Дата документу 29.01.2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«29» січня 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Кучеренко В.В.
при секретарі - Діденко Т.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,
В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, та просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з'явився невідомої суду причини, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно матеріалів справи конверт разом з судовою повісткою та копією документів, направлений на ім'я ОСОБА_1, повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до абз.2 ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою місця проживання чи місця перебування, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, вважається, що судовий виклик відповідача ОСОБА_1 здійснено належним чином.
В судове засідання ОСОБА_2 не з'явилася з невідомої суду причини, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, які маються у матеріалах справи, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і виплати проценти.
Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до п. 1.2.2 договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 28.04.2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору.
Відповідно до п. 3.4.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний використовувати кредит на значені в цьому договорі цілі, а також повернути суму кредиту і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок банку в порядку і на умовах, передбачених договором. Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на значений в цьому пункті рахунок банку.
Позивач повністю виконав свої зобов'язання перед ОСОБА_3 за кредитним договором.
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору за користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 14,00% річних.
Пунктом п. 4.1 договору передбачена сплата пені за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на день нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті.
Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_1 не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отримано кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами та відсотками.
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 заборгував банку суму в розмірі 9 407,74 доларів США, що еквівалентно 146 061,84 грн., з яких:
- 8 034,76 доларів США, що еквівалентно 124 745,35 грн. - кредитна заборгованість;
- 1 372,98 доларів США, що еквівалентно 21 316,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
А також заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 8 964,23 гривні, з яких:
- 7 429,05 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту,
- 1 535,18 грн. - пеня за прострочення процентів.
В разі порушення позичальником нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої ним суми кредиту та/або сплати плати за кредит за договором, вважається, що такий позичальник користується кредитом понад строк встановлений в договорі, при цьому, починаючи з наступного робочого дня, сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит - відповідно простроченими проценти та/або простроченими комісіями.
На підставі пункту 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за кредитним договором, зокрема, за повернень основної суми боргу, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених у кредитному договорі. Відповідно до п.1.4 договору відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань за договором, що передбачено п. 1.5 договору поруки.
Згідно пункту 2.2 договору поруки у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання на 3 день з моменту невиконання своїх зобов'язань позичальником по кредитному договору.
Відповідно п. 2.2 вказаного договору, у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковим для виконання поручителем на 10 робочий день з дати відправлення йому такої вимоги(рекомендованим листом).
Вимога банку поручителю ОСОБА_2 також була направлена 30.10.2014 року, що підтверджується копією самої вимоги та описом-вкладення /а.с. 39-41/. Поручителем ОСОБА_2 вимога отримана 19.11.2014 року, про що свідчить копія поштового повідомлення про вручення вимоги /а.с. 43/.
Таким чином, суд приходить до висновку, що банком надані належні докази направлення позичальнику та поручителю вимог банку про дострокове погашення кредиту. Відповідні документи, а саме: вимоги, описи вкладення, конверти та поштові повідомлення додані позивачем до позовної заяви та містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено, додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Як вбачається з вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
У порушення зазначених норм закону, умов кредитного договору ОСОБА_1 систематично не виконував належним чином зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, що відповідно до статті 610 ЦК України є порушенням зобов'язань.
Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором.
В зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, а зобов'язання ОСОБА_1 було забезпечено договором поруки, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору та умов договору поруки, з урахуванням вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, суд вважає необхідним стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту в сумі 146 061,84 гривня, заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі 8 694,23 гривні, а також виплати по сплаті судового збору в розмірі 1 550,26 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 543, 549, 553-554, 610, 612, 624, 629, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.15, 57, 59, 107, 169, 208, 212-215, 224-228 ЦПК України,
Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту - задовольнити повністю.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.В.Кучеренко