Номер провадження 4-с/754/134/15
Справа № 754/8774/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

29 грудня 2015 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану постанову, зазначивши, що постановою від 04.06.2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві відмовив у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2-613 від 07.07.2006 року про вселення, посилаючись на те, що вважає цю постанову незаконною і необґрунтованою, оскільки в ній відсутнє посилання на відповідну норму Закону, додатково зазначивши, що заява була підписана нею особисто.

У судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримав у повному обсязі, надавши відповідні пояснення.

У судовому засіданні старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, проти скарги заперечував у повному обсязі, надавши відповідні пояснення, в яких зазначив, що вважає оскаржувану постанову законною.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у розгляді скарги, посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що виконавчий лист №2-613/2006 про вселення ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1, був виданий Деснянським районним судом міста Києва 07 липня 2006 року.

ОСОБА_1 29.05.2015р. подала заяву про примусове виконання виконавчого листа №2-613/2006, виданого 07.07.2006 року Деснянським районним судом міста Києва.

Постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №47719378 від 04.06.2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Аввакумова Ю.О. відмовила у відкритті виконавчого провадження керуючись ст.ст. 21, 23, п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", мотивуючи це тим, довіреність надана представником стягувача на представництво інтересів є ксерокопією і не завірена належним чином.

Суд перевіривши матеріали скарги, заслухавши пояснення представника заявника та державного виконавця, оцінивши надані письмові докази, вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід'ємною частиною судового розгляду.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачає, що виконання рішень, перелік яких встановлюється законом про виконавче провадження, покладається на державних виконавців відповідних відділів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

З урахуванням наведеного, державний виконавець при проведенні виконавчих дій зобов'язаний діяти не лише у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження", але й дотримуватися інших законів, використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно вимог ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно п.14 Постанови ПВСУ №14 від 26.12.2003р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження в тому разі, коли минув установлений строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання, або його не подано, або подано документ, не зазначений у ст. 18-1 Закону N 606-XIV(606-14), або наявні інші передбачені законодавством обставини, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження (ст. 26 Закону N 606-XIV).

Судом встановлено, що на момент подання строк пред'явлення виконавчого листа№2-613/2006, виданого Деснянським районним судом міста Києва 07 липня 2006 року, до виконання не закінчився, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, інші передбачені законодавством обставини, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження, відсутні.

Зокрема, заява ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа №2-613/2006, виданого 07.07.2006 року Деснянським районним судом міста Києва, була підписана нею особисто, що було перевірено судом та підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що наявність в додатках до цієї заяви копії довіреності представника заявника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи викладене суд приходить до обґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 383-387 ЦПК України, ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 11, 17, 18, 19, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження",

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.06.2015 року ВП №47719378 старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Аввакумової Юлії Олександрівни.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Петріщева І.В.