Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/342/15 Головуючий у 1 інстанції: Хаустова Т.А.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В., суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та ОСОБА_2 виникли правовідносини з постачання електроенергії, яку споживала відповідач за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1, та зобов»язана була здійснювати оплату спожитої електричної енергії. За даною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1. Але відповідач нерегулярно та не в повному обсягу сплачувала позивачу за надані послуги з постачання електричної енергії, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за період з 10 лютого 1996р. по 10.08.2011р. в загальному розмірі 2869,80 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на рахунок із спеціальним режимом користування суму заборгованості за спожиту електричну енергію станом на 10 серпня 2011 року у розмірі 2869,80 грн. (дві тисячі вісімсот шістдесят дев'ять гривень 80 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на поточний рахунок у розмірі 243, 60 грн.(двісті сорок три гривні 60 коп.)

На вказане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, зокрема, в частині строків позовної давності, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким у позовних вимогах ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відмовити.

Сторони, будучи повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з»явились, у зв»язку з чим у відповідності до вимог ст. 305 ЦПК України, апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживає у будинку АДРЕСА_1 і є споживачем електричної енергії, яку постачає до її будинку ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». На неї відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1, за яким обраховувались сплати відповідача за спожиту електроенергію.

Отже, підключення електроенергії до помешкання споживача і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених ЗУ «Про електроенергетику», та відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26 липня 1999 р. № 1357.

Відповідно до ч. 6 та ч. 5 п. 42 ПКЕЕН, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999р. № 1357, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію. Згідно п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру платежу є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електроенергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця.

Споживачем неодноразово здійснювалося перерахування грошових коштів за спожиту електричну енергію згідно особового рахунку, що є визнанням зобов»язання, яке існує між енергопостачальником та споживачем. Проте сплату електроенергії відповідач здійснювала нерегулярно та не в повному обсягу, тому станом на 10.08.2011р. у неї утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 2869,80 грн.

Боржника було повідомлено про заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію перед Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго», але боржником це повідомлення (вимогу) було проігноровано і до теперішнього часу сума заборгованості не сплачена.

Задовольняючи позов та стягуючи всю суму заборгованості з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції визнав доведеними позовні вимоги та розмір визначеної заборгованості, при цьому суд вважав, що строк позовної давності був перерваний виданням судового наказу.

З такими висновками суду частково погоджується колегія суддів, оскільки вважає їх помилковими в тій частині, що заборгованість за весь заявлений період вкладається в межі позовної давності.

В апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що суд не дослідив правильності нарахування оплати за електроенергію, не врахував оплату відповідачем цих послуг та неправильно застосував норми, що регулюють позовну давність, вважаючи, що судовим наказом перервані строки позовної давності.

Дослідивши вказані доводи апеляційної скарги, колегія вважає їх частково обґрунтованими з огляду на наступне.

Представник відповідача, посилаючись на неправильність нарахування сум платежів ОСОБА_2 та не врахування сплачених нею сум, не вказала в апеляційній скарзі, в чому полягає неправильність нарахування, в якому періоді це сталося, яка сума є зайво нарахованою, яку суму не відмінусовано від боргу та не приклала свого розрахунку, який підтверджував би ці доводи, позбавивши колегію можливості з»ясувати їх ретельно на підставі саме її доказів, а не тільки наявних матеріалів справи, в яких містяться лише докази позивача щодо розміру заборгованості.

Крім того, відповідач, наголошуючи на неправильності визначення суми заборгованості позивачем до енергопостачальника за весь період неплатежів не зверталась з приводу перерахунку цієї суми.

Перевіривши розрахунки позивача по заборгованості за наявними матеріалами справи, колегія встановила.

Позивач зазначає, що відповідач має заборгованість за період з 10.02.1996р. по 10.08.2011р. у сумі 2869,80 грн. Проте із розрахунку позивача, довідок про показники лічильника та сплату коштів по особовому рахунку вбачається, що фактично ця заборгованість виникла у періоді з 01.11.2005р. по 10.08.2011р., оскільки до 01.11.2005р. споживач сплачувала всі виставлені платежі ( а.с. 6, 42, 43). Перевірити, з якої саме дати почала утворюватись заборгованість не уявляється можливим, оскільки покази лічильника споживачем та енергопостачальником знімались не щомісячно, а з великими затримками.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості враховані вимоги п. 26 ПКЕЕН, за яким у разі зміни тарифів (цін) на електричну енергію оплата заборгованості проводиться за тарифами (цінами), що діяли у період, за який сплачується борг. Тобто оплата за спожиту за показами лічильника електроенергії за певний період правильно нараховувалась позивачем за тими тарифами, що діяли в цьому періоді. При цьому, позивач врахував, що споживач ОСОБА_2 має пільги як дитина війни, які відображені в розрахунку.

Із заперечень відповідача на позов вбачається, що вона оспорює зазначені позивачем в 2011р. покази лічильника, за якими її лічильник за п»ять місяців здійснив повний оберт диску, у зв»язку з чим споживання електроенергії становило великий показник - 6013 квт/ч ( а.с. 7, 43).

Ці обставини ретельно досліджувались судом першої інстанції та суд встановив, що у будинку, де мешкає відповідач, було встановлено електричний лічильник у 1985 році, заміна якого відбулась 01 листопада 2005 року. У 2011 року будинок № 37 по вул. Проїздій в с. Роганське Слов'янського району Донецької області було відключено від енергопостачання, але без відома енергопостачальної організації самовільно будинок було підключено до електричної енергії.

17 березня 2011 року зі слів споживача було зафіксовано дані електричного лічильника - 6579 кВт/ч, а 10 серпня 2011 року при проведенні технічного огляду приладу обліку зафіксовані покази електричного лічильника - 3101 кВт/ч, тобто відбувся повний оберт лічильника.

Заперечуючи проти позову в цій частині, відповідач не надала доказів на підтвердження своїх заперечень, а саме, що покази лічильника в ці дати були іншими, або, що у роботі лічильника стався будь-який збій. Тому суд обґрунтовано взяв до уваги довідку позивача, в якій відображені всі показники лічильника у періоді заборгованості.

Стосовно неврахування всіх здійснених споживачем проплат представник відповідача також не надала відповідних доказів: платіжок, які саме не враховані позивачем, квитанцій тощо. Навіть, не зазначила суму, яку не відмінусовано від заборгованості.

Натомість, позивач надав довідку по всім сплатам, які враховуються за особовим рахунком № НОМЕР_1, відкритим на відповідача ( а.с. 42).

Перевіривши за всіма вказаними критеріями доводи відповідача, колегія вбачає їх необґрунтованими.

Разом з тим, заслуговують на увагу посилання відповідача на неправильне визначення судом строків позовної давності.

Так, суд вказував, що виданням судового наказу були перервані строки позовної давності, але при цьому суд не з»ясував, чи весь період ввійшов у межі строків позовної давності навіть з урахуванням їх переривання.

З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2011р. Слов»янським міськрайонним судом за заявою ВАТ «Донецькобленерго» було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за спожиту електроенергію, що у відповідності до вимог ст. 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності.

Однак суд першої інстанції не врахував, що у межі позовної давності входить борг, який утворився за три роки до переривання строку позовної давності, а не весь борг, незалежно від періоду, за який він утворився.

Відтак, оскільки судовий наказ видано 28.12.2011р., то підлягає стягненню заборгованість, яка утворилась з 28.12.2008р. по 10.08.2011р. При цьому, з урахування того, що судовий наказ був скасований ухвалою Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2012р., а до скасування не виконувався, то його існування у певному періоді не впливає на розмір заборгованості.

З розрахунку вбачається, що у зв»язку з нерегулярним зняттям показів лічильника нарахування оплати здійснювалось не щомісячно, а за проміжок часу між останнім та наступним за ним фіксуванням показників споживання електричної енергії. Тому заборгованість позивачем визначалась за періоди: з 01.11.2005р. по 23.05.2007р. у сумі 210,44 грн., за період з 23.05.2007 по 31.01.2011р. у сумі 1045,72 грн., за період з 31.01.2011р. по 31.03.2011р. у сумі 120,88 грн., за період з 31.03.2011р. по 10.08.2011р. у сумі 1944,78 грн.

Але в межі позовної давності не входить заборгованість за період з 01.11.2005р. по 28.12.2008р., тому визначена за цей період сума підлягає відрахуванню із загальної суми заборгованості, стягнутої судом першої інстанції.

За період з 01.11.2005р. по 23.05.2007р. не підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 210,44 грн. Період з 23.05.2007р. по 28.12.2008р. складає 25 місяців, за які слід розрахувати розмір заборгованості шляхом визначення середньомісячного показника споживання електричної енергії за довідками позивача про фіксування цих показів споживання.

Покази лічильника станом на 23.05.2007р. - 1108 квт/ч, наступні покази лічильника станом на 31.01.2011р. - 6577 квт/ч, строк споживання 44 місяці, середньомісячний показник складає: (6577 - 1108) : 44 = 124,3 квт/ч.

За період з 23.05.2007р. по 28.12.2008р., виходячи із середньомісячного споживання, всього спожито 124,3 х 25 = 3107,5 квт/ч. Сума пільгової оплати складає: 25 мес. х 75 квт/ч (Діти війни) х 0,169 грн. = 316,87 грн. Сума за загальним тарифом складає: 3107,5 квт/ч - 1875 квт/ч х 0,225 грн. = 277,31 грн. Всього за цей період нараховано: 316,87 грн. + 277,31 грн. = 594,18 грн.

Таким чином, поза межами позовної давності залишились суми: за період з 01.11.2005р. по 23.05.2007р. - 210,44 грн., з 23.05.2007р. по 28.12.2008р. - 594,18 грн., а всього - 804,62 грн. Тому із загальної суми заборгованості слід відмінусовати цю суму 2869,80 - 804,62 = 2065,18 грн., що і буде розміром боргу, який входить у межі позовної давності та підлягає стягненню з відповідача.

Беручи до уваги всі зазначені обставини, колегія вважає, що рішення суду у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру стягнутої заборгованості у бік її зменшення через пропуск строків позовної давності позивачем по періоду з 01.11.2005р. по 28.12.2008р.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2014 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутої заборгованості, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_2 суми заборгованості за спожиту електричну енергію до 2065,18 грн. ( двох тисяч шістдесяти п»яти гривень вісімнадцяти копійок).

В решті рішення залишити без змін ( судовий збір).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кочеткова І.В.

Судді: Маловічко С.В.

Воробйова І.А.