АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/1459/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/789/422/15 Доповідач - Фащевська Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Гурзель І. В., Ходоровський М. В.,

З участю секретаря - Панькевич Т.І.

Сторін - ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Підволочиського районного суду від 10 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся в суд з апеляційною скаргою на рішення Підволочиського районного суду від 10 лютого 2015 року, яким позов ОСОБА_2 до нього задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1648, 03 грн. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить частково скасувати рішення Підволочиського районного суду від 10 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, в іншій частині рішення залишити без зміни.

Апелянт ОСОБА_1 вказує, що при ухваленні рішення про стягнення з нього моральної шкоди суд не врахував, що він є безробітним і перебуває у важких матеріальних умовах, а тому стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди поставить його у вкрай важке матеріальне становище.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 3 листопада 2014 року ОСОБА_1 визнано винним з ч.1 ст. 122 КК України і призначено йому покарання у виді двох років обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з однорічним іспитовим строком, а також покладено обов'язки, що передбачені ст. 76 КК України.

Даним вироком встановлено, що ОСОБА_1 спричинив ОСОБА_2 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

Згідно висновку експерта Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи від 29 вересня 2014 року у ОСОБА_2 виявлений перелом дистального епіфіза лівої променевої кістки в клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров'я за цією ознакою належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Статтею 280 Цивільного кодексу України передбачено право фізичної особи, особисте немайнове право якої порушено, на відшкодування шкоди. Так, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. ст. 1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до п.п. 3, 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи обставини справи, вищезазначені вимоги закону, суд підставно прийшов до переконання, що в результаті злочинних дій відповідача позивачці спричинено моральні та фізичні страждання, через що погіршився її стан здоров'я та в зв'язку з чим вона тривалий час перебувала на лікуванні, що привело до вимушених змін у її житті.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд врахував факт спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, час перебування позивачки на амбулаторному лікуванні, потребу у тривалому проведенні реабілітаційного курсу по відновленню здоров'я, а тому обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди в сумі 15000 грн.

Посилання апелянта на те, що пояснення позивачки ОСОБА_2 стосовно того, що внаслідок отриманих травм вона не могла тривалий час працювати та виконувати роботи по обслуговуванню будинку та присадибної ділянки є неправдивими, колегія не приймає до уваги, оскільки даний факт не підтверджений належними доказами.

Колегія також не приймає до уваги посилання апелянта на те, що він не працює, є безробітним, в зв'язку з чим перебуває у важкому матеріальному стані, оскільки дані обставини нічим не підтверджені.

Сам по собі факт звільнення апелянта з роботи з 31.12.2014 року за угодою сторін, не може бути доказом перебування його, молодого за віком та працездатного, у важкому матеріальному становищі.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведене, колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Підволочиського районного суду від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.Є. Фащевська