Провадження № 22ц/784/347/15 Суддя першої інстанції Гуденко О.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

5 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Леванчука О.М., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Яценко Л.В.,

за участю: заявника ОСОБА_2,

боржника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року за заявою ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

25 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Свої вимоги заявниця мотивувала тим, що не встигла пред'явити виконавчий лист до виконання протягом року з поважних причин, зокрема у зв'язку з перебуванням в період з 1 вересня 2013 року по 1 листопада 2014 року за межами України на території Італії у відрядженні в якості продюсера фільму.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення її заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (наділ - Закону) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ст. 22 Закону ( в редакції, що діяла на час видачі виконавчого листа), виконавчі листі можуть бути пред'явленні до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Частиною 2 ст. 24 цього Закону передбачено, що стягувач, який пропустив строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.

За положеннями ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 1 жовтня 2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва за участю представника позивачки та відповідача було ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики в розмірі 1 800 000 дол. США, що еквівалентно на час ухвалення рішення 14 387 000 грн. (а.с. 20)

11 жовтня 2013 року це рішення суду набрало законної сили.

14 жовтня 2013 року представник позивачки звернувся до суду з заявою про видачу копії рішення суду та виконавчого листа. 16 жовтня 2013 року представник позивача отримав копію рішення суду та виконавчий лист (а.с.21).

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд дійшов висновку про ненадання ОСОБА_2 відповідних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

При цьому суд зазначив, що представник ОСОБА_2, який уповноважений останньою одержати виконавчий лист та звернути його до виконання, був в змозі надати виконавчий лист до виконання, також дата довіреності на представництво інтересів ОСОБА_2 та дата позову спростовують дані наданої стягувачем довідки Компанії Белл Фільм СРЛ про перебування останньої за межами України, а крім того, така довідка не містить офіційного перекладу.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов такого висновку передчасно, не дотримавшись приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не з'ясувавши в повному обсязі обставини, які мають значення для вирішення справи, вважаючи їх встановленими, та не надавши можливості учасникам судового процесу реалізувати свої права щодо надання суду переконливих доказів.

Так, представник ОСОБА_2 звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання без його участі та участі заявниці, яка начебто знаходилася за межами України, не надавши жодного доказу на підтвердження цих тверджень. Суд першої інстанції задовольнив це клопотання та розглянув справу без участі цих осіб, проте з'ясування поважності причин пропущеного строку по обставинам, які зазначені районним судом, потребує дачі пояснень як представника заявниці так і самої заявниці.

Крім того, погодившись розглядати справу без участі сторін, районний суд, висловивши сумніви щодо перебування заявниці протягом строку, визначеного для пред'явлення виконавчого листа до виконання, за межами України, не надав можливості ОСОБА_2 представити суду таке підтвердження, зокрема наданням закордонного паспорту, а також не вирішив питання щодо витребування судом відповідного підтвердження цих обставин з державних органів, до компетенції яких віднесено фіксування перетину громадянами кордону України.

Крім того, місцевий суд не надав можливості заявниці скористатися своїм правом надати суду офіційний переклад долученої довідки Компанії Белл Фільм СРЛ.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_2 фактично не перевірив доводи заяви, а тому, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню на підставі ст. 312 ЦПК України з передачею на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року скасувати та передати заяву на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді