АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Борисової О.В., Мазурик О.Ф.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року позивач звернулася із позовом, уточнивши який зазначила, що із травня 2013 року працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера підприємства, наказом від 30 жовтня 2013 року № 219-к була звільнена за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України).

Зазначаючи про те, що відповідач затримав видачу трудової книжки, просила стягнути на свою користь із відповідача 81 583.13 грн. середнього заробітку за час затримки трудової книжки за період з 01 листопада 2013 року до 30 червня 2014 року. (а.с.1-4, 67)

Відповідач проти позову заперечував. На обґрунтування заперечень зазначив, що відповідачка була відсутня у день звільнення на роботі та перебувала у розшуку органом досудового слідства, останнім було вилучено трудову книжку позивачки, розрахунок позивачкою зроблений невірно та остання пропустила строк позовної давності звернення до суду.(а.с. 24-28)

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 81082,62 грн., в іншій частині позову відмовлено, стягнуто із відповідача на користь держави 810.83 грн. судового збору. (а.с.81-86)

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати із ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування скарги посилався на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, зазначив, що рішення суду суперечить вимогам законодавства, які викладені на обґрунтування заперечень проти заявленого позову. (а.с.93-99)

В судовому засіданні представник апелянта - Платонова Ю.П. підтримала скаргу і просила її задовольнити, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

ОСОБА_1 до суду не прибула, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином про що у справі є докази.(а.с. 119, 125)

Зважаючи на вимоги ч. 6 ст. 74, ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, що наказом № 59-К від 15 травня 2013 року позивачка була прийнята і працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера.(а.с. 29)

09 жовтня 2013 року позивачкою по пошті відправлено на адресу відповідача заяву про звільнення за власним бажанням. 15 жовтня 2013 року та 10 лютого 2014 року позивачка по пошті відправила відповідачу заяви надіслання трудової книжки на зазначену нею адресу.(а.с. 60-62)

За повідомленням слідчого ОВС ГСУ МВС України, з 15 жовтня 2013 року ОСОБА_1 перебувала у розшуку за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні № 0000345 відомості про яке внесені до ЄРДР від 19.09.2013 року.(а.с. 31)

23 жовтня 2013 року слідчим в порядку ст. 93 КПК України витребувані у відповідача документи, у т.ч. трудова книжка ОСОБА_1(а.с. 34-35)

Наказом № 219-К від 30 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України). За табелями обліку робочого часу ОСОБА_1 із 25 вересня 2013 року і до дня звільнення на роботу не виходила(а.с. 30-33)

За змістом положень частини четвертої ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки лише за наявності вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки на час звільнення позивачки з роботи 30 жовтня 2013 року трудова книжка позивачки була витребувана слідчим в кримінальному провадженні № 0000345 в порядку ст. 93 КПК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність винних дій відповідача у затримці видачі позивачці трудової книжки та часткового задоволення позову.

При цьому, навівши у мотивувальній частині оскаржуваного рішення висновки щодо обґрунтованості дій слідчого і порядку витребування доказів у кримінальній справі, суд першої інстанції вийшов за межі предмету доказування по цивільній справі та не звернув увагу на відсутність доказів визнання незаконними таких дії слідчого у встановленому процесуальним законом порядку.

Вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати до дня звільнення 30 жовтня 2013 року, або середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у цьому провадженні позивачкою не заявлено.

Рішення суду підлягає скасуванню в частині часткового задоволення позову із ухваленням нового про відмову в задоволенні цих позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 314 ЦПК України.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 рішення районного суду є законним і обґрунтованим. Тому колегія суддів відхилила прохання апелянта про скасування оскаржуваного рішення в повному обсязі, скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року скасувати в частині часткового задоволення позову ОСОБА_1 і стягнення на її користь із Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 81 082,62 грн. середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки за період з 04 листопада 2013 року по 30 червня 2014 року, стягнення на користь держави 810.83 грн. судового збору, і ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.В.Борисова

О.Ф.Мазурик

Справа № 22-ц/796/454/2015

Унікальний номер 761/20071/14-ц

Головуючий у першій інстанції СаадулаєвА.І.

Доповідач Левенець Б.Б.