Провадження № 2/522/2945/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючої - судді Нікітіної С.Й.,

при секретарі - Віноградовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за ним право власності на грошові кошти у сумі: 1.200.507,00 доларів США, 448.788,00 гривень та 6.260,00 євро, що були вилучені 20.05.2010 року у приміщенні Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Соцком Банк» за адресою: Україна, м. Одеса, вул. Грецька, буд. 5, співробітниками слідчого управління податкової міліції Державної податкової адміністрації України на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 29.04.2010 року.

Свої вимоги мотивує тим, що його власні кошти, які він передав ПАТ «КБ «Соцком Банк» на зберігання, були безпідставно вилучені співробітниками податкової міліції й досі не повернуті. ОСОБА_1 було повідомлено про те, що з заявою про повернення цих коштів також звернулася інша особа - відповідач по справі, ОСОБА_2 У зв'язку з тим, що право власності позивача оспорюється, він звернувся до суду з вказаною вимогою.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

02.03.2010 року між ПАТ «КБ «Соцком Банк» та ОСОБА_1 був укладений Договір зберігання, відповідно до пункту 1.1. Розділу 1 якого: «В порядку та на умовах, визначених цим Договором, за Актом приймання-передачі, який є невід'ємною частиною цього Договору, Поклажодавець (ОСОБА_1) передає, а Зберігач (ПАТ «КБ «Соцком Банк») приймає на зберігання протягом строку цього Договору грошові кошти у розмірі: 1 200 507,00 (один мільйон двісті тисяч п'ятсот сім) доларів США; 448 788,00 (чотириста сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят вісім) гривень; 6 260,00 (шість тисяч двісті шістдесят) євро». Строк дії вказаного договору, відповідно до пункту 6.2. Розділу 6, закінчувався 25.05.2010 року.

02.03.2010 року ПАТ «КБ «Соцком Банк» та ОСОБА_1 підписали Акт прийому-передачі, який засвідчував факт передання коштів згідно з умовами вказаного Договору зберігання.

20.05.2010 року в приміщенні ПАТ «КБ «Соцком Банк» слідчим слідчої групи слідчого управління податкової міліції Державної податкової адміністрації України було проведено обшук. Під час обшуку у сховищі банку було виявлено дві спортивні сумки чорного та синього кольору, в яких знаходились грошові кошти у розмірі 1.200.507,00 доларів США, 448.788,00 гривень та 6.260,00 євро, які в подальшому були вилучені.

Після того, як ПАТ «КБ «Соцком Банк» повідомив ОСОБА_1 про те, що його грошові кошти були вилучені, позивач неодноразово звертався з заявами до органів податкової служби України з вимогою повернути йому всю суму його незаконно вилучених коштів.

Як зазначає позивач, під час розгляду його заяв щодо повернення його грошових коштів, співробітниками податкової міліції було повідомлено про те, що з аналогічною заявою про повернення йому вище описаних грошових коштів до різноманітних органів звертається громадянин України ОСОБА_2, що перешкоджає ОСОБА_1 отримати свої кошти.

Стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює право кожної фізичної або юридичної особа мирно володіти своїм майном, яке підлягає захисту згідно принципу непорушності права власності: ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України також захищає право власності: ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Відповідно до частини 3 статті 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання.

Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Держава, в силу вимог частини 1 статті 386 ЦК України, має забезпечувати рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

З урахуванням положень пункту 1 частини 2 статті 16 та статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності на майно пред'являється у разі, коли у інших осіб виникають сумніви у належності позивачу цього майна, створюється неможливість реалізації його права власності у зв'язку з наявністю таких сумнівів.

Згідно положень частини 1 статті 60 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Обидві сторони визнали факт оспорювання ОСОБА_2 права власності ОСОБА_1 на грошові кошти у сумі: 1.200.507,00 доларів США, 448.788,00 гривень та 6.260,00 євро. А тому, не підлягає доведенню не визнання відповідачем права власності.

Представник відповідача у судовому засідання підтвердив, що його довіритель звертався до правоохоронних органів з вимогами повернути йому вказані кошти, адже вважав себе їх власником. При цьому, жодних доказів на підтвердження належності даних коштів саме ОСОБА_2 він не надав.

Частина 3 статті 10 та частина 1 статті 60 ЦПК України вимагають від кожної сторони доведення тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи з наведеного, суд встановив, що 20.05.2010 року співробітниками слідчого управління податкової міліції Державної податкової адміністрації України в приміщенні ПАТ «КБ «Соцком Банк» за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, буд. 5, були вилучені саме ті кошти, які ОСОБА_1 передав ПАТ «КБ «Соцком Банк» на підставі Договору зберігання від 02.03.2010 року.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, а також враховуючи те, що ОСОБА_2 не визнає право власності ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що за ОСОБА_1 має бути визнано право власності на грошові кошти у сумі: 1.200.507,00 доларів США, 448.788,00 гривень та 6.260,00 євро.

На підставі викладеного, керуючись статтею 41 Конституції України, статтями 15, 16, 319, 321, 386, 391 та 392 ЦК України, статтями 88, 213-215, 218 і 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати право власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на грошові кошти у сумі: 1.200.507,00 (один мільйон двісті тисяч п'ятсот сім) доларів США; 448.788,00 (чотириста сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят вісім) гривень; 6.260,00 (шість тисяч двісті шістдесят) євро, що були вилучені 20.05.2010 року співробітниками слідчого управління податкової міліції Державної податкової адміністрації України на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 29.04.2010 року в приміщенні Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Соцком Банк» за адресою: Україна, м. Одеса, вул. Грецька, буд. 5.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3.654,00 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня виготовлення його вмотивованої частини.

Суддя

21.01.2015