АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2560/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Калієвський І. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПальонного В. С.
суддівКарпенко О. В. , Нерушак Л. В.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці» на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці» про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною та зобов'язання повернути земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кищенці» про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною та зобов'язання повернути земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 липня 2005 року він є власником земельної ділянки площею 4.7185 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративно-територіальних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області, що підтверджується державним актом серія НОМЕР_1 від 13 червня 2006 року.

Між попереднім власником цієї земельної ділянки ОСОБА_7 та ТОВ «Кищенці» був укладений договір оренди строком на 10 років з правом його поновлення на новий строк.

Маючи намір використовувати земельну ділянку для власних потреб, він звернувся до ТОВ «Кищенці» з приводу повернення земельної ділянки, оскільки строк дії договору закінчувався у вересні 2014 року.

Проте, як з'ясувалося, 10 вересня 2008 року між ним та ТОВ «Кищенці» було укладено додаткову угоду до вказаного договору оренди земельної ділянки, за умовами якої строк дії договору оренди продовжено до 20 років.

Вказану додаткову угоду від його імені підписала його мати ОСОБА_8, яку він на такі дії не уповноважував.

З врахуванням зазначених обставин позивач просив визнати додаткову угоду від 10 вересня 2008 року до договору оренди землі за №124, укладеного 17 грудня 2004 року між ОСОБА_7 та ТОВ «Кищенці» недійсною, зобов'язати відповідача повернути йому спірну земельну ділянку, стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 15 вересня 2015 року позов задоволено: визнано додаткову угоду від 10 вересня 2008 року до договору оренди землі №124 від 17 грудня 2004 року, яка укладена між ОСОБА_6 та ТОВ «Кищенці», недійсною; зобов'язано ТОВ «Кищенці» усунути перешкоди ОСОБА_6 у користуванні і розпорядженні цією земельною ділянкою.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Кищенці» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «Кищенці», який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника ОСОБА_6, який заперечував проти її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником земельної ділянки площею 4,7185 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Маньківської сільської ради Маньківського району, яка спадкодавцем ОСОБА_7 за договором оренди від 17 грудня 2004 року була передана в оренду ТОВ «Кищенці» строком на 10 років.

10 вересня 2008 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Кищенці» укладена додаткова угода до вказаного договору, якою строк оренди продовжено до 20 років.

Звернувшись з даним позовом до суду, позивач зазначав, що додаткову угоду не підписував, підписала її його мати, яку він на такі дії не уповноважував.

Мати позивача ОСОБА_8 підтвердила факт підписання нею додаткової угоди до договору оренди без уповноваження її на такі дії позивачем.

Проведеною у справі судово-почеркознавчою експертизою встановлено, що підписи в графі «орендодавець» в трьох примірниках додаткової угоди від 10 вересня 2008 року до договору оренди землі виконані не ОСОБА_6, а іншою особою.

Відповідно до ст.237 України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони від імені другої сторони, які вона представляє.

Представник має право діяти від імені і за рахунок особи, яку він представляє.

Однак повноваження, надані представнику на підставі довіреності, повинні виконуватись відповідно до змісту цієї довіреності та у її межах.

Згідно ст.238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий право чин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до ст..215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Встановивши, що оспорювана додаткова угода до договору оренди землі підписана не позивачем, а іншою особою, що свідчить про відсутність його волевиявлення на укладення цієї угоди, суд прийшов до обґрунтованого висновку про визнання угоди недійсною з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги були предметом судового дослідження і висновку суду не спростовують.

Зокрема, посилання апелянта на те, що оспорювана додаткова угода була укладена представником позивача з перевищенням наданих їй позивачем повноважень, але в подальшому була схвалена позивачем, що підтверджується отриманням ним орендної плати, а відтак не підлягає визнанню недійсною відповідно до ст.241ЦК України, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач уповноважував матір на вчинення будь-яких дій щодо договору оренди належної йому земельної ділянки, а орендну плату, як вбачається з матеріалів справи, позивач не отримував.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці» про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною та зобов'язання повернути земельну ділянку залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :