Справа №1304/4352/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2015 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Романюка В.Ф.

при секретарі - Куц Н.З.

з участю: представника позивача Федорюк І.І.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки -

в с т а н о в и в:

позивач ПАТ "ВіЕс Банк", який є правонаступником ПАТ "Фольксабанк", звернувся в суд з позовом до відповідача з врахуванням уточнень позовних вимог просить звернути стягнення на квартиру, яка перебуває у власності останнього, що знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 77, 3 м.кв., шляхом її продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, для задоволення вимог позивача за кредитним договором KF 52057 від 08.09.2008 року в розмірі 154 037, 10 доларів США (сто п'ятдесят чотири тисячі тридцять сім доларів США десять центів), що за курсом НБУ станом на 10 травня 2012 року становить 1 230 586, 99 гривень (один мільйон двісті тридцять тисяч п'ятсот вісімдесят шість гривень, дев'яносто дев'ять копійок), з підстав викладених у позовній заяві.

В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що 08.09.2008 р. між ПАТ «Фольксбанк» (правонаступник ВАТ «Електрон») та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № KF 52057, згідно якого ПАТ «Фольксбанк» надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 120000,00 дол. США, з кінцевим строком погашення не пізніше 08.09.2016 р. З метою виконання зобов'язань за Кредитним договором № KF 52057 від 08.09.2008 р. між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 08.09.2008 р., відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку із невиконанням умов Кредитного договору № KF 52057 від 08.09.2008 р. ПАТ «Фольксбанк» надіслав ОСОБА_3 лист - вимогу у відповідності до ст.35 ЗУ «Про іпотеку». У вимозі позивач зазначив, що в разі невиконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Фольксбанк» буде вимушений вжити заходів щодо дострокового повернення суми заборгованості та попередив відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Про те, заборгованість за цим договором так і не була погашена.

Таким чином, станом на 04 травня 2012 р. загальна заборгованість за кредитним договором становить: 154037,10 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 травня 2011 р. (1 дол. США =7,9889 грн.) становить 1230586,99 грн. з яких: 111182,19 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 травня 2012 р. становить 888223,40 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 27214,03 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 травня 2012 р. становить 217410,17 грн. - заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом; 15640,88 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10 травня 2012 р. становить 124953,43 грн. - пеня за невчасне погашення кредиту.

Отже, враховуючи вищенаведене, просить позов задоволити.

У судовому засіданні представник позивача уточненні позовні вимоги підтримав, надала пояснення аналогічні до позову. Просила такий задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, надавши письмові заперечення проти позову. Просила у задоволенні такого відмовити, оскільки діє ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії даного Закону не може бути примусово стягнуте нерухоме майно, яке вважається предметом застави.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 08.09.2008 р. між ПАТ «Фольксбанк» правонаступником якого на даний час є ПАТ «ВіЕс Банк» /а.с.76-78/ та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № KF 52057, згідно якого ПАТ «Фольксбанк» надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 120000,00 дол. США, з кінцевим строком погашення не пізніше 08.09.2016 р. /а.с.7-12/. З метою виконання зобов'язань за Кредитним договором № KF 52057 від 08.09.2008 р. між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 08.09.2008 р., відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. /а.с.13-17/.

У зв'язку із невиконанням умов Кредитного договору № KF 52057 від 08.09.2008 р. ПАТ «Фольксбанк» було надіслано ОСОБА_3 лист - вимогу у відповідності до ст.35 ЗУ «Про іпотеку»./а.с.5/. Оскільки, відповідно п.5.3.1 Кредитного договору та п.6.1 Іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за Кредитним договором Банк має право звернути стягнення на предмет застави (іпотеки), тобто на квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох житлових кімнат на кухні, загальною площею 77,3 кв.м., житловою площею 54,8 кв.м., яка належить іпотекодавцю - майновому поручителю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Головацькою Х.С. державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори 14.12.1993 р.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із копії рішення Франківського районного суду м.Львова від 10.07.2012 р. у з"явку із невиконанням ОСОБА_2 умов Кредитного договору, ПАТ «ФольксБанк» звернувся в суд про стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованість по кредиту в розмірі 111182,19 дол. США, заборгованість по відсотках в розмірі 27214,03 дол. США та пеню в розмірі 15640,88 дол. США, а всього 154037,10 дол. США, що еквівалентно у гривні за курсом НБУ становить 1230586,99 грн. /а.с.40/. Даний позов був задоволений. Відтак, 18.03.2013 р. Франківським ВДВС ЛМУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. /а.с.108/. Однак, 14.04.2014 р. Франківським ВДВС ЛМУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із тим, що майна у боржника, на яке можна звернути стягнення для погашення заборгованості в розмірах даної суми, не виявлено. /а.с.109/.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У частині 1 ст.1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.12, ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положеннями ст.35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Вказані положення відповідно до ч. 2 ст.35 цього Закону не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві.

Разом з тим, в силу дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке виражається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

За своїм змістом вказаний Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового зверненя стягнення на предмет застави та іпотеки, а сааме: визначає , що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки вказаним Законм не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокремати, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Як встановлено у судовому засіданні, у квартирі АДРЕСА_1 проживала та проживає ОСОБА_3, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки виданої ЛКП «Айсберг» №1982 від 27.10.2014 р. /а.с.141/ та актом комісії ЛКП «Айсберг» від 29.10.2014 р./а.с.172/. При цьому, загальна площа вказаної квартири складає 77,30 м. кв. Також, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданої реєстраційною службою Головного управління юстиції у Львіській області Львівського міського управління юстиції від 17.11.2014 р. встановлено, що у відповідачки ОСОБА_3 не має у власності іншого нерухомого майна, а тому дані правідносини підпадають під застосування Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», якій слід застосовувати до цих правовідносин.

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, оскільки такий є законний та обґрунтований. Однак, відповідно до ст. 217 ЦПК України, та з врахування вищезазначеного Закону, суд приходить до висновку, що рішення суду в частині звернення стягнення на іпотечне майно слід зупинити на час дій Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, на відповідача слід покласти документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст. 11, 526 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Звернути стягнення на квартиру, загальною площею 77,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог ПАТ «ВіЕс Банк» за Кредитним договором № KF52057 від 08 вересня 2008 року в розмірі 154037,10 (Сто п'ятдесят чотири тисячі тридцять сім доларів США, 10 центів) дол. США, що за курсом НБУ станом на «10» травня 2012 р. (курс 2 дол. США =7,9889 грн.), що становить 1230586,99 (Один мільйон двісті тридцять п'ятсот вісімдесят шість гривень 99 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» судовий збір в розмірі 3219,00 грн.

Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки зупинити на час дії Закону України від 03.06.2014 р. «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В.Ф. Романюк