Номер провадження 2/756/279/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

28 січня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

при секретарі Головатюк І. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф.» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористанову основну щорічну відпустку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В липня 2014 року позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф.» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористанову основну щорічну відпустку та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що на підставі Наказу № 30/1-к від 02 жовтня 2013 року його було прийнято на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК - Р.С.Ф.» на посаду директора з правових питань з посадовим окладом 19 750 (дев'ятнадцять тисяч сімсот п'ятдесят) гривень. Під час роботи він сумлінно виконував свої посадові обов'язки, жодних дисциплінарних стягнень до його не застосовувалось.

З моменту прийняття його на роботу до Відповідача заробітна плата жодного разу не виплачувалась з вищезазначеною періодичністю, що є невиконанням законодавства про працю роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом).

З січня місяця заробітна плата не виплачувалась взагалі, що безумовно є порушенням законодавства про працю.

15 липня 2014 року ним було подано заяву про звільнення (розірвання трудового договору за власним бажанням) на підставі частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України. В порядку цієї ж норми ним було визначено строк розірвання трудового договору - 15 липня 2014 року.

Розмір заборгованості (невиплаченої заробітної плати ) розраховано за формулою Рз= 6,5 * 19750, де Рз - розмір заробітної плати, 6,5 кількість місяців з 01 січня 2014 року по 15 липня 2014 року з урахуванням вимог ч.1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці».

Тобто розмір заборгованості по заробітній платі складає 128375 гривень.

На підставі частини 1 статті 44 Кодексу законів про працю України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку.

Порядок обчислення середньої заробітної плати встановлено Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995. Виходячи із зазначеного порядку, вихідна допомога, що підлягає сплаті складає Вд=((зп1 + зп2)/((квд1+квд2))*(крд1+крд2)/2*3, де:

- Вд - розмір вихідної допомоги;

- зп1 та зп2 - розмір заробітної плати за два останні повні місяці роботи;

- квд1 та квд2 - кількість відпрацьованих днів в двох повних останніх місяцях роботи;

- крд1 та крд2 - кількість робочих днів в двох повних останніх місяцях роботи;

Таким чином Вд= (19750+19750)/(22+21)*(22+21)/2*3= 59 250.

Тобто розмір вихідної допомоги, який підлягає сплаті в порядку частини 1 статті 44 Кодексу законів про працю України складає 59 250 (п'ятдесят дев'ять тисяч двісті п'ятдесят) гривень.

У відповідності до частини 4 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

На момент подання позовної заяви трудову книжку йому видано не було та, відповідно, розрахунку проведено не було.

Відповідно, на підставі частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, додатково підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, розраховується по формулі Сз= (зп1+зп2)/(квд1+квд2)*крд, де Сз - розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, зп1, зп2 - розмір заробітної плати за два останніх повни місяці роботи, квд1,квд2 - кількість відпрацьованих днів в двох повних останніх місяцях роботи, крд - кількість робочих днів з моменту звільнення (15.07) до подання цієї позовної заяви, кількість днів затримки, таким чином Сз= (19750+19750)/((22+21))*4= 3 674, 42 грн.

Тобто розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, який підлягає сплаті в порядку ч.1 ст.117 та ч.4 ст.235 Кодексу законів про працю України складає 3 674 (три тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 42 (сорок дві) копійки.

Під час роботи ним не було використано його право на щорічну відпустку передбачене ч.1 статті 79 Кодексу законів про працю України та ч.1 статті 2 Закону України «Про відпустки».

Розмір компенсації з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 визначається за формулою Кв= (зп1+зп2)/((ккд1+ккд2))*24, де Кв - компенсація за невикористану щорічну відпустку, зп1, зп2 - розмір заробітної плати за два останніх повни місяці роботи, ккд1,квд2 - кількість календарних днів в двох повних останніх місяцях роботи, 24 - мінімальний розмір щорічної основної відпустки встановлений частиною 1 статті 6 Закону України «Про відпустки» .Таким чином Кв = (19750+19750)/((31+30))*24= 15541 грн.

Тобто розмір компенсації за невикористану основну щорічну відпустку складає 15 541 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот сорок одна) гривень.

Зухвале порушення роботодавцем вимог трудового законодавства, його незаконні дії (порушеня порядку виплати заробітної плати) та бездіяльність (невиплата заробітної плати) завдало суттєвих втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань та зміни звичного способу життя.

Це фактично призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя.

Неповернення боргу, який планував повернути із заробітної плати порушило стосунки з оточуючими людьми.

Враховуючи безспірність вимог про виплату заробітної плати, роботодавець фактично позбавив його права власності на зароблені кошти.

За таких обставин позивач вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню становить 20 000 гривень.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф» на його користь 128375 гривень в якості заборгованості по заробітній платі; 59 250 гривень в якості вихідної допомоги; 3 674 , 42 грн. в якості середнього заробітку за час затримки розрахунку; 15 541 гривень в якості компенсації за невикористану основну щорічну відпустку; 20 000 гривень в якості компенсації завданої моральної шкоди.

В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги зазначивши, що на підставі частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, додатково підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, розраховується по формулі Сз= (зп1+зп2)/(квд1+квд2)*крд, де Сз - розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку зп1, зп2 - розмір заробітної плати за два останніх повни місяці роботи квд1,квд2 - кількість відпрацьованих днів в двох повних останніх місяцях роботи, крд - кількість робочих днів з моменту звільнення (15.07) до 31 жовтня 2014 року (день судового розгляду), кількість днів затримки таким чином Сз= (19750+19750)/((22+21))*78= 71 651, 16 грн.

Тобто розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, який підлягає сплаті в порядку ч.1 ст.117 та ч.4 ст.235 Кодексу законів про працю України складає 71 651, 16 грн.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати» від 20 грудня 1997 року № 1427 сума компенсації втрати частини заробітної плати обчислюється шляхом множення суми невиплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Рк = Снзп * Км * Кпсц, де

Рк - розмір компенсації

Снзп - Сума невиплаченої заробітної плати за один місяць

Км - Кількість місяців, за які не виплачено заробітну плату

Кпсц - Коефіцієнт приросту споживчих цін

Таким чином Рк = 19 750 * 10 * 20,1% = 39 697 грн. 50 коп.

Тобто розмір компенсації за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати складає 39 697 гривень п'ятдесят копійок.

В зв*язку з цим просить суд також стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф.» на його користь 71 651 (сімдесят одну тисячу шістсот п'ятдесят одну) гривню 16 (шістнадцять) копійок в якості середнього заробітку за час затримки розрахунку та 39 697 гривень п'ятдесят копійок в якості компенсації за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з урахуванням уточнень та просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 19.07.2014 року проти позову заперечував, з посиланням на те, що ТОВ «ВІК-Р.С.Ф» сумлінно здійснювало виплату зарплати з моменту працевлаштування позивача по травень 2014 року включно та надає копії платіжних відомостей в яких міститься підпис позивача та які засвідчують факт отримання ним заробітної плати. Починаючи з квітня 2014 року по травень 2014 року включно ОСОБА_1 без поважних причин був відсутній на своєму робочому місці про, що є відповідні доповідні охорони ТОВ «ВІК-Р.С.Ф», а також доказом відсутності позивача на робочому місці є журнал обліку адміністративного персоналу та акт комісії про відсутність працівника на робочому місці. На виконання вимог ч. 1 ст. 149 ТОВ «ВІК-Р.С.Ф» шляхом телефонограми запрошувало позивача 30.04.2014 та 31.05.2014 року з'явитися протягом робочого дня до Товариства та надати пояснення, щодо причини своєї неявки. Враховуючи безпідставну відсутність ОСОБА_1 на робочому місці та факт ухилення надати пояснення, щодо причини своєї неявки та керуючись ст. 147 Кодексів законів про працю до позивача було застосовано стягнення у вигляді звільнення з підстав передбачених п.4 ст. 40 КЗпП України, а саме за прогул без поважних причин. ТОВ «ВІК-Р.С.Ф», наказом від 03.06.2014 р. за № 2412-к звільнило ОСОБА_1 про, що йому було повідомлено телефонограмою та було запропоновано з*явитися та отримати остаточний розрахунок. В судові засідання на 19.12.2014 року, 12.01. 2015 року та 27.01.2015 року відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд за згодою позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі Наказу № 30/1-к від 02 жовтня 2013 року позивача було прийнято на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК - Р.С.Ф.» на посаду директора з правових питань з посадовим окладом 19 750 (дев'ятнадцять тисяч сімсот п'ятдесят) гривень.

