АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1][2]

29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Ломанову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Відділ держаної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року,-

встановила:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про внесення змін до підстав позову, просив суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за №768 від 06 червня 2014 року таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що при вчинені 6 червня 2014 року виконавчого напису про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 невиплачених в строк грошових коштів в сумі 1 566 840 грн. та пені в сумі 1 408 078 грн. 75 коп., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 були допущені порушення правил вчинення нотаріальної дії.

Так, на порушення вимог ст. 89 Закону України «Про нотаріат», пункту 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 (надалі - Порядок), у виконавчому написі не зазначено імені, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, дати і місця народження боржника. Зміст тексту печатки нотаріуса та тексту реквізитів нотаріального документу регулюються різними нормативно-правовими документами, не залежать один від одного та не виключають один одного.

Крім того, вчинений виконавчий напис №768 від 06.06.2014 р. не відповідає за своїм змістом і формою вимогам ст.87 Закону України «Про нотаріат», оскільки на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу не була надана вимога до боржника про погашення заборгованості за договором позики і що ця вимога не оспорюється саме на ту суму, на яку вчинено виконавчий напис.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи обґрунтовував тим, що виконавчий документ не містить імені та по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, дати і місця народження боржника, а тому не може залишатись в силі та виконуватись. Закон не робить виключень та не розмежовує реквізити виконавчого напису на суттєві та несуттєві, а чітко зазначено, що такі реквізити повинні бути. За таких підстав, у разі недотримання вимог закону щодо оформлення виконавчого напису, він не може визнаватись таким, що підлягає виконанню.

В судовому засіданні представник приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь в справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, дослідивши матеріали справи, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 січня 2013 р. укладено договір позики грошей, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 055 076 грн., що за курсом НБУ ( за 1 долар США -7,993 грн.) станом на 15.01.2013 р. становить 132 000 доларів США, а останній зобов'язався їх повернути до 15 березня 2013 року в порядку та на умовах, передбачених цим договором (п.1,2 договору).

За невиконання або неповне виконання позичальником будь-яких зобов'язань, передбачених п.2 цього договору, позичальник повинен сплатити позикодавцеві штраф в сумі 2 597 грн., але не нижче суми, що є еквівалентом 325 доларів США за курсом НБУ, за кожен день прострочки повернення коштів (п.7 договору) (а.с24).

У відповідності до ст. 84 Закону України «Про нотаріат», 03 червня 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було передано заяву ОСОБА_3 боржнику ОСОБА_1 про повернення грошових коштів у розмірі 2 974 918,75 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною №7.

06 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1, паспорт громадянина України НОМЕР_2, вид. 26.10.2006 Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій обл., що проживав за адресою: АДРЕСА_1, місце роботи - невідоме, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 1 566 840 грн., строк повернення яких настав 15 березня 2013 року, пені за прострочення платежу в сумі 1 408 078 грн. 75 коп., разом сума до стягнення становить 2 974 918 грн. 75 коп. (а.с.62).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення вказаного виконавчого напису відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства, після перевірки наявності нотаріально-посвідченого договору позики грошей та таблиці-розрахунку заборгованості, наданих ОСОБА_3 При цьому суд першої інстанції врахував ту обставину, що позивачем не ставиться під сумнів та не оспорюється сума стягнутої заборгованості. Відхилення, допущені у виконавчому написі в частині не зазначення дати та місця народження боржника, за наявності інших даних, які ідентифікують вказану особу, на суть виконавчого напису не впливають та не можуть тягнути за собою правових наслідків у виді визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, а доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими з таки підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а)оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що виконавчий напис було вчинено на підставі оригіналу нотаріально-посвідченого договору позики грошей, таблиці-розрахунку заборгованості. На підтвердження безспірності заборгованості боржника нотаріусом 03.06.2014 р. було передано заяву ОСОБА_3 до боржника ОСОБА_1 про повернення грошових коштів, що підтверджується товарно-транспортною накладною №7 «Нова Пошта» (а.с.20-21).

Таким чином, твердження позивача про ненадання нотаріусу вимоги до боржника про погашення заборгованості за договором позики та невідповідності виконавчого напису вимогам ст. 87 Закону України «Про нотаріат» не відповідають обставинам справи.

Позовних вимог до стягувача з приводу спору про право останнього на стягнення грошових коштів саме в тій сумі, на яку вчинено виконавчий напис, по справі не заявлено.

У випадку незгоди з сумою заборгованості боржник не позбавлений можливості звернутись до суду з відповідним позовом.

Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат», пункту 4 глави 16 Наказу Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року №296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у виконавчому написі повинні зазначатися, зокрема: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування,адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб).

Як вбачається з матеріалів справи, на печатці, яка скріплює виконавчий напис №768 від 06.06.2014 р., зазначено прізвище, ім'я, по батькові приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 Нормами чинного законодавства не встановлюється конкретний порядок та форма зазначення прізвища, ім'я, по батькові нотаріуса при вчиненні нотаріальних дій та виконавчих написів нотаріусів.

Не зазначення у виконавчому написі дати і місця народження боржника не може бути підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи безспірність боргу та за відсутності ознак порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту, таке відхилення від встановленого порядку не вплинуло на законність вчинення нотаріальної дії.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/1344/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.