Справа2/408/297/15
(2/408/572/14;408/1262/14-ц)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року Біловодський районний суд Луганської області

в складі : головуючого - судді Ткаченко О.Д.

при секретарі - Торба Т.Є.

особи, що надає правову допомогу позивачу ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом гр. ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом 22.12.2014 року, відповідно до якого він просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські будівлі після смерті рідної бабусі ОСОБА_3 , яка помела ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Він вказав, що спадковий будинок з господарськими будівлями знаходиться за адресою в АДРЕСА_1, на який спадкодавець не оформила право власності, тому що він був збудованим в 1964 році. Оскільки позивач прийняв спадщину, своєчасно звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законом строк, отримав у власність в порядку спадкування частину майна, а саме земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала його бабусі ( а . с 6). За доводами позивача, викладеними ним в позовній заяві, вказано, що Погосподарські книги є особою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) з 1959 року. В погосподарських книгах при визначенні року будівництва зазначається рік вводу в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжилкомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків та домоволодінь в межах міст та селищ (п.4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів в погосподарській книзі (п.20 Інструкції).

Таким чином, записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), які підтверджували право приватної власності,бо на час спорудження житлового будинку , який значиться за технічним паспортом зведеним 1964 року, та ряду господарських будівель виникнення права власності в сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права.

В позові позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок із надвірними спорудами, який розташований на тій же вулиці і за тою адресою, де за рішенням сільської Ради відведена та передана у власність спадкодавця земельна ділянка, але на яку відсутній державний акт на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок площею 65,8 кв. м , літня кухня площею 33,4 кв. м.,тамбур площею 8,4 кв. м., сарай площею 21,2 кв. м, сарай площею 43,4 кв. м, погріб, паркан , колонка та туалет, та які розташовані за вищевказаною адресою,та на які він просить суд визнати право власності.

Особа, яка надає правову допомогу позивачу просить суд про задоволення позову на підставі поданих ним документів.

Представник відповідача гр. ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та просить суд винести рішення на підставі діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи , надані позивачем документи на підтвердження позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно ст.ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено при розгляді справи, гр. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року , тому суд не має права визнавати, що вона мала право на нерухоме майно , перелічене у позові, оскільки відповідно до с. 25 ч.4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Позивач надав суду документи, які свідчать про те, що на час відкриття спадщини спадкодавець за даними довідки Городищанської сільської Ради гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року , на день смерті в АДРЕСА_1 проживала одна ( а.с. 10,15) , а спадкоємець ( а.с. 6.) отримав тільки свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,8833 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але не отримав належним чином завіреного рішення сільської Ради та правовстановлюючого документа на земельну ділянку під спірним будинком та господарськими будівлями , тому що в матеріалах справи наявна довідка про переведення земельної ділянки, на якій розташований будинок спадкодавця до земель приватної власності, але саме належним чином рішення про це в матеріалах справи відсутнє, що на даний час не позбавляє сільську Раду в наступному вирішити питання про відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель позивачу у справі, бо він має право на приватизацію та одержання державного акта на землю на своє ім'я ,а дані про власника житлового будинку за даними довідки сільської Ради за по господарською книгою № 3, особовий рахунок № НОМЕР_1, починаючи за період ведення з 1986 по 1990 роки значиться за ОСОБА_3 , та подав всі документи, які підтверджують ступінь його родинних зв'язків з спадкодавцем( а. с.11-18). Спадкодавець померла ( а.с. 13) 20.10.2013 року, я вбачається з постанови приватного нотаріуса та копії отриманого свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку спадкодавця для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( спадкова справа 20/2014), позивач заяву про отримання спадщини за законом в порядку черговості , подав до нотаріальної контори своєчасно( а.с.11) у відведений законом шестимісячний строк, але приватним нотаріусом ОСОБА_6 відмовлено в видачі свідоцтва на спадкове майно, перелічене в позовній заяві, посилаючись на те, що за відповіддю КП Біловодська БТІ не має даних про реєстрацію нерухомого майна в АДРЕСА_1 , також інший правовстановлюючий документ відсутній, тому спадкоємець може претендувати на вирішення спору на визнання права власності на таке нерухоме майно, з переліченого у позовній заяві, як житловий будинок площею 65,8 кв. м., літню кухню площею 33,4 кв. м, тамбур площею 8,4 кв.м. , сарай площею 43,4 кв. м., погріб, паркан та туалет в судовому порядку. Відповідно до даних технічного паспорту житловий будинок був збудований 1964 року, тамбур 1965 року( а. с. 9), літня кухня 1974 року, , один сарай 1974 року , другий сарай 1978 року, погріб 1950 року, колонка 1975 року, огорожа та вбиральня 2013 року. Відповідно до даних реєстраційної служби станом на час розгляду справи нерухоме майно за адресою в АДРЕСА_1 в державному реєстрі не зареєстровано.

На основі викладеного, керуючись ст. ст. 10,30,60, 174, 212-215,294 ЦПК України, ст. ст.25, 316-319, 328,ст. 1258, 1268, 1270 ЦК України, ст.124 Конституції України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково. Визнати за спадкоємцем за законом гр. ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно після смерті бабусі ОСОБА_3 в вигляді збудованих житлового будинку та господарських будівель та яке розташоване в АДРЕСА_1 , і складається з житлового будинку площею 65,8 кв. м, літньої кухні площею 33,4 кв. м, тамбура площею 8,4 кв.м. , сараю площею 43,4 кв. м., сараю площею 21,2 кв.м. , погрібу, паркану та туалету загальною вартістю 103151,82 гривень.

В задоволенні позову в частині визнання, що померла ОСОБА_3 мала право на спірне вищевказане нерухоме майно , відмовити за його безпідставністю .

Копію рішення вручити та надіслати сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд протягом 10 днів зі дня оголошення через суд першої інстанції, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення рішення, в цей же строк з часу отримання копії рішення суду.

Суддя: О.Д.Ткаченко.