Відповідно до статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Порядок виплати заробітної плати регулюється в тому числі Законом України «Про оплату праці». Частина 1 статті 21 встановлює, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Частина 1 статті 24 того ж Закону регулює строки та періодичність виплати заробітної плати. У відповідності до зазначеної норми заробітна плата виплачується не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

15 липня 2014 року позивачем було подано заяву про звільнення (розірвання трудового договору за власним бажанням) на підставі частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України. В порядку цієї ж норми ним було визначено строк розірвання трудового договору - 15 липня 2014 року.

В ході розгляду справи відповідачем суду надано наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади радника з правових питань. При цьому в матеріалах справи знаходиться копія наказу № 30/1-к від 02.10.2013 року про призначення його на посаду директора з правових питань. Цей факт визнано і Відповідачем в запереченнях на позовну заяву.

Отже, наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади радника з правових питань є неналежним доказом і не може прийматись судом до уваги при винесенні рішення. При цьому слід зазначити, що 12.11.2014 року відповідачем на адресу позивача направлялося повідомлення про місце його роботи, що свідчить про те, що відповідачем не припинено трудові відносини з позивачем.

Окрім того, в журналі обліку працівників адміністративного персоналу (квітень-травень), копія якого долучена до матеріалів справи, обліковується присутність на роботі ОСОБА_1, при тому, що з посади радника з правових питань звільнено ОСОБА_1. Одночасно слід зазначити, що в копії акту про відсутність на робочому місці взагалі відсутня дата .

В судовому засіданні позивач суду пояснив, що в відомості про виплату заробітної плати за січень стоїть не його підпис. В відомостях про виплату заробітної плати за квітень та травень взагалі відсутній підпис про отримання заробітної плати, що додатково підтверджує той факт, що заробітна плата не виплачувалась.

Розмір заборгованості (невиплаченої заробітної плати ) розраховано за формулою Рз= 6,5 * 19750, де Рз - розмір заробітної плати, 6,5 кількість місяців з 01 січня 2014 року по 15 липня 2014 року з урахуванням вимог ч.1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці».

Відповідачем не надано суду належних доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості по заробітній платі перед позивачем.

Тобто розмір заборгованості по заробітній платі складає 128375 гривень, який слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі частини 1 статті 44 Кодексу законів про працю України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку.

Порядок обчислення середньої заробітної плати встановлено Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995. Виходячи із зазначеного порядку, вихідна допомога, що підлягає сплаті складає Вд=((зп1 + зп2)/((квд1+квд2))*(крд1+крд2)/2*3, де:

- Вд - розмір вихідної допомоги;

- зп1 та зп2 - розмір заробітної плати за два останні повні місяці роботи;

- квд1 та квд2 - кількість відпрацьованих днів в двох повних останніх місяцях роботи;

- крд1 та крд2 - кількість робочих днів в двох повних останніх місяцях роботи;

Таким чином Вд= (19750+19750)/(22+21)*(22+21)/2*3= 59 250 грн.

Тобто розмір вихідної допомоги, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку частини 1 статті 44 Кодексу законів про працю України складає 59 250 гривень.

У відповідності до частини 4 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

На момент розгляду справи судом трудову книжку позивачу видано не було та відповідно не проведено розрахунок при звільненні.

Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, розраховується по формулі Сз= (зп1+зп2)/(квд1+квд2)*крд, де Сз - розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку зп1, зп2 - розмір заробітної плати за два останніх повни місяці роботи квд1,квд2 - кількість відпрацьованих днів в двох повних останніх місяцях роботи, крд - кількість робочих днів з моменту звільнення (15.07.2014 року) до 31 жовтня 2014 року кількість днів затримки таким чином Сз= (19750+19750)/((22+21))*78= 71 651, 16 грн.

Тобто розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, який підлягає сплаті в порядку ч.1 ст.117 та ч.4 ст.235 Кодексу законів про працю України складає 71 651, 16 грн. за період з 15.07.2014 року до 31 жовтня 2014 року.

Під час роботи позивачем не було використано право на щорічну відпустку передбачене ч.1 статті 79 Кодексу законів про працю України та ч.1 статті 2 Закону України «Про відпустки». Вказану обставину відповідач також не спростував.

Розмір компенсації з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 визначається за формулою Кв= (зп1+зп2)/((ккд1+ккд2))*24, де Кв - компенсація за невикористану щорічну відпустку, зп1, зп2 - розмір заробітної плати за два останніх повни місяці роботи, ккд1,квд2 - кількість календарних днів в двох повних останніх місяцях роботи, 24 - мінімальний розмір щорічної основної відпустки встановлений частиною 1 статті 6 Закону України «Про відпустки» .Таким чином Кв = (19750+19750)/((31+30))*24= 15541 грн.

Тобто розмір компенсації за невикористану основну щорічну відпустку складає 15 541 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот сорок одна) гривень, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати» від 20 грудня 1997 року № 1427 сума компенсації втрати частини заробітної плати обчислюється шляхом множення суми невиплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Рк = Снзп * Км * Кпсц, де

Рк - розмір компенсації

Снзп - Сума невиплаченої заробітної плати за один місяць

Км - Кількість місяців, за які не виплачено заробітну плату

Кпсц - Коефіцієнт приросту споживчих цін

Таким чином Рк = 19 750 * 10 * 20,1% = 39 697 грн. 50 коп.

Тобто розмір компенсації за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати підлягає стягненню в сумі 39 697 гривень п'ятдесят копійок.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що діями відповідача були порушені конституційні права позивача , внаслідок чого йому було завдано моральну шкоду, разом з тим вважає, що розмір шкоди є завищеним. Позов стосовно стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню і становить 2000 грн., які і підлягають стягненню на користь позивача з відповідача. При цьому суд враховує, глибину душевних страждань позивача , ступінь порушення способу його життя та при визначенні розміру моральної шкоди керується вимогами розумності і справедливості.

Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф» на користь держави судовий збір в розмірі 3 165 грн. 15 коп.

Керуючись ч.4 та ч. 7 ст. 43, ч.2 ст.124 Конституції України, ст. 44, ч.1 ст.47, ч.1 ст.116, ч.1 ст.117, п.1 ч.1 ст.232,ч.4 ст.235, ст.237-1 Кодексу законів про працю України , ст. ст. 10, 15, 60, 61, 88, 208, 209, 212 - 215, ч.1 п.2 ст.367, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф.» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористанову основну щорічну відпустку та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф» (ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) 128 375 ( сто двадцять вісім тисяч триста сімдесят п'ять) гривень в якості заборгованості по заробітній платі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф» (ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) 59 250 ( п'ятдесят девять тисяч двісті п'ятдесят ) гривень в якості вихідної допомоги.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф» (ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) 71 651 ( сімдесят одну тисячу шістсот п'ятдесят одну) гривню 16 копійок в якості середнього заробітну за час затримки розрахунку.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф» (ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) 15 541 ( п'ятнадцять тисяч п'ятсот сорок одна) гривень в якості компенсації за невикористану основну щорічну відпустку.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф» (ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) 2 000 ( дві тисячі) гривень в якості компенсації завданої моральної шкоди.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф» (ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) 39 697 ( тридцять дев'ять тисяч шістсот дев'яносто сім) гривень 50 копійок в якості компенсації за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-Р.С.Ф» на користь держави судовий збір в розмірі 3 165 грн. 15 коп.

Рішення в частині присудження виплати заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню .

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії до суду першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: