АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/980/15 Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бахметова В. Х., Демкович Ю. Й.,

при секретарі ОСОБА_1

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ Альфа Банк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Альфа-Банк про визнання договору кредиту, поруки та іпотеки недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 1 червня 2015 року позов публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково:

стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер невідомий) в користь публічного акціонерного товариства Альфа-Банк (п/р 00 , МФО 300346) заборгованості за кредитним договором за № 1901/0608/71-144 від 27.06.2008 року у розмірі 527 636 (п'ятсот двадцять сім тисяч шістсот тридцять шість) грн. 07 коп. та 1 370,29 грн. пені, а також судовий збір у рівних частках з кожного по 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.;

у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Альфа-Банк про визнання недійсним договорів кредиту за № 1901/0608/71-144, поруки за № 1901/0608/71-144-Р-1 та іпотеки від 27.06.2008 року відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ Альфа-Банк, задовольнивши її зустрічний позов.

Зокрема, апелянт зазначила, що вказаний кредитний договір є недійсний, оскільки його форма порушує Закон України Про захист прав споживача та Постанову НБУ № 168 від 10.05.2007 року, оскільки в графіку погашення заборгованості не вказаний розмір відсотків та прихована загальна вартість зобов'язання, а відповідно є недійсними його похідні договори поруки та іпотеки

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

В листопаді 2014 року ПАТ Альфа Банк звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 27.06.2008 року між ВАТ Сведбанк, правонаступником якого є ПАТ Сведбанк та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір у розмірі 48 900 дол. США, зі сплатою відсотків 11,9% річних, із кінцевим терміном повернення до 27.06.2035 року, який забезпечений договором поруки та іпотекою.

Враховуючи те, що 25.05.2012 року ПАТ Сведбанк продало право вимоги за кредитним договором ПАТ Дельта Банк, який 15 червня 2012 року в свою чергу продав права вимоги ПАТ Альфа банк, просить позовні вимоги задовольнити, оскільки не виконуються умови кредитного договору.

В лютому 2015 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ПАТ Альфа-банк про захист прав споживачів, яким просить визнати недійсним кредитний договір, договір поруки та іпотеки, посилаючись на те, що вказаний договір порушує Закон України Про захист прав споживача, оскільки його умовами та графіком чітко не виражена сума оплати відсотків за весь період.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що права кредитора належать ПАТ Альфа Банк, а оскільки відповідачкою ОСОБА_2 вказаний кредитний договір, який забезпечений порукою не виконується, позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості слід задовольнити.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову про визнання договору кредиту, поруки та іпотеки недійсною, суд першої інстанції виходив із того, що підписуючи заяву ОСОБА_2 погодилась із усією інформацією щодо вартості кредиту та її відсотків, а тому відсутність графіку погашення заборгованості суми процентів не є підставою для визнання кредитного договору, договору поруки та іпотеки, як похідних недійсними.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, ухвалений на основі норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Згідно ст. 303 ч.1 ЦПК - Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.06.2008 року між ВАТ Сведбанк правонаступником якого є ПАТ Сведбанк та відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір за № 1901/0608/71-144 на суму 48900 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 11,9% річних, із кінцевим терміном повернення до 27.06.2035 року.

27 червня 2008 року між ВАТ Сведбанк та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 1901/71-144-р-1ю

27 червня 2008 року між ВАТ Сведбанк та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки на виконання основного зобов'язання, згідно якого іпотекодатель передає в іпотеку іпотекодержателю однокімнатну квартиру № 20, що знаходиться в будинку № 41 на вулиці М.Ломоносова в м. Тернополі (а.с. 49).

25 травня 2012 року ПАТ Свербанк продало, а ПАТ Дельта Банк придбало право вимоги за кредитними договорами та договорами поруки, у тому числі і до відповідачів.

15 червня 2012 року між ПАТ Дельта Банк та ПАТ Альфа банк укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, у тому числі і до відповідачів.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Процентами за кредитним договором є плата позичальника за кредитним договором (ст. 903 ЦК України) або ціна кредитного договору (ч. 1 ст. 632 ЦК ).

Склад, розмір, база нарахування, порядок внесення плати за кредитом (процентів), її окремих частин та інші можливі умови про ціну кредитного договору встановлюються за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 632, ч. 2 ст. 6 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ Про захист прав споживача, який діяв на день укладення кредитного договору, визначає, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Оскільки ОСОБА_2 порушила виконання умов Кредитного договору, а за умовами підписаного договору поруки ОСОБА_3 поручився за нового боржника та надав свою згоду відповідати за будь-яке збільшення зобов'язання боржника за кредитним договором, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про солідарне стягнення суми заборгованості за кредитним договором та відсутність визнання договорів кредиту, поруки та іпотеки недійсним.

Доводи апелянта стосовно незаконності рішення суду щодо визнання договорів кредиту, іпотеки і поруки недійсними у зв'язку із не зазначенням у графіку платежів розміру відсотків, що є порушенням норм Закону України Про захист прав споживача, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки станом на 2008 рік (на день укладення договорів) діяла інша редакція закону, яка не передбачала окреме розмежування графіку у процентному та грошовому виразі.

Таким чином, застосування підлягає Закон України «Про захист прав споживача», в редакції на час укладення договору, а як вбачається умови оспорюваних договорів відповідають вимогам діючого на час укладення договору Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, а відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Крім цього, із долученої заяви (а.с. 170) вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 її підписанням підтвердила, що Банком їй надано в письмовій формі вичерпну інформацію про умови кредитування та про орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Таким чином, ОСОБА_2 у відповідності до діючої редакції Закону України Про захист прав споживача була в достатній мірі повідомлена про умови укладення вказаного кредиту та його сукупну вартість.

Відповідно, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

УХВАлив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайсуду від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5