Справа № 369/7526/14 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/486/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
Категорія 18 03.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 15 квітня 2013 року під розписку позичила відповідачу кошти в сумі 2000 доларів США., що на день передачі коштів становило 15 980 грн., із строком повернення коштів до 15 липня 2013 року. Однак, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань, а тому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу, яка на час подачі позову становить 23 280 грн. з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, всього на загальну суму 25686,30 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в розмірі 23 767,28 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду та про ухвалення нового, про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. В матеріалах справи відсутні докази того, що кошти у розмірі 2000 доларів США були передані відповідачу. Крім того суд першої інстанції невірно визначив суму боргу через застосування курсу долара США не на момент виникнення зобов'язання у відповідача.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав у позивача у борг кошти в сумі 2000 доларів США та зобов'язався повернути їх до 15 липня 2013 року, що підтверджується розпискою (а.с. 4).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 526, 611, 625, 1046 ЦК України та встановленими судом обставинами справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Тобто, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, доводи апелянта про те, що суд не перевірив факт отримання коштів відповідачем не заслуговують на увагу та не підтверджені належними доказами.

Доводи апелянта про те, що судом було проігноровано заяву представника відповідача про відкладення розгляду справи та порушено принцип змагальності сторін є безпідставними, оскільки в матеріалах справи взагалі відсутня будь-яка заява представника відповідача щодо відкладення розгляду справи, а заочний розгляд справи, про який зазначає відповідач судом не проводився.

Посилання апелянта на невірне визначення судом першої інстанції суми, яка підлягає до стягнення через безпідставне врахування курсу долара США на момент звернення до суду, колегія суддів не може взяти до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 533 ЦК України - якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Визначивши суму боргу станом на момент звернення до суду, позивач діяв у відповідності до вимог ст. 533 ЦК України, оскільки станом на день подачі позову відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав та кошти не повернув.

Таким чином висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.