Справа № 465/1699/15 Головуючий у 1 інстанції:Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/3854/15 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю представників: ОСОБА_2 ОСОБА_3; ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 року у справі за заявою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

11 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення 16 341 875,00 грн. боргу за договором позики. Його представником ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову шляхом - накладення арешту на нежитлові приміщення з 4 по 15 загальною площею 109,9 м.кв., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та належать ОСОБА_4, а також заборони Філії «Західне РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит» (м. Львів, вул. Банківська, 5) вчиняти будь-які фінансові операції з грошовими коштами ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н.д. НОМЕР_1, які знаходяться на його рахунку НОМЕР_2, в межах ціни позову на суму 16 341 875 грн. на час розгляду справи судом.

Оскаржуваною ухвалою накладено арешт на нежитлові приміщення, з 4 по 15 загальною площею 109,9 м.кв., та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_4.

Заборонено Філії «Західне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», (м. Львів, вул. Банківська, 5) вчиняти будь-які фінансові операції з грошовими коштами ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н.д. НОМЕР_1), які знаходяться на його рахунку НОМЕР_2, в межах ціни позову на суму 16 341 875 грн. на час розгляду справи судом.

Постановлено - копію ухвали направити в Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції, Державну виконавчу службу Франківського району м. Львова, Філію «Західне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (м. Львів, вул. Банківська, 5) для виконання, а також, що виконання ухвали з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для судових рішень.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_4, вважає її такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що при її постановленні судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.Зазначає, що ухвала була постановлена без її участі, що позбавило її можливості надати пояснення та заперечення з приводу підставності позову та існування причин для забезпечення позову. Обґрунтовує незаконність оскаржуваної ухвали тим, що така суперечить вимогам ст. 151 ЦПК України та розясненням постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову». Зокрема, у заяві представника позивача відсутнє обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, що є обовязковою умовою для задоволення такої заяви відповідно до цивільного процесуального законодавства. Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 рокута постановити нову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників: ОСОБА_2 ОСОБА_3; ОСОБА_4 ОСОБА_5,перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

У відповідності до ч. 1 п. 2 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про заяви щодо забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення 16 341 875,00 грн. боргу за договором позики.

Клопотання про забезпечення позову, як і позовна заява, зареєстровано у районному суді 11 березня 2015 року та розглянуто 12 березня 2015 року (а.с. 17-18, 31).

На спростування вимог апеляційної скарги стосовно ухвали про забезпечення позову колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Матеріалами справи стверрджується, що ОСОБА_2 у даному спорі є позивачем, в тому числі субєктом права вимагати забезпечення позову.

Згідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв?язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

Саме для цього законодавець встановив подання до суду заяви про забезпечення позову, в якій повинні бути зазначені певні обставини (ч. 2 ст. 151 ЦПК).

При вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Як вбачається з норм статті 151 цього Кодексу законодавець не пов?язує забезпечення позову з обов?язковим наданням заявником письмових доказів про намагання відповідача відчужити тим чи іншим способом наявне у них майно.

У відповідності до ч. 1 п.п. 1 - 7, ч. 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

В разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У пунктах 4, 10 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Встановлено, що ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 у порядку забезпечення даного позову просив суд першої інстанції вжити заходи забезпечення позову, шляхом - накладення арешту на нежитлові приміщення з 4 по 15 загальною площею 109,9 м.кв., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та належать ОСОБА_4, а також заборони Філії «Західне РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит» (м. Львів, вул. Банківська, 5) вчиняти будь-які фінансові операції з грошовими коштами ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н.д. НОМЕР_1, які знаходяться на його рахунку НОМЕР_2, в межах ціни позову на суму 16 341 875 грн. на час розгляду справи судом.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову районний суд, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, вірно послався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

При цьому, суд першої інстанції врахував предмет позову і характер спору, пересвідчився в тому, що між сторонами виник майновий спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заходи забезпечення позову районним судом вжито щодо майна в межах заявлених вимог та відсутнє співпадіння обраного виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. Види забезпечення позову співмірні із заявленими позивачем вимогами та вжиті виходячи із принципів розумності і справедливості, обрані способи забезпечення позову відсутні в переліку їх обмежень, передбачених частинами 4, 5 ст. 152 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що ухвала постановлена без її участі, що позбавило її можливості надати пояснення та заперечення з приводу підставності позову та існування причин для забезпечення позову, не заслуговують на увагу, оскільки згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ухвалу прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Відповідно до положень ч. 1 п. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 314 ч. 1 п. 4, 315, 317, 319ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 12 березня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в силу ст. 324 ЦПК України оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

Копняк С.М.