АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 р. у справі за поданням Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про примусове входження до житлового приміщення боржника,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 р. начальник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві звернувся з поданням про примусове входження до житлового приміщення боржника ОСОБА_1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

На обґрунтування вимог зазначав, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Вінницького районного суду Вінницької області від 03.06.2014 р. у справі № 2-1782/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за договором кредиту № 519/090608 від 09.06.2008 р. у розмірі 5 276 193,21 грн., та за договором кредиту № 473/280308 від 28.03.2008 р. у розмірі 646 163,15 грн.

ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 та машиномісце НОМЕР_1 в цьому будинку.

Посилаючись на те, що боржник ухиляється від добровільного виконання рішення, не забезпечила вільний доступ до квартири АДРЕСА_1 для проведення опису та арешту майна з метою його подальшої реалізації в рахунок погашення заборгованості, просив суд надати дозвіл на примусове входження до житлової квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2015 р. клопотання задоволено.

Справа №757/20398/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10956/2015
Головуючий усуді першоїінстанції:Цокол Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Надано дозвіл на примусове входження до житлової квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, з метою проведення її опису та арешту, а також проведення опису та арешту майна, що перебуває в зазначеній квартирі та належить боржнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати зазначену ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання державного виконавця, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права і процесуального права.

Зазначала, що суд не урахував, що квартира АДРЕСА_1 була придбана у шлюбі з ОСОБА_2 09.06.2008 р. за спільні гроші і є спільною сумісною власністю подружжя та, що в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ПАТ «БМ Банк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання права власності на спільну частку майна подружжя та, що в забезпечення зазначеного позову 04.06.2014 р. суд наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Також посилалась на те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що вона не отримувала вимоги про забезпечення доступу до квартири, з метою проведення опису та арешту, а факт її ухилення від надання доступу до майна не підтверджений належними доказами.

В судове засідання представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення судових повісток.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий лист про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Вінницького районного суду Вінницької області від 03.06.2014 р. у справі № 2-1782/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за договором кредиту № 519/090608 від 09.06.2008 р. у розмірі 5 276 193,21 грн. та за договором кредиту № 473/280308 від 28.03.2008 р. у розмірі 646 163,15 грн.

28.08.2014 р. державним виконавцем винесено поставу про відкриття виконавчого провадження та надано семиденний строк для добровільного виконання рішення.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 та машиномісце НОМЕР_1 в цьому будинку.

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1.Відповідно до договору іпотеки від 09.06.2008 р. зазначена квартира знаходиться в іпотеці, заставодержателем є стягувач у виконавчому провадженні ТОВ «БМ Банк», а іпотекодавцем боржник ОСОБА_1

Відповідно до статті129 Конституції України рішення суду є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів ( посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.п. 4,5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і

сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

Державним виконавцем на адресу боржника направлялися вимоги від 18.09.2014 р., від 30.09.2014 р. (отримано 03.10.2014 р.), від 19.11.2014 р. (отримано 24.11.2014 р.), від 14.04.2015 р., від 22.05.2015 р. (отримано 29.05.2015 р.) про забезпечення доступу до квартири АДРЕСА_1, з метою проведення опису та арешту майна.

З актів від 30.09.2014 р., 27.11.2014 р., 04.06.2015 р., складених державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві убачається, що ним здійснено вихід за адресоюквартири АДРЕСА_1, проте провести виконавчі дії не виявилося можливим у зв'язку з відсутністю у вказаній квартирі боржника та її мешканців.

08.10.2014 р. від адвоката ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення проведення виконавчих дій у зв'язку з тим, що у м. Вінниці проводитиметься виконання рішення по іншому виконавчому провадженню.

03.06.2015 р. надійшла заява ОСОБА_1 про відмову у наданні доступу до квартири АДРЕСА_1 без наявності у державного виконавця ухвали суду про примусове входження до зазначеного житла боржника.

Ураховуючи наведене суд першої інстанції, задовольняючи подання про примусове входження до квартири правильно виходив з того, що боржник добровільно не виконує рішення суду та не надає доступу до квартири, а опис майна є необхідним для проведення виконавчих дій на виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримувала вимоги про забезпечення доступу до квартири, з метою проведення опису та арешту майна та, що факт її ухилення від надання доступу до майна, яке знаходиться в квартирі не підтверджений належними доказами, є безпідставними.

Також не грунтується на вимогах закону посилання в апеляційній скарзі на те, що державний виконавець зобов'язаний був зупинити виконавче провадження у зв'язку розглядом справи Вінницьким районним судом Вінницької області за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ПАТ «БМ Банк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання права власності на спільну частку майна подружжя.

За змістом ч.7 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні зобов'язані сумлінно користуватися наданими правами у виконавчому провадженні з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Однак ОСОБА_1 зазначені вимоги Закону не виконує.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому вона задоволенню не підлягає.

Керуючисьст.ст.303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: