Ухвала

іменем україни

14 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня

2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва (далі - КП «Печерськжитло») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 та користується наданими комунальними послугами. Оскільки відповідач участі в утриманні будинку не приймає, надані послуги не оплачує, у період з листопада 2005 року по квітень 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 26 074 грн 21 коп., яку позивач просив стягнути на його користь з відповідача.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року, позов КП «Печерськжитло» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП «Печерськжитло» 15 684 грн 47 коп. та 214 грн 60 коп. у відшкодування судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову КП «Печерськжитло» відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов, суди на підставі поданих доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили із того, що відповідач, отримавши надані позивачем комунальні послуги, не сплатив їх вартість, чим допустив заборгованість. Розмір заборгованості за надані послуги судами визначений вірно, з урахуванням поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності. Також суди вірно виходили з того, що факт непроживання відповідача у спірній квартирі останнім не доведено, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня

2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник