Справа № 656/603/14-ц
Номер провадження 2/656/1/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року Іванівський районний суд Херсонської області

в складі:

головуючого судді Крисанової В.І.

за участі:

секретаря судового засідання Шиян М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванівка, Херсонської області

в режимі відеоконференції з Суворовським районним судом м. Херсона

справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Приватбанк» (далі - банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 11 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № НЕQWGK00002005 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 4 675,00 американських доларів та зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмір 15,24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10 вересня 2022 року. Згідно умов кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк та ОСОБА_1 11 вересня 2007 року уклали договір іпотеки № НЕQWGK00002005 (далі - договір іпотеки), згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - будинок загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 26,40 кв.м., розташований по АДРЕСА_1. Відповідач в порушення умов кредитного договору зобов'язання належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які виражаються у залученні позивачем вільних коштів страхового резерву, свтореного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника, понесенні витрат по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. Відповідач станом на 27 березня 2014 року має заборгованість перед банком у сумі 4 689,05 американських доларів, яка складається із заборгованості: по кредиту у сумі 3 285,30 американських доларів, по процентам за користування кредитом у сумі 747,45 американських доларів, по комісії за користування кредитом у сумі 168 американських доларів, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 242,70 американських доларів, штрафу (фіксована частина) у сумі 23,43 американських доларів та штрафу (процентна складова) у сумі 222,17 американських доларів. Просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 689,05 американських доларів, що за курсом 10,67 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27 березня 2014 року складає 50 032,19 грн., звернути стягнення на будинок загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 26,40 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1, шляхом продажу предмету іпотеки банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом і іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу іпотеки. Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у цьому житловому будинку, та стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засідання представник позивача Реуцька І.О. підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що він не згоден на звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є житловий будинок по АДРЕСА_1, так як цей житловий будинок використовується ним як місце постійного проживання, іншого житлового приміщення у власності він не має, працює оператором заправних станцій 2 розряду і із його заробітної плати починаючи з червня 2014 року банк щомісяця утримує 50 %, всього за 2014 рік утримано 6 400 грн. Банк запропонував йому реструктуризацію боргу на умовах, які він не взмозі виконати, зокрема, до укладення договору про реструктуризацію йому необхідно сплатити банку 1 248 американських доларів.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № НЕQWGK00002005, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 4 675,00 американських доларів та зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом у розмір 15,24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10 вересня 2022 року (а.с.7-9); 11 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № НЕQWGK00002005, згідно якого іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно - будинок загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 26,40 кв.м., розташований за по АДРЕСА_1 (а.с.10); 12 лютого 2014 року банк направив ОСОБА_1 вимогу про необхідність повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги, яка була отримана ОСОБА_1 26 лютого 2014 року під розписку в повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.16); згідно розрахунку заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 21 липня 2014 року становить 4 689,05 американських доларів, яка складається із заборгованості: по кредиту в сумі 3 285,30 американських доларів, по процентам за користування кредитом в сумі 747,45 американських доларів, по комісії за користування кредитом в сумі 168 американських доларів, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 242,70 американських доларів, штрафу (фіксована частина) в сумі 23,43 американських доларів та штрафу (процентна складова) в сумі 222,17 американських доларів (а.с.18-21); згідно довідки Іванівської селищної ради Херсонської області від 16 грудня 2014 року № 450 ОСОБА_1 є жителем смт. Іванівка та проживає один по АДРЕСА_1 (а.с.63); відповідно до довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Омарант» від 13 січня 2015 року ОСОБА_1 працює в товаристві з 17 липня 2014 року на посаді оператора заправних станцій 2 розряду (а.с.105); згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 серпня 2014 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 26,40 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 на підставі довогору купівлі-продажу від 31 серпня 2007 року № 712951 (а.с.106-108).

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 11 вересня 2007 року по 11 вересня 2022 року включно, у вигляді не поновленої лінії у розмірі 4 675 американських доларів на наступні цілі: 4 000 американських доларів на купівлю житлового будинку а також у розмірі 675 американських доларів на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Періодом сплати вважати період з «20» по «27» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (шомісячний платіж) у сумі 51,52 американських доларів.

Відповідно до п. 2.2.2. кредитного договору позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 7.1., п. 2.3.1.,2.3.2., 2.3.3., 3.1., 3.2. даного Договору.

Відповідно до п. 2.3.1. кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме при зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний фонд) або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті.

Згідно п. 2.2.3. кредитного договору позичальник зобов'язується сплатити банку винагороду згідно п.п 7.1. та 6.2. цього договору.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2., 2.2.3 даного Договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки.

Згідно п. 5.4. кредитного договору при порушенні позивальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Згідно абз. 3 п. 7.1 кредитного договору у разі порушення вказаних в договорі термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, -позичальник зобов'язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання ? звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 16 договору іпотеки іпотекодержатель має право: вимагати від іпотекодавця проведення поточного та капітального ремонту предмету іпотеки у встановлені відповідними нормативами терміни; звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. У разі зввернення стягнення на предмет іпотеки згідно з п. 16.7 цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог.

Відповідно до ст. 40 Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Згідно з ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

12 лютого 2014 року на адресу відповідача була направлена вимога про добровільне виселення з житлового будинку разом з усіма членами сім'ї та іншими мешканцями (а.с.17).

Суд вважає, що відповідач не виконував свої зобов'язання за кредитним договором тим, що з 23 серпня по 06 грудня 2013 року та з 03 січня по 20 березня 2014 року заборгованість по кредитному договору в розмірі визначеного щомісячного платежу у сумі 51,52 американських доларів не сплачував, відновив погашення кредиту з 06 червня 2014 року. Проте, виникнення кредитної заборгованості у відповідача пов'язане із різким курсовим коливанням на валютному ринку України, знеціненням національної валюти, що привело до значних втрат грошових коштів відповідача.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України від 03 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про заставу», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку. Іпотекодавець чи позичальник не відноситься до категорії осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Таким чином, умовою застосування даного Закону України від 03 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є, зокрема, те, що нерухоме житлове майно, яке перебуває в іпотеці, використовується як місце постійного проживання позичальника, за умови, що у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не повинна перевищувати 250 кв.м для житлового будинку; іпотекодавець чи позичальник не відноситься до категорії осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Із матеріалів справи видно, що відповідач отримав споживчий кредит в іноземній валюті для придбання нерухомого житлового майна, придбав його по АДРЕСА_1 та використовує як місце постійного проживання, загальна площа цього нерухомого житлового майна не перевищує 250 кв.м; у власності відповідача іншого нерухомого житлового майна немає (а.с.7-9,10-13,105-108).

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти звернення стягнення на нерухоме житлове майно по АДРЕСА_1.

Ні позивач, ні відповідач не відносяться до категорії осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

За таких обставин, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України від 03 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, ст. 10, ст. 11, ст. 60, ч. 1 ст. 88, ст. 213, ст. 215 ЦПК України, ст. 526, ч. 2 ст. 549, ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 1049, ст. 1054 ЦК України, ст. 12, ст. 33, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ч. 3 ст. 109 ЖК України, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII, п. 2.2.2, п. 2.3.1, п. 2.2.3, п. 4.1, п. 7.1 кредитного довогору № НЕQWGK00002005 від 11 вересня 2007 року, укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1, п. 16 договору іпотеки № НЕQWGK00002005 від 11 вересня 2007 року, укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1,

В И Р І Ш И В :

В позові публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги до Іванівського районного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. І. Крисанова