АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790//1924/15 Головуючий 1 - інстанції - Усенко С.І.
Справа № 610/5131/14-ц Доповідач - Зазулинська Т.П.
Категорія - відшкодування
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С.,

- ГАЛЬЯНОВОЇ І.Г.

за участю секретаря - Пруднікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 19 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральних збитків, завданих злочином,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути на його користь з ОСОБА_5 50000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином.

У обгрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 28 липня 2014 року вирішено вселити його в квартиру АДРЕСА_1, виділено у його користування кімнату № 2 в цій квартирі та зобов"язано ОСОБА_6 і ОСОБА_5 не чинити йому перешкод у користуванні квартирою.

Він здійснив декілька спроб вселитися в квартиру, проте з боку ОСОБА_6 і ОСОБА_5 чинилися перешкоди у виконанні рішення суду, а 11.08.2014 року, під час чергової спроби, відповідач заважав його вселенню, ображав, та на грунті неприязні, навмисно спричинив тілесні ушкодження середньої тяжкості.

З 11 по 21 серпня 2014 року він перебував на лікуванні в КЗ охорони здоров"я "БЦКЛ" .

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 12.11.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначено покарання у вигляді обмеження волі на 1 рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнено, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього обов"язки.

У кримінальній справі цивільного позову він, як потерпілий , не заявляв.

Внаслідок спричинення тілесних ушкоджень він переніс значні моральні і фізичні страждання, які полягають у болях, які постійно з"являються і після закінчення лікування. Він нездатен продовжувати повноцінну життеву діяльність, порушені звичайні життеві зв"язки та життевий устрій, необхідна тривала реабілітація.

На вихідні дні 16 і 17 серпня , останнього літнього місяця 2014 року він планував відпочинок від тяжкогого робочого тижня з виїздом за межі населеного пункту, проте через травму втратив змогу на відпочинок.

Багато раніше запланованих справ, які потребували фізичної праці, довелось відкласти, а від деяких відмовитися взагалі. Через втрату здоров"я він не зміг виконувати деякі доручення керівництва, що спричинило невдоволення з боку останнього, оскільки його робота пов"язана з фізичною працею.

Крім того йому довелось пройти тривалу та дуже фізично і моральну виснажливу процедуру звернення до правоохоронних органів та участі в судовому розгляді справи, надання пояснень для встановлення обставин справи.

Спричинивши йому значну моральну шкоду, ОСОБА_5 не вчинив жодних дій з хоча б часткової її компенсації, уникає спілкування з ним з цього приводу і бажання відшкодовувати шкоду не має.

Розумною та достатньою компенсацією моральних страждань, які йому довелось перенести, вважав 50 000,00 грн.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 19.01.2015 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2000,00 грн. моральної шкоди, а на користь держави 243,60 грн. судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційнії скарзі позивач просить змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі.

В обгрунтування скарги посилається на те, що рішення в частині визначення розміру стягнення є необгрунтованим, ухваленим без належної оцінки обставин, на які він посилався у обгрунтування заявлених вимог і які належним чином підтверджені вироком суду та іншими доказами, що знаходяться в кримінальній справі і у відповідності до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Також зазначає, що відповідач не тільки не здійснив будь-яких дій з компенсації спричиненої шкоди, а і під час розгляду справи за його позовом поводив себе зухвало, заперечував існування моральної шкоди взагалі, а після судового засідання погрожував йому та ображав його.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи скарги і матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Відповідно до ч.1п.1ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди відшкодовується судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За роз»ясненнями, що викладені у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року ( зі змінами від 25 травня 2005 року) розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості.

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 12.11.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначено покарання у вигляді обмеження волі на 1 рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнено, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього обов"язки.

При цьому у вироку зазначено, що 11 серпня 2014 року приблизно о 17-00 годині поблизу будинку № 27 по вулиці Арсенальній в місті Балаклія Харківської області на грунті неприязні ОСОБА_5 умисно кулаками наніс ОСОБА_4 декілька ударів по тулубу, заподіявши тупу травму грудної клітини у вигляді переламу 10 ребра зліва по околохребетній лінії з лівостороннім пневмотораксом, тобто середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У скоєнні інкримінірованого йому злочину ОСОБА_5 визнав себе винним і у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України докази, подані на підтвердження події злочину, не досліджувались.

Згідно виписки із медичної карти хворого № 10387 з 11 по 21 серпня 2014 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КЗ охорони здоров"я Балаклійської районної ради "Балаклійська центральна клінічна районна лікарня" з діагнозом: закрита травма грудної клітини. Перелам Х ребра зліва. Лівосторонній пневмоторакс.

Відповідач ОСОБА_5 не заперечує спричинення позивачу вказаних тілесних ушкоджень. Проте, в суді першої інстанції і в апеляційному суді пояснив, що ці дії були реакцією на поведінку ОСОБА_4, який неодноразово до 11.08.2014 року вчиняв і в цей день вчинив насильницькі дії стосовно матері, а крім того під час конфлікту 11. 08.2014 року першим наніс йому тілесні ушкодження.

Згідно наданих відповідачем копій постанов Балаклійського районного суду Харківської області від 25.10., 08.11., 26.12. 2013 року ОСОБА_4 визнавався винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП з накладенням адміністративних стягнень у вигляді штрафів у дохід держави та судового збору.

Згідно описових частин вказаних постанов 11.10., 26,10., 09.12.2013 року за місцем свого мешкання в АДРЕСА_2 ОСОБА_4 вчиняв сварки зі своєю матір»ю ОСОБА_6, під час яких висловлювався на її адресу нецензурною лайкою.

З наданої відповідачем копії ухвали слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 16.03.2015 року убачається, що вказаною ухвалою скасовано постанову слідчого СВ Балаклійського РВ ГУМВС України в Харківській області від 25.02.2015 року про закриття кримінального провадження.

В мотивувальній частини цієї ухвали зазначено, що ОСОБА_5 звернувся з заявою в порядку ст.477 КПК України та просив розпочати кримінальне провадження і провести досудове розслідування відносно ОСОБА_4 за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та додав до заяви висновок експерта від 12.08.2014 року, згідно якому у нього виявлені легкі тілесні ушкодження.

ОСОБА_4 фактів притягнення до адміністративної відповідальності не заперечив. Доказів того, що він не зміг виконувати роботу за станом здоров»я до суду першої інстанції не надавав, не надав їх і в суді апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції в рішенні від 19. 01.2015 року вказав, що відповідач не визнав позов і просив відмовити у його задоволенні, але не навів обставин, на які ОСОБА_5 посилався у обґрунтування своїх заперечень

Проте, відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на вищенаведене, судова колегія доходить висновку, що визначений судом розмір у відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості, об»єму і характеру його моральних страждань і не підлягає збільшенню з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, тому відхиляє скаргу і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1 ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії - підписи

Копія вірна. Суддя -