Справа № 467/17/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 року Арбузинський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючої - судді Кірімової О.М.

за участю секретаря - Сіваченко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Воєводської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області,

ОСОБА_3

про

встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Воєводської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, в якому просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_4 та після смерті батька ОСОБА_5, визнати за ним, як спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, право на земельну частку (пай), площею 6,87 умовних кадастрових гектарів, яка знаходилась в колективній власності КСГП «Колос» с.Воєводське Арбузинського району Миколаївської області, також визнати за ним, як спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, право на земельну частку (пай), площею 6,87 умовних кадастрових гектарів, яка знаходилась в колективній власності КСГП «Колос» с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай), розміром 6,87 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності КСГП «Колос» та на яку померла мала право на підставі сертифікату НОМЕР_4 від 14 березня 1997 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, після його смерті залишилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай), розміром 6,87 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності КСГП «Колос» с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області та належала померлому на підставі сертифікату НОМЕР_5 від 14 березня 1997 року

В квітні 2014 року, при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, в усній формі йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), оскільки відсутні оригінали сертифікатів про право на земельну частку (пай).

В зв'язку з зазначеним позивач не може скористатись своїм правом щодо отримання спадкового майна, а тому вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2015 року вимоги позивача в частині встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_5 та визнання за позивачем, як спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_5, право на земельну частку (пай), площею 6,87 умовних кадастрових гектарів, яка знаходилась в колективній власності КСГП «Колос» с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області, залишено без розгляду.

Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява, згідно якої вона підтримала позовні вимоги з урахуванням заяви про залишення позовних вимог без розгляду та просила слухання у справі провести за її відсутності.

Від відповідача Воєводської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області до початку судового засідання надійшла заява, згідно якої представник відповідача не заперечує проти задоволення позовних вимог та просив слухання справи провести за його відсутності.

Від представника відповідача ОСОБА_3 до початку судового засідання, через канцелярію суду, подано заяву, згідно якої він не заперечує проти задоволення позовних вимог про встановлення факту прийняття позивачем спадщини після смерті матері ОСОБА_4 та визнання за позивачем права на земельну частку (пай), на яку за свого життя мала право його мати, ОСОБА_4 Крім того, представник відповідача просив слухання у справі провести за його відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видно, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5(а.с. 7)

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16 листопада 1995 року (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 28 травня 2013 року (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складалась з права на земельну частку (пай) площею 6,87 умовних кадастрових гектарів, яка знаходилась в колективній власності КСП «Колос» с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області, та належала ОСОБА_4, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_4 від 14 березня 1997 року (а.с. 11).

У відповідності до роз'яснення Арбузинської державної нотаріальної контори від 18 листопада 2014 року про неможливість вчинення нотаріальної дії, зазначається, що оскільки ОСОБА_1 не було надано доказів про те, що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, не була подана заява про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини до шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 та в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Разом з цим, ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до суду, для вирішення даного питання по суті. (а.с. 16).

Згідно інформації Державного нотаріального архіву (а.с. 39-50) після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа за заявою сина померлих ОСОБА_1 та видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_3, яка є співвідповідачем по справі. ( а.с.61)

Згідно свідоцтва про смерть ( а.с.62) ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до приписів ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного чи невизнаного права у разі його порушення чи невизнання.

Згідно з правилами диспозитивності (ст.11 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до Цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Оскільки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

За правилами ст.ст.548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Доказом цього може бути наявність у спадкоємця ощадної книжки на ім'я померлого, іменних цінних паперів, квитанцій про оплату комунальних та інших послуг, обов'язкового страхування майна та інших документів, виданих на ім'я померлого, на майно, користування, управління і розпорядження яким можливе тільки після оформлення прав на нього.

Окрім того, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців (п. 113 вищевказаної Інструкції).

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема факт прийняття спадщини (щодо спадкових відносин, що існували до введення в дію Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 р., який прийшов на зміну ЦК УРСР 1963 р.).

За правилами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Враховуючи те, що позивачка не має можливості оформити право на спадщину в нотаріальній конторі її спадкові права підлягають судовому захисту.

Так, спадкоємцями першої черги за законом, у відповідності до частини 1 статті 529 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (далі - ЦК УРСР) є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Позивач є сином та спадкоємцем померлої матері ОСОБА_4 першої черги за законом (а.с. 55).

З огляду на частину 1 статті 525 ЦК УРСР день смерті спадкодавця ОСОБА_4, є часом відкриття спадщини.

Згідно приписів частини 1 статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до довідки Воєводської сільської ради Арбузинського району (а.с. 15) на момент смерті ОСОБА_5, з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_4 за адресою: с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області

Відповідно до довідки Воєводської сільської ради Арбузинського району (а.с. 14) на момент смерті ОСОБА_4, з нею проживав її син ОСОБА_1 за адресою: с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області.

Згідно інформації Державного нотаріального архіва ( а.с.39-50) після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заведена.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позивач, в силу статей 548, 549 ЦК УРСР, прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4, що й не заперечували відповідачі,яка складається із права на земельну частку (пай), площею 6,87 умовних кадастрових гектарів, яка знаходилась в колективній власності КСГП «Колос» с.Воєводське Арбузинського району Миколаївської області.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За такого, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_4, а неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину не може бути перешкодою у набутті в ним таких прав, яке за позивачем має бути визнано, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Воєводської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай), розміром 6,87 умовних кадастрових гектарів, яка знаходилась в колективній власності КСП «Колос» с. Воєводське Арбузинського району Миколаївської області та належало ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_4.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова