Справа № 2-2634/11
Провадження № 6/500/104/15
УХВАЛА

12 лютого 2015 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого: судді Пепеляшкова С.М.

при секретарі: Троїцькій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про тимчасову заборону боржнику ОСОБА_1 виїзду за кордон України до погашення боргового зобов'язання,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області Удалова А.Г. звернулася до суду із заявою, погодженою з начальником відділу державної виконавчої служби, про тимчасову заборону боржнику ОСОБА_1 виїзду за кордон України до погашення боргового зобов'язання, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у відділу ДВС знаходиться виконавчий лист № 2-2634/2011 від 26 травня 2011 року, виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 11 жовтня 2011 року по 16 листопада 2022 року. В зв'язку з тим, що боржник має заборгованість по аліментам в розмірі 10120,98 гривень вважає доцільним заборонити боржнику ОСОБА_1 виїзд за кордон України до повного погашення боргового зобов'язання.

До судового засідання представник ДВС не з'явився, надав заяву з проханням розглянути подання без участі державного виконавця.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п.4 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст.6 ЗУ „Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", п.18 ч.3 ст.11 ЗУ „Про виконавче провадження", ч.1 ст.377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частина 1 ст.377-1 ЦПК України передбачає, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Отже, суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обов'язково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Як вбачається з матеріалів справи, в розрахунку державного виконавця від 02 лютого 2015 року зазначено, що ОСОБА_1 станом на 02 лютого 2015 року має заборгованість в сумі 10120,98 гривень, в листопаді 2014 року ним було сплачено аліменти в сумі 350 гривень, в грудні 2014 року - в сумі 700 гривень, в січні 2015 року - в сумі 500 гривень, тобто докази того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань, відсутні. Саме по собі посилання на заборгованість за виконуваним судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов'язання та його намір вибути за межі України з цією метою.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм права, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст.377-1 ЦПК України, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст.ст.11, 31, 52, 68 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.1, 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про тимчасову заборону боржнику ОСОБА_1 виїзду за кордон України до погашення боргового зобов'язання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом п'яти днів з дня її проголошення, особи, які не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: С.М.Пепеляшков