Справа № 367/6834/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Кухленка Д.С.,

при секретарі Токач М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Енерго Шлях», 3-тя особа: директор ТОВ «Енерго Шлях» ОСОБА_2 про видачу наказу про звільнення, зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, витребування трудової книжки,

в с т а н о в и в:

Позивач 23.10.2014р. звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що він з 1.09.2013р. був працевлаштуваний на роботу в ТОВ «Енерго Шлях» на посаду енергетика в цех мясопереробки, який знаходиться за адресою: Київська обл., с.м.т. Гостомель, вул. Кірова, 63.

Зазначив, що заробітну плату не нараховувати з березня 2014 р. Розуміючи, що в подальшому керівництво буде грубо порушувати трудове законодавство, та за рахунок праці позивача поліпшувати своє матеріальне становище.

16.04.2014р. написав заяву про звільнення за власним бажанням і відпрацював 14 днів.

4.06.2014р. ОСОБА_1 приїхав до відповідача, але керівництво ТОВ «Енерго Шлях» зустрітися з позивачем не забажало.

17.06.2014 р. написав заяву про видачу трудової книжки і відправив її рекомендованим листом із зворотнім повідомленням.

22.07.2014 року позивач отримав поштою лист за закінченням встановленого строку зберігання.

Через невидачу позивачеві трудової книжки з вини відповідача не мав змоги влаштуватися на іншу роботу, а тому був позбавлений засобів для власного існування та забезпечення сімї.

Відповідач порушив норми чинного законодавства та не виконав покладеного на нього обовязку щодо видачі працівнику трудової книжки в день звільнення.

Оскільки відповідач своєчасно не видав трудову книжку підлягає стягненню середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки.

Поскільки існує затримка видачі трудової книжки є всі підстави визнати недійсним запис про звільнення позивача на фактичний день звільнення, зобовязавши відповідача видати трудову книжку.

В судове засідання не зявився позивач, просив слухати позов у свою відсутність позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві ТОВ «Енерго Шлях».

Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються нормами Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Відповідно до ст.. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. Крім того, згідно 4.4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно з ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Крім того, згідно з пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного суду України „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року, судам необхідно враховувати, що відповідно до ст 237- КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин ( незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя умовах, тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами 1 і 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначена, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Крім цього, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження факт несвоєчасної оплати заробітної плати, та видачі трудової книжки, оскільки даний факт викликав у позивача душевні страждання необхідності для організації свого життя. Враховуючи, надані позивачем докази заподіяння йому моральної шкоди, на думку суду, достатньою компенсацією моральної шкоди, яка відповідає завданим позивачу моральних страждань та вимогам розумності і справедливості є сума 1000 грн, які підлягають стягненню з відповідача, як особою, що її завдала. Інших доказів на підтвердження позовних вимог позивачем надано не було.

Враховуючи встановлені обставини та зазначені норми закону, суд дійшов висновку, що відповідач повинен виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000 тисяча гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, у звязку із тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд стягує його з відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 116, 117 Кодексу законів про працю України, керуючись статтями 10, 15, 30, 60, 88, 197, 212-215, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Енерго Шлях» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відшкодувати з ТОВ «Енерго Шлях» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 тисячі гривень.

Зобовязати ТОВ «Енерго Шлях» змінити дату звільнення ОСОБА_1 на фактичний день видачі трудової книжки та видати трудову книжку ОСОБА_1.

Стягнути з ТОВ «Енерго Шлях» судовий збір розмірі 243 грн.60 коп. у дохід держави.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_3