Справа № 266/308/15-ц
Провадженя№ 2/266/315/15
19 березня 2015 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., при секретарі Маросіній Є.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором,-
Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином під особистий підпис, про причини неявки суд не повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, думку представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що згідно кредитного договору №23/11-03-2005-ф від 25 березня 2005р., який був укладений між ВАТ Банк «Біг Енергія» та ОСОБА_1, останній було надано кредит в сумі 5000 євро строком до 25 березня 2015 року на умовах платності, забезпеченості та повернення кредитних коштів. В забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за цим договором Банк прийняв в заставу майно, згідно договором застави ( іпотеки) №23/11-03-2005-І від 25.03.2005 року, який є невід'ємною складовою частиною цього договору ( а. с. 5-6). Своїм підписом в заяві позичальника Відповідач власним підписом засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту йому надано повну інформацію (а. с. 6).
Первісний кредитор свої обов'язки за Кредитним договором виконав надавши Відповідачу споживчий кредит в розмірі 5000,00 євро.
Згідно до договору відступлення прав вимоги №3-233 від 27.12.2013 р. Банк «Біг Енергія» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» Право Вимоги, що випливає з Контракту, укладеного між Первісним кредитором та Боржником, а також Договорами забезпечення ( у разі їх наявності) ( а. с. 12-15).
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу фінансування під відступлення права грошової вимоги одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь - який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строку, платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення право грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредиту і таке виконання зобов'язання є належним. Крім того, не отримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь - який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник в судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За таких підстав, коли встановлено, що з вини Відповідача зобов'язання перед Позивачем не виконано, Відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання, щодо погашення кредиту, суд приходить до висновку, що Позивач набув право вимагати від Відповідача повернення кредиту в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки встановлений законом обов'язок Відповідача щодо погашення кредиту є грошовим зобов'язанням, а Відповідач у встановлені строки та належним чином його не виконував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість перед позивачем, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суму інфляційних втрат за період в межах заявлених позовних вимог прострочки зобов'язання за період з 28 грудня 2013 р. по 15 січня 2015р., яка складає 5059,61 грн., та 3 % річних, які складають 873,30 грн. (розрахунок інфляційних та 3% річних додається).
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь Позивача з Відповідача підлягає стягненню 261,71 гривень у відшкодування судового збору.
Керуючись ст.ст. 5-8, 10-15, 60, 107, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя: Шишилін О. Г.