Справа № 755/626/15-ц
У Х В А Л А

про повернення заяви для подання до належного суду

"14" січня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., перевіривши виконання вимог ст. ст. 234, 256, 257 ЦПК України за заявою ОСОБА_1, яка є законним представником неповнолітньої доньки ОСОБА_2, заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, Київський міський пологовий будинок №6 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2015 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, яка є законним представником неповнолітньої доньки ОСОБА_2, заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, Київський міський пологовий будинок №6 про встановлення факту, що має юридичне значення.

13 січня 2015 року вказана заява була передана в провадження судді Катющенко В.П. в порядку визначеному ст. 11-1 ЦПК України.

Згідно ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно до п.5 ч.2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого проживання справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Відповідно до ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Як вбачається з матеріалів доданих до заяви, заявником у даній справі є ОСОБА_1, яка діє як законний представник неповнолітньої доньки ОСОБА_2. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта громадянина України ОСОБА_1, долученого до заяви.

В п.п. 34 та 44 Постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз`яснено, що питання про підсудність справ визначається Цивільним процесуальним кодексом,

Виключну підсудність встановлено для деяких справ окремого провадження. Зокрема, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання її недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи або за місцезнаходженням наркологічного або психіатричного закладу, якщо вона перебуває там на лікуванні (стаття 236 ЦПК); заява неповнолітньої особи про надання їй повної цивільної дієздатності подається до суду за місцем її проживання (стаття 242 ЦПК). Це стосується й деяких інших категорій справ (статті 251, 257, 269, 274, 279, 287 ЦПК).

Таким чином, з наведеного вбачається, що за вимог Цивільного процесуального кодексу заява про встановлення факту, що має юридичне значення, за зверненням фізичної особи, в даному випадку ОСОБА_1, яка діє як законний представник неповнолітньої доньки ОСОБА_2, повинна бути подана до суду за її зареєстрованим місцем проживання, що територіально знаходиться в Ставищенському районі Київської області.

Відповідно до ст. 115 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суддя вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність повернення заяви заявнику для подання її до належного суду, за її місцем проживання, тобто до Ставищенського районного суду Київської області.

У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. В той же час, судом не вбачається підстав для повернення заявнику судового збору сплаченого відповідно до квитанції №0.0.334023683.1 від 06 січня 2015 року, оскільки платіж здійснено заявником на розрахунковий районом Голосіївського районного суду м. Києва.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 115, 210, 234, 256, 257, 293, 294 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, яка є законним представником неповнолітньої доньки ОСОБА_2, заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, Київський міський пологовий будинок №6 про встановлення факту, що має юридичне значення - повернути заявнику, для подання її до належного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: