Справа № 367/611/14 Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/535/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко
Категорія 58 22.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Сушко Л.П.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 та просив ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 17.11.2011 року між ним та відповідачем було укладено договір про правову допомогу, відповідно до умов якого адвокат ОСОБА_2 зобов»язався представляти інтереси ОСОБА_1 в судах, банках і інших установах з приводу спору, що виник з кредитного договору, укладеного між ним та ПАТ КБ «Надра».

На виконання умов договору ОСОБА_1 було сплачено ОСОБА_2 гонорар в розмірі 12 500 грн.

Разом з тим, відповідач, представляючи інтереси позивача, проявив повне незнання законодавчої бази по суті справи, що виявилося в тому, що він подавав позовні заяви з порушенням правил підсудності, неодноразово не з»являвся в судові засідання, затягував процес розгляду справи в суді.

Таким чином, позивачу були надані вкрай некваліфіковані послуги, які ще більше збільшили його матеріальні витрати і привели до ситуації, коли замість вирішення проблеми в судах, він фактично згаяв час та погіршив своє положення в спорі з банком.

Усвідомлюючи подальшу безперспективність співпраці з адвокатом ОСОБА_2, ОСОБА_1 13.05.2013 року надіслав йому листа з заявою про розірвання договору та повернення гонорару, на що отримав відповідь про відмову в поверненні коштів.

На даний момент кошти позивачу відповідачем не повернуті, оскільки він вважає, що повністю виконав свої зобов»язання за укладеним між сторонами 17.11.2011 року договором.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 12 500 грн. матеріальної та 8 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.11.2011 року між сторонами було укладено договір про правову допомогу, відповідно до п.1.1. якого адвокат ОСОБА_2 зобов»язується надати клієнту ОСОБА_1 таку правову допомогу: бути представником клієнта в підприємствах, установах, організаціях, банках, органах внутрішніх справ, прокуратурі, суді першої інстанції, Апеляційному суді та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ по цивільній справі між сторонами: ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» з приводу спору, що виник з кредитного договору про надання ОСОБА_1 кредиту.

Згідно п. 1.2. укладеного між сторонами Договору клієнт надає право адвокату при здійсненні своїх повноважень одержувати необхідні довідки та документи, подавати заяви, клопотання, позовні заяви, скарги, апеляційні скарги, касаційні скарги, розписуватись на них від імені клієнта, сплачувати від імені клієнта державне мито, судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, брати участь у судових засіданнях, подавати клопотання, одержувати копії рішень, ухвал, постанов та інших документів, а також користуватись всіма іншими правами, наданими законодавством України адвокату як представнику Законом України «Про адвокатуру» та цим договором.

На виконання вимог п.п 5.1., 6.1. укладеного між сторонами Договору ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 12 500 грн., що підтверджується матеріалами справи.

01.02.2013 року адвокат ОСОБА_2 направив на ім»я ОСОБА_1 звіт адвоката за надану правову допомогу в період з 17.11.2011 року по 01.02.2013 року, в якому повідомив про проведену роботу та просив до 10.02.2013 року погасити суму 2 591,59 грн. за неоплачений об»єм роботи адвоката, долучивши копію табелю робочого часу.

13.05.2013 року ОСОБА_1 направив адвокату ОСОБА_2 заяву, в якій повідомив про розірвання договору про правову допомогу від 17.11.2011 року з причин відсутності правової допомоги, адвокатської підтримки та затягування часу.

23.05.2013 року адвокат ОСОБА_2 направив ОСОБА_1 уточнений звіт за надану правову допомогу за період з 17.11.2011 року по 23.05.2013 року з табелем обліку використовування робочого часу.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем підстав позову і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 підставами стягнення з відповідача ОСОБА_2 на свою користь матеріальної та моральної шкоди в заяві зазначив норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим окремі види правовідносин з участю споживачів регулюються спеціальними законами України (наприклад, страхування, перевезення, фінансові послуги, житлово-комунальні послуги тощо), і Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до цих правовідносин в частині, не врегульованій спеціальним законом. Так, не застосовується Закон України «Про захист прав споживачів» до відносин із вчинення нотаріусом нотаріальних дій, а також до відносин із надання професійної юридичної допомоги адвокатами.

Враховуючи викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що оскільки предметом спору є договір про надання правової допомоги адвокатом, то на ці правовідносини дія Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється в зв»язку з тим, що вони регулюються спеціальним законом - «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 29 цього Закону дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про правову допомогу може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов»язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об»єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об»єднання) зобов»язаний (зобов»язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов»язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Відсутні в справі правові підстави і для задоволення вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за нормами цивільного законодавства, виходячи з наступного.

Договір про правову допомогу, укладений 17.11.2011 року між сторонами, є правочином і можливість повернення коштів, отриманих за ним відповідачем від позивача за надання послуг, безпосередньо пов»язується з визнанням його недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України, або його розірванням в порядку, визначеному ст.ст. 651 - 654 ЦК України.

Позивачем питання про визнання договору правової допомоги від 17.11.2011 року недійсним чи про його розірвання в позові не ставилося, в зв»язку з чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування матеріальної шкоди у вигляді коштів, сплачених позивачем за надані йому відповідачем послуги, в розмірі 12 500 грн.

Правильним є і рішення суду в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди, оскільки положеннями укладеного між сторонами договору про правову допомогу можливість її відшкодування не передбачена.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: