Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Голуб А. В. ,

при секретарі - Ткаченко Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква залі суду №4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на утриманні позивачки. Позивачка посилалася на те, що син досягнув повноліття і продовжує навчатися у Київському університеті культури на денній формі навчання на контрактній основі, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, а тому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, який продовжує навчання у Київському університеті культури в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з дати подачі позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку - у зв»язку з тим, яка з цих обставин настане першою; стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на оплату навчання ОСОБА_3, який продовжує навчання у Київському університеті культури, в розмірі 1/2 витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку - у зв»язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Позивачка в судовому засіданні надала позовну заяву в якій вона просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 на утримання дитини, який продовжує навчання у Київському інституті культури, а також просила стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини, який продовжує навчання у Київському інституті культури в розмірі 1/2 витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання. Дані позовні вимоги позивачка зменшила та уточнила в судовому засіданні 06.01.2015 року і позивачка просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку за період з 20.12.2013 року по 30.06.2015 року.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення проти позову, а також надав суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв»язку з сімейними обставинами. Ухвалою суду від 06.01.2015 року занесеної до журналу судового засідання причину неявки відповідача в судове засідання визнано судом неповажною і відповідачу було відмовлено в задоволенні його заяви про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, у заяві вказав, що він підтримує позовну заяву позивача від 05.01.2015 року в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необгрунтований і до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Наведене підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу та копією свідоцтва про народження дитини.

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження навчається на другому курсі денної форми навчання на контрактній основі Київського університету культури, термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2015 року. Наведене підтверджується довідкою вищевказаного університету від 06.10.2014 року за №106 та копією договору №21044/140433 про підготовку фахівця з вищою освітою від 18.08.2014 року.

При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А в ч. 2 цієї ж статті вказано, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Згідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріа льну допомогу.

Суд враховує обставини, які передбачені в ст. 182 СК України, а також те, що відпові дач має малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка хворіє на алергічний риніт, побутову алергію з фактором ризику по бронхіальній астмі, лімфаденіт, відповідач не працює. Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження дитини ОСОБА_5, копією консультативного висновку №363 від 27.02.2014 року консультативно-діагностичної клініки Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охмадит», копією довідки КП БМР ЖЕК №1 від 24.12.2014 року №7060.

Як вказувала позивачка у суді, відповідач до даного часу не сплатив заборгованість по аліментам на її користь, які стягувалися з відповідача на утримання сина ОСОБА_3 до повноліття останнього по виконавчому листу №2-8365/2007 і вказана заборгованість складає 1 000 грн.

Суд враховує також і те, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання на контрактній основі, останній не працює, а тому існує потреба у зв»язку з цим у наданні матеріальної допомоги ОСОБА_3 від його батьків.

Як встановлено у суді ОСОБА_3 перебуває на утриманні у своєї матері - позивачки по справі, яка являється приватним підприємцем, і яка також оплачує навчання сина відповідно до договору №21044/140433 про підготовку фахівця з вищою освітою від 18.08.2014 року, батько матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_3 не надає.

Враховуючи встановлені судом обставини і вимоги закону, суд дійшов до висновку про те, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину ОСОБА_3, у звязку із чим відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 А тому суд вважає, що ОСОБА_1 слід відмовити у задоволенні її позову.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що позивачці слід відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачка відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України не надала суду належні та безспірні докази про те, що відповідач може (спроможний) надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 на час його навчання у Київському університеті культури. Позивачка не надала суду жодного документу на підтвердження матеріального становища відповідача. Також позивачка не подала суду докази відповідно до ч.2 ст. 191 СК України того, що вона вживала заходів щодо одержання вищевказаних аліментів з відповідача починаючи з 20.12.2013 року, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 182, 191, 198-200 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя А. В. Голуб