений акт приймання - передання майна, який підписаний сторонами. На розрахунковий рахунок відповідача 22.12.2010 року та 24.12.2010 року була перерахована часткова оплата за договором у розмірі 2000 грн. Після цього, з відповідачем було домовлено посвідчити договір нотаріально, однак, не зважаючи на численні звернення до відповідача, останній ухиляється від посвідчення договору належним чином.

У зв'язку з вищезазначеним позивач просив суд визнати дійсним договір купівлі - продажу від 20 жовтня 2010 року укладений між ОСОБА_3 та приватною виробничо-комерційною фірмою «Санава».

Визнати за ОСОБА_3 право власності на комплекс нежитлових будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з наступного: профілакторій (літ. А-2) загальною площею 677,70 м?, котельна (літ Б-1) загальною площею 70,20 м?, зварювальна (літ. Г-1) загальною площею 51,10 м?, такелажна (літ. Д-1) загальною площею 40,80 м?, червоний куточок (літ. Е-1) загальною площею 84,50 м?,, диспетчерська (літ. Ж-1) загальною площею 55,40 м?, будівля (літ К-1) у стадії будівництва загальною площею 75,30 м?, будівля мийки (літ. Л-1) у стадії будівництва загальною площею приміщень 332,50 м2, бокси (літ. М-1) у стадії будівництва загальною площею 177,00 м?, внутрішньо дворові споруди: огорожа із залізобетонних плит ( №1 за планом) - 331,30 п/м, огорожа шлакоблочна ( №2 за планом) -68,40 п/м, ворота металеві (№3 за планом) площею 8,20 м?, ворота металеві ( №4 за планом) - 35,50 м?, замощення асфальтобетонне площею 983,30 м?, вбиральня (літ З-1) загальною площею 4,70 м?, місце ємностей (літ Н-1).

Рішенням Совєтського районного суд м. Макіївки від 22 лютого 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано дійсним договір від 20 жовтня 2010р. купівлі - продажу нерухомого майна, а саме будівель і споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та Приватною виробничо - комерційною фірмою «Санава».

Визнано за ОСОБА_3 право власності на будівлі і споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: профілакторій (літ. А-2), котельна (літ Б-1), зварювальна (літ. Г-1), такелажна (літ. Д-1), червоний куточок (літ. Е-1), диспетчерська (літ. Ж-1), будівля (літ К-1) у стадії будівництва, будівля мийки (літ. Л-1) у стадії будівництва, бокси (літ. М-1) у стадії будівництва, внутрішньодворові споруди: огорожа із залізобетонних плит за планом №1, огорожа шлакоблочна за планом №2, ворота металеві за планом 3, ворота металеві за планом №4, замощення асфальтобетонне, вбиральня літ З -1, місце ємностей (літ Н-1).. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 646,55 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі КП «УПМС» зазначає, що рішення впливає на його майнові інтереси, оскільки протягом трьох років у господарському суді розглядався його, апелянта, позов до ПВ КФ «Санава» про стягнення заборгованості за договором поставки і на майно ПВ КФ «Санава» було накладено арешт. 28 березня 2012 року позов був задоволений та з ПВ КФ «Санава» стягнуто на його користь заборгованість в сумі 295 540 грн. В ході виконання рішення із матеріалів виконавчого провадження апелянту стало відомо про наявність оскаржуваного рішення, за яким директор ПВКФ «Санава» змінила право власності на належне фірмі нерухоме майно, та привласнила кошти отримані від реалізації майна з метою уникнення майнової відповідальності перед апелянтом.

Тому в апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову ОСОБА_3.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 січня 2014 року апеляційну скаргу Колективного підприємства «УПМС» відхилено, а рішення Совєтського районного суд м. Макіївки від 22 лютого 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року касаційну скаргу Колективного підприємства «УПМС» задоволено.

Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 29 січня 2014 року скасовано.

Справу за позовом ОСОБА_3 до Приватної виробничо-комерційної фірми «Санава» про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності передано на новий розгляд до апеляційного суду Запорізької області.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга КП „УПМС" підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 303, ч.1 п. 4.ч. 2 ст. 309 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права, яке є обов"язковою підставою для скасування рішення.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права, якщо не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, посилаючись лише на норми ст. 220 ЦК України помилково виходив з того, що при ухиленні однієї із сторін від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна такий договір можливо визнати дійсним за рішенням суду.

У позовних вимогах ОСОБА_3 зазначав, що 20.10.2010 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого, продавець передає, а покупець приймає у власність майно, а саме комплекс нежитлових будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вартість майна узгоджена сторонами і складає 64 655 грн. На виконання вказаних вимог договору був складений акт приймання - передання майна, який підписаний сторонами. На розрахунковий рахунок відповідача 22.12.2010 року та 24.12.2010 року була перерахована часткова оплата за договором у розмірі 2000 грн. Після цього відповідач від домовленості посвідчити договір купівлі-продажу нерухомості нотаріально ухиляється.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання умов договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Проте ч. 3 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації, з моменту державної реєстрації.

Таким чином, норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Так як вчинення такого правочину, відповідно до положень ст., ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, то у разі недодержання зазначених вимог закону правочин є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обов'язків.

Посилання на утруднення, які нібито виникали при вирішенні питання про нотаріальне посвідчення договору, не є підставою для висновку про те, що зазначений договір може вважатися дійсним всупереч викладеним вище положенням закону.

Оскаржене КП„УПМС" рішення суду ухвалено при неправильному застосуванні норм матеріального права, яке є обов"язковою підставою для його скасування.

Доводи ОСОБА_3 про те, що оскаржене КП „УПМС" судове рішення не порушує прав та обов"язків останнього прийняти до уваги неможливо, бо скасовуючи ухвалу апеляційного суду Донецької області від 29.01.2014 року, якою вищевказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін, суд касаційної інстанції зазначив, що неможливо погодитися з тим, що рішення Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 22.02.2011 року у цій справі не зачипає майнових інтересів КП „УПМС", на користь якого з ПВКФ „Савана" за рішенням господарського суду Донецької області від 09.12.2010 року( справа № 7/264), яке набрало законної сили, стягнуто грошову суму у розмірі - 295 540, 60 грн./ т.1 а.с. 116 - 128 /.

За ч.4 ст.338 ЦПКУкраїни висновки і мотиви,з яких скасовано рішення касаційною інстанцією є обов"язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів оскаржене рішення суду скасовує і ухвалює нове про відмову у задовленні заявленого у справі позову. При цьому неявка учасників по справі при перегляді рішення суду в апеляційному порядку на висновки суду не впливає.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Колективного підприємства „ УПМС" задовольнити.

Рішення Совєтського районного суд м. Макіївки від 22 лютого 2011 рокуу цій справі скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту:

„ Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватної виробничо-комерційної фірми «Санава» про визнання дійсним договору купілі-продажу б/н від 20 жовтня 2010 року нерухомого майна, а саме будівель і споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та Приватною виробничо - комерційною фірмою «Санава».

Відмовити у задоволенні позову про визнання права власності за ОСОБА_3 на підставі договору купілі-продажу б/н від 20 жовтня 2010 року нерухомого майна на будівлі і споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: профілакторій (літ. А-2)загальною площею 677,70 кв.м.; котельна (літ Б-1) загальною площею 70,20 кв.м.; зварювальна (літ. Г-1) загальною площею 51,10 кв.м.; такелажна (літ. Д-1) загальною площею 40,80 кв.м.; червоний куточок (літ. Е-1) загальною площею 84,50 кв.м.; диспетчерська (літ. Ж-1) загальною площею 55,40 в.м.; будівля (літ К-1) у стадії будівництва загальною площею 75,30 кв.м.; будівля мийки (літ. Л-1) у стадії будівництва загальною площею 332,50 кв.м.; бокси (літ. М-1) у стадії будівництва загальною площею 177,00 кв.м.; внутрішньодворові споруди: огорожа із залізобетонних плит за планом №1- 331,30 п/м.; огорожа шлакоблочна за планом №2 - 68,40 п/м.; ворота металеві за планом 3 площею 8,20 кв.м.; ворота металеві за планом №4 - 35,50 кв.м.; замощення (1) асфальтобетонне площею 983,30 кв.м.; вбиральня літ З -1 загальною площею - 4,70 кв.м.; місце ємностей (літ Н-1)."

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: