Справа № 154/3003/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Канівець Л.Ф.
Провадження № 22-ц/773/295/15 Категорія: 27 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів - Веремчук Л.М., Антонюк К.І.

при секретарі Черняк О.В.

з участю:

представника позивача Місюри І.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 грудня 2014 року в позові Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк (далі по тексту ПАТ КБ) "ПриватБанк" відмовлено.

Не погоджуючись із вищеназваним рішенням суду позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим через недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному об'ємі.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу із наведених у ній мотивів підтримала, тоді як відповідач просив її відхилити з огляду на безпідставність наведених у ній доводів.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних мотивів.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк", суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із зазначеним позовом.

Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи та нормах матеріального права.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Так, матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного 03 жовтня 2006 року договору № VOJ0RK11463517 ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 3600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6-7).

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим банком, заборгованість відповідача за кредитним договором від 03 жовтня 2006 року станом на 19 вересня 14 року склала 43164 грн. 96 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 1869 грн. 84 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 367 грн. 20 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом - 9381 грн. 39 коп., 31546 грн. 53 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с. 5 зворот).

Із позовом про стягнення заборгованості ПАТ КБ "ПриватБанк"" звернувся у жовтні 2014 року (а.с. 2-3).

Судовим наказом № 2-н-75 виданого Володимир-Волинським міським судом Волинської області 19 липня 2007 року з відповідача ОСОБА_2 на користь банку стягнуто 5226 грн. 16 коп. кредитної заборгованості (а.с. 22).

Отже, із урахуванням зазначеної суми, розмір заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед банком становить 37938 грн. 80 коп.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

Із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором № VOJ0RK11463517 від 03 жовтня 2006 року вбачається, що останнє надходження коштів від боржника ОСОБА_2 відбулось 18 червня 2009 року (а.с. 5 зворот).

В подальшому, будь-яке внесення коштів відповідачем не здійснювалося.

По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК Ураїни).

Відповідно до частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 просив відмовити в позові, у зв'язку з пропуском строк позовної давності (а.с. 32).

З огляду на викладене, позов до суду ОСОБА_2 подано після його спливу, доказів про те, що цей строк позовної давності пропущено з поважних причин, банком не надано.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача Місюра І.В. заперечила факт пропуску строку позовної давності, пояснила, що останній платіж відповідачем ОСОБА_2 було внесено 19 грудня 2011 року, у зв'язку із чим, прострочене сальдо зменшилось з 2189 грн. 84 коп. до 1869 грн. 84 коп., проте будь-яких належним та допустимих доказів в підтвердження внесення коштів відповідачем ОСОБА_2 надано не було. Тоді як, відповідач пояснив, що погашення заборгованості за кредитним договором про яке зазначає представник позивача відбулось в примусовому порядку, у зв'язку з виконанням в примусовому порядку судового наказу, що стверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 5924752 від 08 лютого 2011 року.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, дослідивши докази у справі та давши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем пропущено трирічний строк звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 грудня 2014 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді