ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5784/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"12" листопада 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Леонтьєва В.В
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном та зобов»язання вчинити дії, суд -
Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном та зобов»язання вчинити дії. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є співвласником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 На даху зазначеного приміщення, відповідачка, яка є власником квартири НОМЕР_1 цього ж будинку, що знаходиться на другому поверсі, незаконно, без її на те згоди й без дозволу органу місцевого сомоврядування та їх виконавчих органів, за відсутності затвердженого проекту, влаштувала дві лоджії з хвірткою, які огороджуються металевою решіткою, чим створила перешкоди у користуванні належного їй приміщення, й завдає матеріальних збитків її майну шляхом утримання незаконно влаштованої лоджії в несанітарному стані, внаслідок чого пошкоджується дах її приміщення, який межує з новоутвореною лоджією. Вважає, що відповідачка має за свій рахунок шляхом демонтажу знести вказану огорожу, й тим самим, надати їй вільний доступ до користування частиною її майна, що незаконно утримується відповідачкою в якості лоджії на даху її приміщення.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5, діючий на підставі довіреності від 10 червня 2015 року (а.с.15), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з"явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.
В судовому засіданні третя особа - ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити.
Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, їх джоводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав.
Судов встановлено, що позивачка є співвласником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (а.с.5). Вважає, що відповідачка, яка є власником квартири НОМЕР_1 цього ж будинку, що знаходиться на другому поверсі, незаконно, без її на те згоди й без дозволу органу місцевого сомоврядування та їх виконавчих органів, за відсутності затвердженого проекту, влаштувала дві лоджії з хвірткою, які огороджуються металевою решіткою, чим створила перешкоди у користуванні належного їй приміщення, й завдає матеріальних збитків її майну шляхом утримання незаконно влаштованої лоджії в несанітарному стані, внаслідок чого пошкоджується дах її приміщення, який межує з новоутвореною лоджією.
Проте, належних та допустимих доказів про те, що саме з винних дій відповідачки позивачка, як співвласник майна, позбавлена вільного та загального доступу до свого майна, що є частиною даху її нежитлового приміщення, матеріали справи не містять. Так, відповідачка в порядку КпАП України уповноваженими на те органами не притягувалась до адміністравної відповідальності згідно вимог закону за вчинення протиправних дій в межах спірних правовідносин. Відтак, протиправність саме її дій не встановлена. Не встановлений й той факт, що квартира, яка належить даному відповідачу, межує з нежитловим приміщенням, належним позивачу, й з підстав винних/протиправних дій відповідачки завдана матеріальна шкода позивачу. Будь-якого рішення з даного питання не постановлювалось.
Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Обов»язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки позивачем не надані належні та допустимі докази по справі, суд розцінює доказування позивача, як такі, що ґрунтуються на припущеннях.
Так, наданий позивачем експертний висновок проведений за результатими технічного обстеження покриття даху будинку по АДРЕСА_1 не може прийматись судом, як належний доказ.
Вказаний висновок не містить технічних розмірів металевої огорожі, яка мала б бути досліджена експертом, встановлені її параметри, й дані вимоги не закладені в позовні вимоги, що суперечить вимогам закону, відповідно, не можуть бути покладені в основу рішення суду для його постановлення та належного виконання.
Судове рішення - акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст. 124 Конституції України, ухвалюється судами іменем України і є обов»язковими до виконання на всій території України.
У цивільному судочинстві судове рішення виноситься по суті правових вимог місцевими загальними судами, а у разі зміни судового рішення по суті - в апеляційному і в касаційному порядку.
Діюче процесуальне законодавство, з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.
Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.
В судовому засіданні, відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, за положенням якої суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, судом запропоновано позивачу уточнити зміст вимог, проте позивачем позовні вимоги не уточнені.
Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Оскільки позивачем ставиться вимога в редакції, яка не допускає ухвалення рішення, яке буде зрозумілим для його виконання, а суд при постановленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 83, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 293, 294 ЦПК України, суд -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном та зобов»язання вчинити дії, відмовити.
За письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення.
Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Позивач вправі оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ЦПК України, подавши до апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію заочного рішенні невідкладно направити відповідачу після його проголошення рекомендованою поштою (зі зворотнім повідомленням).

Суддя: Коренюк А.М.