Номер провадження: 22-ц/1590/1287/2012
Головуючий у першій інстанції Буран
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Гірняк Л.А., Заїкіна А.П.,

при секретарі - Томашевської К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2, представників ОСОБА_3, ОСОБА_8., які діють в інтересах ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Михальової Л.І. про роз'яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частину майна в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про поновлення строку прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно,-

встановила:

25 травня 2004р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, а також на 1/2 частину загальної суми грошових внесків, що знаходяться у відділені № 7860 Ощадбанку м. Одеси на рахунку НОМЕР_1 та на рахунку НОМЕР_2, після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_2 просила суд визнати за нею, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як дружиною ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що з 31 грудня 1996р. вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_7 05 червня 1998р. ОСОБА_7 та ОСОБА_2 офіційно зареєстрували шлюб. Дітей від шлюбу не мають.

Згідно з договором купівлі-продажу від 15 червня 1998р., ОСОБА_2 та ОСОБА_7 придбали квартиру АДРЕСА_1, у якій увесь час проживали разом. ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_7 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.

З моменту придбання квартири позивачка ОСОБА_2 мешкає за вказаною адресою, тому іншого житла немає. Сплачувала комунальні послуги, підтримувала квартиру у належному санітарному стані та за особисті кошти здійснювала поточний ремонт.

Спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_7 є позивачка ОСОБА_2, син померлого від першого шлюбу - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та мати померлого - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка ОСОБА_2 зазначала, що вона як дружина померлого, згідно ст. ст. 22,28 Кодексу про шлюб та сім'ю України( 1969р.) має право на 1/2 частину спільно нажитого майна, а інша половина 1/ 2 частини спадкового майна необхідно розділити між всіма спадкоємцями.

Фактично прийнявши спадщину, ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, як дружина померлого. Державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І. їй було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину спадкового майна, що складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Оскільки на момент звернення серед спадкоємців був неповнолітній син спадкодавця - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, то ОСОБА_2 було рекомендовано звернутися до суду.

Позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину спадкового майна, а саме квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7

Позивачка та її представник у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_6 та її представник позовні вимоги ОСОБА_2 не визнали.

ОСОБА_6 неодноразово, уточнивши позовні вимоги, звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому просили суд поновити ОСОБА_6 строк для прийняття спадщини, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_6, як спадкоємицею першої черги за законом, право на спадкування всього майна ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

У судовому засіданні позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_6 та її представник підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просили відмовити.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2011р. позов ОСОБА_2 задоволено.

Суд визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка складається в цілому з однієї кімнати житловою площею 17,1 кв.м., загальною площею 32,9 кв.м., корисною площею 31,9 кв.м., як дружини ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_6 - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р., рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2011р. скасовано, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд визнав за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. В іншій частині позову - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Суд визнав за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Суд визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 червня 2003р., видане державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 на 1/3 частину спадкового майна ОСОБА_7, яке складається з ? частини квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2012р., рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р. залишено без змін.

12 лютого 2015р. державний нотаріус Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Михальова Л.І. подала заяву про роз'яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р.

В заяві просила роз'яснити рішення суду від 25 квітня 2012р. щодо його виконання, а саме, посилалася на те, що до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_4 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири. Розподіл часток квартир згідно рішення суду від 25 квітня 2012р. унеможливлює реалізувати його законне право на спадщину в повному обсязі, оскільки існує свідоцтво про право нас спадщину за законом, виданого Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою від 21 жовтня 2003р. на ім'я ОСОБА_6 на 1/6 частину спадкового майна, яке не було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р.

Крім того, в резолютивній частині рішення судом не зазначено, що спадкове майно складається з усієї квартири АДРЕСА_1, в зв'язку з чим просила надати роз'яснення щодо виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р.(а.с.253 т.2).

10 березня 2015р. надійшла заява від ОСОБА_6, ОСОБА_4, які підтримали заяву нотаріуса та просили її задовольнити(а.с.265-268 т.2).

Розглянувши заяву державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Михальової Л.І. про роз'яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р., колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви про роз'яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р. частково з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Пунктом 8 Постанови Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від18.12.2009р., передбачено, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

У пункті 21 Постанови Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що необхідно задовольнити заяву державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Михальової Л.І. про роз'яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р. - частково.

Роз'яснити рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р., що при постановленні рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р., було встановлено, що спадковим майном після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3. є уся квартира АДРЕСА_1, а не 1/2 частина квартири, як зазначено у свідоцтвах про право на спадщину за законом від 02 червня 2003р. на ім'я ОСОБА_2 та від 21 жовтня 2003р. на ім'я ОСОБА_6, тобто склад спадкового майна зазначений у свідоцтвах, які видані Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою був визначений неправильно. Оскільки спадкоємці ОСОБА_2(дружина), ОСОБА_6 (мати), ОСОБА_4 (син) прийняли спадщину шляхом звернення з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, їх частки визначаються рівними згідно зі ст.529 ЦК УРСР(1963р.), тобто кожний із спадкоємців має право на 1/3 частину спадкового майна.

В іншій частині заяви про роз'яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р. необхідно відмовити з наступних підстав.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р. визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено.

Суд визнав за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Також суд визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 червня 2003р., видане державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_2 на 1/3 частину спадкового майна ОСОБА_7, яке складається з ? частини квартири АДРЕСА_1. В іншій частині вимог відмовлено.

Рішення апеляційного суду Одеської області в цій частині викладено чітко, у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК України, згідно позовних вимог заявлених сторонами.

При цьому, в мотивувальній частині рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р. зазначено, що сторонами позовних вимог до суду про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 жовтня 2003р. на ім'я ОСОБА_6, виданого державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори не заявлялось.

Також в мотивувальній частині рішення від 25 квітня 2012р. зазначено, що відмова ОСОБА_4 від спадщини на користь ОСОБА_6, яка подана до суду 03 червня 2008р., через п'ять років не є підставою для збільшення частки ОСОБА_6, така відмова від спадщини не була прийнята до уваги, в зв'язку з порушенням порядку її подання. ОСОБА_4 до суду таких позовних вимог не було заявлено, а тому суд зазначив, що це питання повинно бути вирішено в порядку нотаріального провадження.

Також у мотивувальній частині рішення від 25 квітня 2012р. зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину нотаріусом взагалі не видавалось.

Зі змісту судового рішення від 25 квітня 2012р., вбачається, що в ньому наведені норми права, які застосовані, а також мотиви, якими керувалася колегія суддів при його ухваленні.

Таким чином, нотаріусом( третя особа - Сьома Одеська державна нотаріальна контора) у заяві про роз'яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення від 25 квітня 2012р., внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, що суперечить вимогам ст. 221 ЦПК України, а тому заява про роз'яснення рішення підлягає задоволенню частково, в іншій частині заяви про роз'яснення необхідно відмовити.

Колегія суддів звертає увагу сторін, що вони не позбавлені права звернутися до суду першої інстанції із самостійним позовом про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 жовтня 2003р., виданого державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_6. При визнанні недійсним цього свідоцтва, спадкоємиць ОСОБА_4 у праві звернутися до нотаріальної контори для оформлення свого права на спадщину у вигляді 1/3 частину вищевказаної квартири.

Керуючись ст.ст. 209,221,315 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Задовольнити заяву державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Михальової Л.І. про роз'яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р. - частково.

Роз'яснити рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р., що при постановленні рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р., було встановлено, що спадковим майном, після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3. є уся квартира АДРЕСА_1, а не 1/2 частина квартири, як зазначено у свідоцтвах про право на спадщину за законом від 02 червня 2003р. на ім'я ОСОБА_2 та від 21 жовтня 2003р. на ім'я ОСОБА_6, тобто склад спадкового майна зазначений у свідоцтвах був визначений неправильно. Оскільки спадкоємці ОСОБА_2(дружина), ОСОБА_6 (мати), ОСОБА_4 (син) прийняли спадщину шляхом звернення з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, їх частки визначаються рівними згідно зі ст.529 ЦК УРСР(1963р.), тобто кожний із них має право на 1/3 частину спадкового майна.

В іншій частині заяви про роз'яснення рішення апеляційного суду Одеської області від 25 квітня 2012р. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.М.Кварталова

Л.А. Гірняк

А.П. Заїкін