Справа №751/7964/14
Провадження №2/751/105/15
Рішення

Іменем України

17 березня 2015 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

при секретарі Михайлова І. О.

за участю сторін: представника позивача-відповідача ОСОБА_1, відповідача-позивача ОСОБА_2, прокурора Кузюри Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання сплатити компенсацію, зняття з реєстраційного обліку та стягнення грошових коштів, -

встановив:

30 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 20-21), просить зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у здійсненні права приватної власності частиною будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та надвірними спорудами, в тому числі і гаражем та усіма речами, що знаходяться в гаражі та будинку; вселити його в будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача надати йому ключі від гаражу, воріт будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 24580 грн.; стягнути з відповідача на його користь компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 15000 грн.; стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником 3/20 частин будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та надвірних споруд, в тому числі і гаражу, що знаходиться на території вищезгаданого будинку. Пояснює, що з 2010 року, оскільки вхід до будинку є спільним з відповідачем, він не може потрапити у власну частину будинку та до надвірних споруд, в тому числі і до гаражу, котрий був відремонтований за його рахунок, але закритий на замок відповідачем. Вказує, що вищезгаданій частині будинку та в гаражі знаходяться його власні речі. Зазначає, що не дивлячись на його неодноразові звернення до відповідача з вимогою надати йому ключі від належної йому частини будинку та гаражу, відповідач відмовляється це робити. З цього приводу було винесено рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2012 року про вселення позивача, однак ОСОБА_2 не виконав вищезгадане рішення і по сьогодні. Позивач стверджує, що неодноразово звертався до правоохоронних органів з цього приводу, однак ніякого результату це не дало. Вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують його право власності. Також стверджує, що неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода, розмір якої він оцінює в 15000 грн., а також майнова шкода на загальну суму 24580 грн., пов'язана з оплатою за оренду житла та гаражу.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2014 року прийнято до спільного розгляду і об'єднано в одне провадження з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (а.с. 92-101), в якому відповідач-позивач, з урахуванням його заяви про збільшення і зменшення позовних вимог (а.с. 175-176), просить зобов'язати його сплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну йому 3/20 частку будинку АДРЕСА_1; позбавити ОСОБА_3 права проживати в квартирі АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_3 на його користь витрати на ремонт покрівлі будинку АДРЕСА_1 в сумі 2271 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на його користь оплату за ліки в сумі 634,53 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Свої вимоги відповідач-позивач мотивує тим, що він на підставі договору купівлі-продажу № 1344 від 04.05.2004 року є власником 6/15 частки будинку АДРЕСА_1. З 06.11.2012 року на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.07.2012 року ОСОБА_3 став власником 3/20 частки даного будинку. Вказує, що частка ОСОБА_3 у спільній частковій власності є незначною, не може бути виділена в натурі, сумісне користування частиною будинку є неможливим і сам ОСОБА_3 не має потреби в житловій площі, а тому вважає за необхідне позбавити ОСОБА_3 права проживати в спірній квартирі, зобов'язавши відповідача-позивача сплатити ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну йому 3/20 частку будинку АДРЕСА_1. Також стверджує, що в літній період 2014 року він відремонтував за власний рахунок частину покрівлі будинку і вважає, що з позивача-відповідача необхідно стягнути на його користь понесені у зв'язку з цим частину витрат як із співвласника будинку. Також відповідач-позивач вважає, що неправомірними діями ОСОБА_3 йому заподіяна моральна шкода, розмір якої він оцінює в 5000 грн.

В судовому засіданні представник позивача-відповідача первісний позов підтримала та просила його задовольнити; зустрічний позов не визнала, в його задоволенні просила відмовити в повному обсязі. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач позивач в судовому засіданні первісний позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити в повному обсязі; зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала, а зустрічний позов просила задовольнити частково в частині сплати грошової компенсації.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 04.05.2004 року ОСОБА_2 придбав у власність 6/15 частин будинку АДРЕСА_1 (а.с. 56). ОСОБА_2 своє право власності на вказану частину нерухомого майна зареєстрував в КП «ЧМБТІ» 13.05.2004 року, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 57).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2012 року по справі № 2/2515/396/12 було визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/20 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 102-104). Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав від 06.11.2012 року, ОСОБА_3 на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.07.2012 року зареєстрував право власності на 3/20 частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2012 року зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом надання ключів від вхідних дверей (а.с. 31-32). 19.11.2012 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 33218701 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-396, виданого 28.02.2012 року Новозаводським районним судом м. Чернігова, та встановлено, що боржник рішення суду не виконав та внесено подання правоохоронним органам про притягнення боржника до відповідальності (а.с. 38). Постановою слідчого СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 26 березня 2013 року кримінальне провадження за фактом невиконання ОСОБА_2 судового рішення закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 41-42).

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

Враховуючи, що Новозаводським районним судом м. Чернігова 28 лютого 2012 року вже винесено рішення про усунення перешкод ОСОБА_3 у користуванні будинком АДРЕСА_1, яке набрало законної сили, є обов'язковим та підлягає виконанню у відповідності до положень ст. 14 ЦПК України, але виконано не було, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача за первісним позовом про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у здійсненні права власності частиною спірного будинку та надвірними спорудами, в тому числі і гаражем, а також щодо вселення його в зазначений будинок задоволенню не підлягають.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України позивачем за первісним позовом не надано суду належних доказів щодо понесення ним матеріальної шкоди в сумі 24580 грн. у зв'язку з незаконними діями відповідача, тому в задоволенні вказаної позовної вимоги також варто відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до положень ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

З матеріалів справи не вбачається факт того, що спільне володіння та користування сторонами спірним майном є неможливим; припинення права ОСОБА_3 на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам, а також враховуючи, що відповідачем-позивачем попередньо не внесена вартість частки ОСОБА_3 у спірному домоволодінні на депозитний рахунок суду, і не за явлено вимог про припинення права власності на частку в майні, тому вимоги зустрічного позову про позбавлення останнього права проживання та зобов'язання сплати грошової компенсації задоволенню не підлягають.

Також суд вважає необґрунтованою і вимогу відповідача-позивача про стягнення оплати за ліки в сумі 634 грн. 53 коп.

Враховуючи, що ОСОБА_3, як співвласник майна фактично позбавлений можливості користуватись належною йому часткою майна, тому вимоги про стягнення з нього витрат на утримання будинку задоволенню не підлягають.

Сторони у первісному та зустрічному позовах заявляють вимоги про стягнення завданої моральної шкоди у розмірі 15000 грн. та 5000 грн. відповідно, однак ними належним чином не доведено, в чому саме полягає завдання моральної шкоди та не обґрунтовано розміри відшкодування моральної шкоди.

Згідно приписів ст. ст.10, 11 ЦПК України справу розглянуто судом в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 358, 365 ЦК України, -

Вирішив:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 відмовити повністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ю. К. Овсієнко