Провадження №2/761/628/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Волошина В.О.

при секретарі: Криворучко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії медичних наук України, третя особа: Державна установа «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України» про визнання незаконними та скасування актів НАМН України; зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

В вересні 2014р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 2-5) до відповідача Національної академії медичних наук (НАМН) України, третя особа: ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України», в якому просив суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову Президії НАМН України від 22 січня 2014р. № 1/1;

- визнати незаконним та скасувати наказ Президента НАМН України від 29 січня 2014р. № 4-ос;

- зобов'язати Президію НАМН прийняти рішення про оголошення обрання за конкурсом кандидатури на посаду директора ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України» та провести нові вибори керівника ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він був один з кандидатів на посаду директора ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України», так 22 січня 2014р. Президією НАМН України затверджено постанову за № 1/1, якою на посаду директора призначено ОСОБА_3, а 29 січня 2014р. наказом Президента НАМН України № 4-ос зазначену особу призначено директором ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України».

На думку позивача зазначені вище постанова Президії НАМН України від 22 січня 2014р. № 1/1 та наказ Президента НАМН України від 29 січня 2014р. № 4-ос є незаконними та повинні бути скасовані судом на підставі ст. 7 Закону України «Про наукову і науково - технічну діяльність», Статуту ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України», Положення про порядок обрання за конкурсом науковими радами НАМН України кандидатури на посаду керівника наукової установи, оскільки було порушено порядок проведення конкурсу на посаду директора ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України», тому що кандидатура одного з учасників, а саме діючого директора третьої особи не проходила обговорення на засіданні розширеної вченої ради.

В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просили суд позов задовольнити.

Представники відповідача, третьої особи проти задоволення позову заперечували, зазначаючи, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, і процедура проведення конкурсу на посаду директора ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України» вже була предметом розгляду судами в порядку адміністративного судочинства, наголошували, що позивачем пропущено строк звернення до суду, визначений положеннями КЗпП України.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони позивача свідки: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 повідомили наступне.

Так, свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він працює у третьої особи, з позивачем був знайомий декілька тижнів, коли останній виконував обов'язки директора третьої особи. Свідок приймав участь у конкурсі на посаду директора третьої особи разом з позивачем та іншими кандидатами. Свідок зазначив, що немає претензій до процедури проведення конкурсу на посаду директора третьої особи. Конкурс на посаду був оголошений в квітні 2013р., в травні відбулося рейтингове голосування, а в червні вибори. Розширена вчена рада була створена за наказом позивача, і засідання якої відбулось в червні 2013р. за участю і позивача, в подальшому засідання відбулося в 2014р. але з інших підстав ніж обговорення кандидатів на посаду директора.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він працює у третій особи, також, приймав участь у конкурсі на посаду директора третьої особи разом з позивачем та свідком ОСОБА_4 Свідку невідомо, чи мало місце порушення процедури проведення конкурсу на посаду директора третьої особи. На думку свідка, якщо оспорюється в суді процедура проведення конкурсу на посаду директора, то вказана процедура повинна проводитись повторно. Також свідок повідомив, що незадоволений діями діючого керівництва, з яким у нього складаються неприязні стосунки, внаслідок застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Суд, заслухавши пояснення представників: сторін, третьої особи, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2013р. по справі № 826/15377/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Президії НАМН України, НАМН України, третя особа: ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України» про визнання дій протиправними; скасування протоколу від 26 вересня 2013р.; зобов'язання вчинити дії, яка набрала законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову Президії НАМН України від 26 вересня 2013р. «Про розгляд результатів виборів керівника ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України»; зобов'язано НАМН України на засіданні Президії НАМН України затвердити кандидатуру ОСОБА_3 на посаду директора ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України».

Зазначеною постановою суду встановлено, що етап обговорення кандидатур на засіданні розширеної вченої ради наукової установи, не передбачений Статутом третьої особи, а тому наслідкам обговорення кандидатур на засіданні розширеної вченої ради наукової установи не може бути надано преференції чи первинного значення порівняно з іншими етапами при прийнятті Президією НАМН України рішення про затвердження або не затвердження кандидатури керівника наукової установи.

Оскільки на засіданні вченої ради третьої особи серед інших кандидатур також підтримано кандидатуру ОСОБА_3, суд дійшов висновку, що позивач пройшов етап обговорення на засіданні розширеної вченої ради третьої особи, отже твердження відповідача, що кандидатуру ОСОБА_3 не підтримано розширеною вченою радою третьою особою безпідставним.

Крім того, зазначеною вище постановою суду, також було встановлено, що кандидатура ОСОБА_3 відповідає вимогам встановленим Положенням про порядок обрання за конкурсом науковими радами НАМН України кандидатури на посаду керівника наукової установи, затвердженою постановою Президії НАМН України від 12 липня 2012р. № 10/8, до кандидатів на посаду керівника наукової установи та за результатом двох етапів конкурсу, саме кандидатуру ОСОБА_3 обрано на посаду директора ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України», суд дійшов висновку про доцільність зобов'язання Президії НАМН України затвердити кандидатуру ОСОБА_3 на посаду директора ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України».

Як вбачається з матеріалів справи, і це не оспорювалося сторонами в судовому засіданні, на виконання постанови Окружного адміністративного суду України від 23 жовтня 2013р. по справі № 826/15377/13-а, відповідачем було прийнято постанову № 1/1 від 22 січня 2014р., якою затверджено кандидатуру ОСОБА_3 на посаді директора ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України», а постанову Президії НАМН України від 26 вересня 2013р. за № 11/9 - скасовано.

29 січня 2014р. наказом Президента НАМН України за № 4-ос ОСОБА_3 було призначено директором ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України», при цьому судом встановлено, що до призначення ОСОБА_3 на посаду директора ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України», позивача було звільнено з займаної ним посади в.о. директора ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України» за власним бажанням.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що було порушено його права, як кандидата в частині проведення конкурсу на посаду директора ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України».

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання незаконною та скасування постанови Президії НАМН України від 22 січня 2014р. № 1/1; визнання незаконним та скасування наказу Президента НАМН України від 29 січня 2014р. № 4-ос, оскільки позивачем не доведено порушення порядку проведення процедури обрання директора ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України», а також не доведено, яким чином порушує його права оспорюваний наказ від 29 січня 2014р. № 4-ос, враховуючи те, що він був виданий після звільнення позивача з займаної посади за власним бажанням. До того ж, допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони позивача свідки не підтвердили факту порушення процедури проведення конкурсу на обрання директора ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України».

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог про визнання незаконними та скасування постанови Президії НАМН України від 22 січня 2014р. № 1/1, наказу Президента НАМН України від 29 січня 2014р. № 4-ос, то суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог про зобов'язання Президії НАМН України прийняти рішення про оголошення обрання за конкурсом кандидатури на посаду директора ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України» та провести нові вибори керівника ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України».

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 11, 17, 57 - 61, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 21 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Національної академії медичних наук України, третя особа: Державна установа «Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН України» про визнання незаконними та скасування актів НАМН України; зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скаргипротягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: