Справа № 365/741/13 Головуючий у І інстанції Хижний Р.В.
Провадження № 22-ц/780/91/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк
Категорія 38 02.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Коцюрби О.П., Кулішенка Ю.М., із участю секретаря Химинець Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 09 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Войківська сільська рада Згурівського району Київської області про визнання заповіту нікчемним,

В С Т А Н О В И Л А :

20 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, де просила визнати нікчемним заповіт, складений ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2, посвідчений 14 лютого 2013 року секретарем Войківської сільської ради Згурівського району Київської області ОСОБА_4, зареєстрованого під номером 10.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що заповіт посвідчений за місцем проживання спадкодавця в порушення ст. 1257 ЦК України, «Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», оскільки у заповіті не вказано дійсне місце вчинення нотаріальної дії.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 19 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю заявлених вимог.

На обґрунтування ухваленого рішення судом першої інстанції зазначено, що нікчемність заповіту, складеного з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, встановлена законом, зокрема, ст.ст. 215 ч. 2, 1257 ч. 1 ЦК України і визнання його таким не є предметом судового розгляду згідно положень п.п. 4, 5 постанови №9 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилалася на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та що, суд прийшов до передчасного висновку про відмову у позові лише з тих підстав, що позивач обрав не той спосіб захисту, порушення норм матеріального і процесуального права.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_3 проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1. 14 лютого 2013 року, на випадок своєї смерті, вона заповіла все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалось і на що матиме право, ОСОБА_3 ( а.с. 5).

Заповіт складений, на переконання апеляційного суду, особою, волевиявлення якої було вільним і відповідало її волі. ОСОБА_3 мала на це право, посвідчила його з дотриманням вимог щодо його форми та порядку у відповідності до положень ст.ст. 1233, 1234, 1235, 1236, 1247, 1251 ЦК України. Дотримані були і положення «Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», затвердженого наказом №3306/5 Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року, згідно якого в заповіті зазначені час, місце, дата та посада особи, із зазначенням прізвища, імені та по-батькові, яка посвідчувала заповіт.

Прамовірність укладеного заповіту підтвердила в судовому засіданні, допитана як свідок, секретар Войківської сільської ради ОСОБА_4.

Інші свідки - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з приводу посвідчення заповіту ніяких даних не повідомили.

При цьому, ОСОБА_6 підтвердила бажання спадкодавця, за життя, заповідати належне майно відповідачу, оскільки та її доглядала.

Таким чином, суд апеляційної інстанції із врахуванням викладеного, прийшов до переконання про відсутність правових підстав, передбачених ч. 1 ст. 1257 ЦК України, для визнання заповіту нікчемним.

У відповідності до положень ст. 204 ЦК України заповіт є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, зокрема ч. 1 ст. 1257 ЦК України, і він не визнаний судом недійсним.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність відмови в позові і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 11, 15, 16, 203, 215, 1257 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 212-213 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 215, 1257 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 60, 213 ЦПК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються належними та допустимими доказами по справі.

Інші доводи, викладені ним в апеляції, закрема, про позбавлення позивача можливості прийняти спадщину, наявність тяжкої хвороби у спадкодавця за життя, що підтвердили свідки, посвідчення заповіту за межами сільської ради, відсутність запису про це у його тексті, сплата вартості нотаріальної дії опісля її вчинення, на переконання апеляційного суду, не спростовують правомірності зазначеного правочину та правильний висновок місцевого суду про необґрунтованість позову та не є підставою, у силу викладеного, для задоволення апеляційних вимог.

При цьому, позивач не позбавлена можливості звернутись до суду, у разі необхідності, із іншими вимогами позовного характеру відповідно до положень чинного законодавства.

Відтак, викладені у апеляціях доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Згурівського районного суду Київської області від 09 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Войківська сільська рада Згурівського району Київської області про визнання заповіту нікчемним залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

Ю.М. Кулішенко