АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/177/15 Справа № 207/1909/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Литвинчук В. П. Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року

19 січня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами

ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа - Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 25.11.2006 року по 31.08.2010 року. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням суду з відповідача на утримання дітей були стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до повноліття дітей. Однак, відповідач аліменти на утримання дітей сплачував у неповному розмірі та нерегулярно. Тому у нього з виплати аліментів на утримання дітей утворилась заборгованість.

Також рішенням суду від 20.08.2009 року з відповідача на її користь та на її утримання були стягнуті аліменти до досягнення сином ОСОБА_4 трирічного віку у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку. Аліменти на її утримання відповідач не сплачував. Тому також утворилась заборгованість з виплати аліментів на її утримання у сумі 12892 грн. 89 коп. за період з 20.08.2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, яку відповідач не сплатив.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.11.2012 року з відповідача на її користь за прострочення сплати аліментів у період з 28.05.2012 року по 04.07.2012 року була стягнута неустойка (пеня) у сумі 4899 грн. 34 коп. із заборгованості у сумі 12573 грн. 05 коп.

Оскільки відповідач заборгованість по аліментам на її утримання продовжує не сплачувати ОСОБА_2 вважала, що на суму боргу 12892 грн. 89 коп. повинна бути додатково нарахована та стягнута неустойка (пеня) за період з 05.07.2012 року по 14.04.2014 року у розмірі 01% від суми прострочення за 649 днів прострочення з 05.07.2012 року по 14.04.2014 року у розмірі 83675 грн. 57 коп. (128 грн. 93коп. х 649 днів).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.09.2014 року позовні вимоги задоволені частково.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на її утримання до досягненнядіитиною трирічного віку з 05.07.2012 року по 14.04.2014 року у сумі 3937 грн. 71 коп. та на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_3 та звернувся з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення суду та закриття провадження по справі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства (а.с.60-63).

З таким рішенням також не погодилася ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі ставить питання про зміну рішення суду та постанову нового рішення про стягнення неустойки у вигляді пені у розмірі 83675 грн. 57 коп., посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства (а.с.65).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню та ухваленню нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови "Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18.12.2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та це вбачається з матеріалів справи, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2006 року по 31.08.2010 року (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яки після припинення сторонами подружніх відносин проживають разом з позивачем.

Рішенням Вольногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.08.2009 року ОСОБА_3 зобов'язаний сплачувати на користь ОСОБА_2 на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини щомісячного доходу відповідача до досягнення сином ОСОБА_4 віку трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача знаходився на примусовому виконанні у відділі ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції.

Також судом встановлено, з 15.07.2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно утворилась заборгованість по сплаті відповідачем аліментів на утримання позивачки до досягнення їхнім сином трирічного віку у сумі 12912 грн.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.11.2012 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за прострочення сплати аліментів у період з 28.05.2012 року по 04.07.2012 року була стягнута неустойка (пеня) у сумі 4899 грн. 34 коп. із заборгованості у сумі 12573 грн. 05 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3937 грн. 71 коп. неустойки (пені) у зв'язку з несплатою аліментів на утримання дружини за період з 05.07.2012 року по 14.04.2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні знайшло підтвердження факт наявності заборгованості по сплаті відповідачем аліментів на користь позивача, яка створилася з вини відповідача.

З такими висновками судів погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але вказана стаття міститься у Главі 15 СК України "Обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання", а відтак регулює відносини з приводу сплати неустойки у випадку прострочення виплати аліментів саме на утримання дитини.

Тобто, вказана правова норма не може слугувати підставою для стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дружини та не регулює спірні правовідносини сторін у даній справі, а тому суд дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 309 ЦПК України зазначене є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2014 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, третя особа - Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: