АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/862/15 Справа № 182/4141/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бабаніна В. А. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

19 січня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пономарь З.М., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що на праві власності їй належить квартира АДРЕСА_1. Її дочка ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, яким вона дозволила тимчасово мешкати у квартирі та користуватися належним їй майном. Після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_3, її дочка виїхала до неї в м. Москву Російської Федерації. Цим скористався ОСОБА_3 і 26 лютого 2013 року, маючи ключі від квартири, вилучив наступне її майно: пилосос „Самсунг" вартістю 962 грн.; комп»ютер вартістю 4499 грн.; витяжку кухонну „ Вентолюкс" вартістю 407 грн.; телевізор плазмовий „Самсунг" вартістю 4600 грн.; фотоапарат „Соні" вартістю 1340 грн.; обручку її доньки вартістю 667 грн. Крім того, у листопаді 2012 року ОСОБА_3 викопав саджанці фруктових дерев з земельної ділянки, що належала їй в садовому товаристві „Надія" в с. Олексіївка Нікопольського району Дніпропетровської області в кількості 40 штук на загальну суму 1600 грн. та посадив на земельній ділянці своїх батьків ОСОБА_4, ОСОБА_3

У зв'язку із чим просить просить витребувати у ОСОБА_3 належне їй вищезазначене майно та стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3 солідарно вартість 40 саджанців фруктових дерев на загальну суму 1600 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково (а.с.48-50).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 вартість саджанців фруктових дерев - 630 грн., моральну шкоду - 200 грн., а всього 830 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачка постійно проживає і працює в м. Москві Російської Федерації. Відповідачі по справі ОСОБА_3 і ОСОБА_6.( яка є дочкою позивача), з 08 серпня 2009 року по 24 вересня 2013 рік перебували у зареєстрованому шлюбі та тимчасово мешкали в квартирі АДРЕСА_1, що належить на праві власності позивачу. У листопаді 2013 року ОСОБА_3 викопав з садової ділянки позивача 22 саджанца фруктових дерев з земельної ділянки, що належала позивачу в садовому товаристві „Надія" в с. Олексіївка Нікопольського району Дніпропетровської області на суму 630 гривень.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребуванням власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Предметом віндикаційного позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки.

Таким чином, вказані позивачем у позовній заяві підстави повинні підтверджувати його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з її володіння та наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володіння).

За положеннями ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначений спосіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння. Позивачем за таким позовом може бути неволодіючий власник або особа, у якої майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою - титулом. Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача тощо). З позицій процесуального права ці та інші обставини становлять предмет доказування.

При цьому за змістом ст.388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд першої інстанції вірно зауважив про недоведеність ОСОБА_2 права власності на: цифровий фотоапарат „Соні", пилосос „Самсунг", витяжку „Вентолюкс", телевізор „ Самсунг" та факту придбання даного майна за її особисті кошти.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що майно позивачки вибуло з володіння не з підстав, визначених ч.1 ст.388 ЦК України, оскільки належним чином не підтверджений факт, що відповідач ОСОБА_3 не володів цим майном у відповідності до ст. 63 СК України положення, якої передбачають, що чоловік/дружина мають рівні права у користуванні, володінні та розпорядженні. Згідно з ч.1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем не було також доведено, що майно вибуло з володіння не з їхньої волі, натомість ОСОБА_3. на час розгляду справи зазначив, що викопав саджанці у кількості 22 штук, тому як купував їх і має всі законні правові підстави для володіння ними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з того, що оскільки саджанці посаджені на садовій ділянці позивачки то вони є власністю останньої, за таких обставин є доведеною вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 грн., яке є достатнім, справедливим і розумним.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення суду від 20 листопада 2014 року .

Інші доводи, вказані в апеляційній скарзі про те, що суд неповно з'ясував обставини по справі, а наданим нею доказам не надав належної оцінки, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь

Л.А. Черненкова