АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Борисової О.В., Гаращенка Д.Р.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2015р. по цивільній справі за позовом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

встановила:

у листопаді 2014р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 46 295грн. 69коп. та судовий збір у сумі 462грн. 95коп.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що з 1 серпня 2010р. відповідача було зараховано курсантом першого курсу та поставлено на всі види забезпечення по курсантській нормі. 5 квітня 2013р. відповідача відраховано зі списків інституту у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання. 1 вересня 2011р. між відповідачем та Міністерством оборони України укладено контракт про походження військової служби (навчання) у Збройних силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, згідно якого відповідач зобов'язаний проходити військову службу у ВІТІ НТУУ «КПІ». Оскільки відповідач порушив умови контракту, розірвавши його достроково, повинен відшкодувати позивачу завдані збитки, які складаються з витрат на харчування у сумі 37 367,20грн., витрат на речове забезпечення у сумі 4 489,14грн., грошове забезпечення у сумі 4 079,35грн., медичне забезпечення у сумі 360грн., а всього 46 295,69грн.

Рішенням суду від 10 липня 2015р. стягнуто з відповідача на користь Міністерства оборони України в особі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 8928грн. 49коп. та 89грн. 28коп. судового збору.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, так як суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, стягнувши кошти на користь Міністерства оборони України, хоча вказана установа не була стороною у справі. Також апелянт посилається на те, що позивач не є належним позивачем за даним позовом, так як контракт ним був укладений з Міністерством оборони України, якому він повинен відшкодувати витрати, пов'язані з навчанням, а крім того, він проходив навчання в іншому навчальному

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11064/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
закладі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представни-

- 2 -

ка, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення представника позивача, який заперечував проти обставин, викладених у апеляційній скарзі, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» № 147 від 1 серпня 2010р. відповідача зараховано в списки особового складу інституту на всі види забезпечення по курсантській нормі, на котлове забезпечення з обіду з 1 серпня 2010р.

1 вересня 2011р. між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації НТТУ «КПІ» та відповідачем був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

Наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» (по стройовій частині) № 69 від 5 квітня 2013р. відповідача відраховано з інституту наказом проректора НТУУ «КПІ» від 3 квітня 2013р. № 696-с у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання, та звільнено з військової служби у запас за частиною 6 пунктом «и» (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що контракт був розірваний за ініціативою відповідача достроково, тому він повинен відшкоду-вати витрати, понесені позивачем, на його утримання у вищому навчальному закладі.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, з таких підстав.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Згідно пунктів 2, 3, 4 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 964 від 12 липня 2006р., витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі. Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС,

Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою

зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою. Розрахунок фактичних витрат здійснюється

- 3 -

вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Пунктом 8 вказаного Порядку визначено, що сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.

Відповідно до п. 1 контракту, який був укладений між Міністерством оборони України та відповідачем 1 вересня 2011р., останній зобов'язався відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій не є належним позивачем у даній справі є правомірними, а висновки суду першої інстанції про те, згідно з п. 6.8. Положення про Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій він фінансується за рахунок коштів державного бюджету, передбачених МОНУ та Міністерству оборони, тому позивач має правові підстави для пред'явлення даного позову, не грунтується на вищезазначених нормах матеріального права та умовах контракту, укладеного з відповідачем.

За змістом Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, та Порядкурозрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16 липня 2007р., який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 липня 2007р. за № 863/14130, навчальний заклад здійснює тільки розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі, та не має правових підстав вимагати стягнення понесених витрат на свою користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У порушення вказаної норми процесуального права, суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог та стягнув з відповідача кошти на користь Міністерства оборони України в особі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій, хоча таких позовних вимог заявлено не було, а Міністерство оборони України не було стороною по даному позову.

Крім того, як зазначалося вище, Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, встановлено, що сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету, а не на рахунок навчального закладу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення спору, тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій не є належним позивачем і не має правових підстав для пред'явлення позовних вимог про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

- 4 -

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2015р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: