РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Макарова В.О., при секретарі Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав.

В позові зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 вона в офіційному шлюбі не перебувала, але він записаний як батько у свідоцтві про народження дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2009 року. Також, цим рішенням з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 400,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. За її позовом про зміну розміру аліментів, аліменти було збільшено до 600,00 гривень щомісяця.

Станом на сьогоднішній день відповідач аліменти сплачує регулярно, але крім сплати аліментів він ніякої участі у вихованні, фізичному, духовному та моральному розвитку доньки не приймає, а саме не цікавиться її станом здоров'я, з дитиною зовсім не спілкується, жодного разу не вітав доньку з днем народження, не відвідував ні дитячий садок, ні школу, тобто протягом усього часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Отже, оскільки діями відповідача порушуються вимоги ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства", відповідно до яких кожен з батьків несе однакову відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, ОСОБА_1 просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради Панченко І.О. проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував, підтримав висновок від 16.01.2015 року № 01-10/3842.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Враховуючи вимоги ст. 157 ЦПК України, а також думку позивача та представника третьої особи, суд дійшов до висновку розглянути справу у відсутність відповідача по справі, на підставі доказів які містяться в матеріалах цивільної справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, письмові докази, суд дійшов до висновку, позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 25.12.2010 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2009 року, по справі № 204562/09, ОСОБА_2 визнано батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також, цим рішенням стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з 15.10.2009 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із довідки МКП „Основаніє" від 02.10.2014 року, за адресою АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, та ОСОБА_3

Відповідно до виробничої характеристики МКП „Основаніє", ОСОБА_1 працює сторожем з 21.10.2003 року по настуний час, за період праці зарекомендувала себе як працьовитий і виконавчий робітник, дисциплінарних стягнень не мала.

Згідно довідки про доходи МКП „Основаніє" від 15.11.2014 року, загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року за винятком аліментів становить 12 531,34 гривень.

Як вбачається із довідки КЗ „Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2", на час хвороби та знаходження на амбулаторному лікуванні ОСОБА_3 в періоди з 10.4.2003 по 19.04.2003 року, 06.12.2004 року по 09.12.2004 року, з 04.01.2009 року по 13.01.2009 року, лікарняні листи видавались матері ОСОБА_1

Згідно довідки КУ „Обласної клінічної психіатричної лікарні" від 01.10.2014 року, ОСОБА_1 на обліку не перебуває.

Згідно довідки Запорізької загальноосвітньої школи № 65 від 14.10.2014 року № 175, ОСОБА_2, батько учениці 11-А класу Русанової Є.В., ні в якій формі не здійснює зв'язків з педагогами та адміністрацією школи.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 02.02.2015 року поданої через канцелярію суду, відповідач з позовними вимогами ОСОБА_1 не погоджується, та зазначає, що щомісячно сплачує на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 600 грн. З його боку були спроби підтримувати зв'язок із донькою, він був в 2011 році на 1 вересня у школі, спілкувався з вчителями, відвідував її коли вона знаходилась у табору на „Великому Лугу". Також, він придбав їй мобільний телефон, надавав на дрібні розходи грошові кошти. Пізніше позивачка заборонила йому спілкування із донькою, у зв'язку із цим він не мав ніякої можливості спілкуватися з дочкою.

Під час розгляду розгляду цивільної справи до суду надійшов висновок районної адміністрації по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради від 16.01.2015 року № 01-10/3842, з якого вбачається, що за результатами засідання комісія дійшла висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його доньки, передбачених п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, а тому районна адміністрація Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, як орган опіки та піклування, вважає позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, недоцільним.

У відповідності з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та попрашайництва; 6) засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства", на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобовязані виховувати дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Під час розгляду судом справи, суду не надано достатньо доказів, які б безумовно свідчили про ухилення відповідачем від виховання та утримання своєї малолітньої дитини, що у відповідності з вимогами ст. 164 СК України було б підставою для позбавлення його батьківських прав.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, зважаючи на винятковість випадку даної справи, суд приходить до висновку про недоведеність заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог, та необхідність залишення їх без задоволення.

Керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 3, 11, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, статтею 164 Сімейного Кодексу України, ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства", суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 09.02.2015 року.

Суддя

Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя: В.О. Макаров