Пр. № 2/638/798/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ЛОСЄВОЇ Д.А.

при секретарі - ВОРОНІНІ Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в наслідок злочину, -

встановив:

05.11.2014 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом , в якому просить стягнути з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду в сумі 186634 грн. та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_3 з ОСОБА_2. ОСОБА_4 та невстановленою особою на ім'я ОСОБА_5, знаходячись біля будинку № 75 по вул. 23 Серпня м. Харкова, реалізуючи сумісний злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, розуміючи протиправний характер своїх злочинних дій, розподіливши між собою злочинні ролі, сіли разом зі мною до автомобілю, марки «ВМW», модель № 528, чорного кольору, реєстраційний державний номер НОМЕР_2, з метою перевірити характеристику та технічний стан даного автомобіля, щоб в подальшому його придбати за певну грошову суму, виїхавши з двору будинку № 75 по вул. 23 Серпня м. Харкова та прямуючи у напрямку вул.. Балакірєва м. Харкова,. ОСОБА_3, перебуваючи на водійському місці, зупинив автомобіль біля пров. 22 Серпня м. Харкова, після чого особа на ім'я ОСОБА_5, перебуваючи на задньому сидінні, навпроти переднього пасажирського сидіння, приставив до його потилиці предмет, схожий на вогнепальну зброю, а саме пневматичний пістолет номер НОМЕР_1 калібру 4,5 мм., та з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров'я, змусив його віддати документи на автомобіль та покинути його. Після чого, заволодівши транспортним засобом, з місця скоєння кримінального правопорушення - злочину втекли, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.

Також позивач зазначив, що під час вчинення даного злочину вказані особи також заволоділи ключами та електронним блоком управління сигналізацією від автомобіля "БМВ" Е 46 модель 325, що придбана ним в 2011 році.

11.07.2014 року працівниками міліції Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області зазначений автомобіль «ВМВ» йому було повернуто, але вже не в робочому стані, тобто в наслідок даного злочину автомобіль вийшов з ладу.

Вина відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, на думку позивача, підтверджується вироком Дзержинського районного суду м. Харків від 03.10.2014 року.

Крім того ОСОБА_1 вказує, що згідно висновку рахунку № 681 від 17.10.2014 року та № 689 від 20.10.2014 року про вартість відновлювальних робіт, вартість відновлювального ремонту його автомобіля складає 182123 грн. Одночасно до суми відшкодування, додає витрати на експертні послуги, які склали 711 грн. Сума загального відшкодування збитків складає: 182123,00 + 711.00 =182834,00 грн. Згідно товарного чеку № 0013 від 30.08.2014 року вартість відновлення ключів та електронного блоку управління сигналізацією від автомобіля "БМВ" Е 46 модель 325, становить 3800,00 грн.

Окрім зазначеного, позивач, вказує, що розмір заподіяної мені моральної шкоди, що виражається в емоційних стражданнях, які довелося перенести йому та його родині, та витрати, пов'язані з відновленням психічного стану, відпочинком від усього що сталося із ним та членами його родини, він оцінює в 10 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти винесення судом заочного рішення

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Харків від 03.10.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були визнанні винними у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, тому суд, з урахуванням того, що матеріальна шкода, пов'язана з неправомірними діями особи, яка її завдала, вважає доказаним факт заподіяння відповідачем матеріальної шкоди.

Також, як вбачається з зазначеного вироку ОСОБА_3 з ОСОБА_2. ОСОБА_4 та невстановленою особою на ім'я ОСОБА_5, заволоділи автомобілем, марки «ВМW», модель № 528, чорного кольору, реєстраційний державний номер НОМЕР_2, що належить позивачу ОСОБА_1.

11.07.2014 року працівниками міліції Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області автомобіль «ВМВ»,що належить позивачу, було повернуто, але вже не в робочому стані, в наслідок незаконних дій відповідачів.

Згідно висновку рахунку № 681 від 17.10.2014 року та № 689 від 20.10.2014 року про вартість відновлювальних робіт, вартість відновлювального ремонту його автомобіля складає 182123 грн.(а.с. 15-18)

Крім того, витрати на експертні послуги, які склали 711 грн. Сума загального відшкодування збитків складає: 182123,00 + 711.00 =182834,00 грн.

Згідно товарного чеку № 0013 від 30.08.2014 року вартість відновлення ключів та електронного блоку управління сигналізацією від автомобіля "БМВ" Е 46 модель 325, становить 3800,00 грн. (а.с. 19)

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Отже, на підставі вищенаведеного, зокрема того, що вина відповідачів у вчинені злочину, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України доведена матеріалами справи.

Під час розгляду кримінальної справи, зазначені вище збитки залишились невідшкодованими.

Відповідно до ст. ст. 22 ч. 1 і ч. 2 п. 1, 23 ч. 1 і ч. 2 п. 2, 1166 ч. 1, 1167 ч. 1, 1177, 1195 ч. 1 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Умови та порядок відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину, встановлюється законом. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.. 1190 ЦК України за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушення нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості .

Судом достовірно встановлено, що винні дії відповідачів знаходяться в прямому причинному зв'язку із заподіяною позивачу матеріальною та моральною шкодою.

Відповідно до наявних в матеріалах справи і наданих позивачем оригіналів фіскальних чеків, позовні вимоги про стягнення з відповідачів 186634 грн. - у відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Суд вважає, що позивачем доведено заподіяння йому відповідачами моральної шкоди.

Що ж до розміру відшкодування моральної шкоди, то з урахуванням вищевикладеного, ступеня вини та ролі кожного з відповідачів, обставин заподіяння моральної шкоди, тривалості страждань та негативних наслідків, які настали для позивача, суд вважає, що 10000 грн., є достатнім розміром для відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь вини кожного з відповідачів у вчиненні злочину, суд вважає доцільним стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заподіяну їхніми діями шкоду у розмірі по 98317 грн. з кожного.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розміру по 983 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 31, 57, 60, 169, 212-215, Цивільного Процесуального Кодексу України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити:

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 98317 (дев'яносто вісім тисяч триста сімнадцять )грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір у розмірі по 983 (дев'ятсот вісімдесят три)грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: