Справа №: 398/6778/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" січня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,

при секретарі - Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

12.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, де просить стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 08.08.2007 року у розмірі 7 883,47 грн., яка складається з наступного: 1493,26 заборгованість за кредитом, 5 538,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, штрафи: - 500,00 грн. (фіксована частина) та 351,59 грн. (процентна складова), а також судовий збір в сумі 243,60 грн..

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою 08.08.20007 року був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав відповідачці кредит у сумі 1 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В результаті невиконання відповідачкою умов кредитного договору, згідно наданого розрахунку, станом на 31.07.2014 року заборгованість складає 7 883,47 грн., із них:

1493, 26 заборгованість за кредитом, 5 538,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 351,59 грн. (процентна складова), а також судовий збір в сумі 243,60 грн..

Також позивач просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати.

Позивач подала до суду заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що між нею та банком було укладено строковий кредит на суму 2 200 грн., на строк 10 місяців з 08.08.2007 р. по 08.06.2008 року, строк дії договору закінчився 08.06.2008 року, а оплата за договором повинна була бути здійснюватись з 20 по 25 число кожного місяця по 220,12 грн., а тому вважає, що 25 червня 2008 року є останнім днем сплати заборгованості за кредитом, в зв'язку з чим строк позовної давності починає свій відлік з 25.06.2008 року, який сплив 25.06.2011 року (а.с. 34).

Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що 08.08.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого на підставі заяви позичальника ОСОБА_1, банк надав відповідачці строковий кредит у сумі 2 200,00 грн. на строк - 10 місяців, на строк з 08.08.2007 р. по 08.06.2008 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту; єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 200 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) строки.

Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «20» по «25» число кожного місяця позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 220,12 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди , комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Товар та/або інше майно позичальника є предметом застави та відповідно до п.п.2.3, 2.4, 2.5 Умов забезпеченням зобов'язань. Інформація про товар (його найменування, вартість, заводський номер) визначені у супроводжувальних документах на товар, копії яких додаються до заяви позичальника. Товар належить/буде належати у майбутньому позичальникові на праві власності.

Максимальний розмір вимоги, яка забезпечується предметом застави, складає 2201,2 грн. Предмет застави знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Своїм підписом у заяві про надання кредиту відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) і Тарифами банку складають кредитно - заставний договір. Базова процентна ставка за кредитом - 3% на місяць на залишок заборгованості (а.с. 8 - 14)

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що при укладенні договору кредиту сторони досягли згоди щодо його умов у відповідності зі ст.638 ЦК України, які є обов'язковими до виконання ними.

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» кошти, які надані кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. Таким чином, ОСОБА_1 отримала споживчий кредит.

За умовами договору споживчого кредиту ОСОБА_1 зобов'язалася повернути кредит та проценти за користування ним щомісячними платежами згідно з обумовленим в договорі строками. Останній такий платіж вона повинна була здійснити до 08.06.2008 року.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, через невиконання відповідачкою своїх зобов'язань перед позивачем, станом на 31.07.2014 року заборгованість складає 7 883,47 грн., із них:

- 1493, 26 заборгованість за кредитом, 5 538,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 351,59 грн. (процентна складова), а також судовий збір в сумі 243,60 грн..

16.10.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України ).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч., ч.1, 3 ст. 264 ЦК України ).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України ).

Відповідачка подала до суду заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що строк дії договору закінчився 08.06.2008 року, а оплата за договором повинна була бути здійснюватись з 20 по 25 числа кожного місяця, а тому вважає, що 25 червня 2008 року є останнім днем сплати заборгованості за кредитом, в зв'язку з чим строк позовної давності починає свій відлік з 25.06.2008 року, який сплив 25.06.2011 року (а.с. 34)

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 08.08.2007 року (а.с. 6 - 8) вбачається, що з 01.09.2008 року виникла заборгованість по кредиту. До суду не надано даних звідки б вбачалось, що позичальник вчинила дії, які б свідчили про визнання нею свого боргу.

Позивачем не надано до суду доказів того, що між сторонами кредитного договору було встановлено терміни позовної давності іншою тривалістю, чим передбачено чинним законодавством, по вимогах про стягнення: кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України ).

Як роз'яснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, оскільки від позивача не надійшло заяви про поновлення строку звернення до суду, а відповідачка подала заяву про застосування строку позовної давності, то у суду є правові підстави для застосування такого строку, так як строк дії договору закінчився 08.06.2008 року, а до суду відповідач звернувся 16.10.2014 року, а тому в позовних вимогах ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно пункт 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного СудуУкраїни № 6-126цс13 від 20 листопада 2013 року у справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи те, що у вимогах банку відмовлено, то судові витрати понесені банком, відповідно до ст.88 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст., ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: