28.01.2015 Справа № 756/8364/14-ц
№2/756/195/15
№756/8364/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.

при секретарях: Добровановій О.В., Субіну М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, сплати соціальних внесків та внесення запису до трудової книжки,

в с т а н о в и в:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 96 000 грн. заборгованості із заробітної плати, 11 026 грн. 20 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зобов»язання сплати соціальні внески за весь період роботи з жовтня 2012 року по 05.05.2014 року та внесення записів у трудову книжку про прийняття та звільнення з роботи. Також, просила стягнути з відповідача 6 000 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала, що у жовтні 2012 року фактично приступила до роботи у косметичному салоні «ІНФОРМАЦІЯ_3» на посаді керуючого адміністратора салону. Жодної заяви про прийняття на роботу позивач не писала, наказів про прийняття на роботу та записів у трудовій книжці роботодавець у особі фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 не здійснювала.

Хоча заробітна плата про яку усно домовлялись із роботодавцем складала 5 000 грн., фізична особа - підприємець ОСОБА_2 кошти за період роботи жодного разу не виплачувала, що стало підставою для залишення 05.05.2014 року роботи позивачем.

Таким чином, посилаючись на положення ч. 4 ст. 24 КЗпП України та вважаючи факт допуску до роботи підтвердженням укладення трудового договору, просила про задоволення позовних вимог.

В процесі розгляду справи позивач збільшила розмір позовних вимог в частині компенсації розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку до 30 480 грн. 10 коп.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог та просили про задоволення позову, при цьому не змогли пояснити суду яким чином і на яких умовах ОСОБА_1 працювала у косметичному салоні «ІНФОРМАЦІЯ_3» на посаді керуючого адміністратора салону не отримуючи жодного разу заробітної плати за період з жовтня 2012 року по травень 2014 року.

Відповідач та представник відповідача заперечили проти позову вказуючи на те, що на пропозицію оформити трудовий договір ОСОБА_1 категорично відмовилась зазначаючи, що отримує допомогу по догляду за дитиною і не бажає її втрачати влаштувавшись офіційно на роботу, а тому між ними насправді виникли правовідносини як між суб»єктами господарювання, оскільки ОСОБА_1 надано документи на підтвердження її реєстрації як фізичної особи - підприємця і укладено договір Б/Н про надання послуг керуючою адміністратора салону «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається та підтверджено сторонами у судовому засіданні, що ОСОБА_1 із жовтня 2012 року за домовленістю з ФОП ОСОБА_2 виконувала обов»язки керуючого та адміністратора салону «ІНФОРМАЦІЯ_3».

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При цьому, твердження відповідача про те, що між сторонами виникли правовідносини як між господарюючими суб»єктами жодними належними та допустимими доказами не підтверджено так само як твердження про існування та викрадення договору Б/Н укладеного начебто між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 про надання послуг керуючою адміністратора салону «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Таким чином, суд вважає, що на дані правовідносини розповсюджуються норми трудового законодавства.

У відповідності до ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Згідно роз»яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.

При цьому, згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 14.10.2014 року №01-07/4767 ОСОБА_1, 1980 року народження перебувала на обліку в управлінні та отримувала державну допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ним трирічного віку на період з 31.01.2012 року по 30.06.2014 року. Станом на 14.10.2014 року ОСОБА_1 отримує державну допомогу при народженні дитини.

За Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року №2008 внесено зміни до порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751, відповідно до яких розділ 6 «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» виключена з 01.07.2014 року.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", чинної станом на 31.01.2012 року, право на виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку мав один з батьків дитини, усиновитель, опікун, дідусь, бабуся або інший родич, який фактично здійснює догляд за дитиною.

Пунктом 18 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751, передбачалось, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається з дня звернення за її призначенням, але не раніше ніж з дня, що настає після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами для непрацюючих осіб та осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, а для працюючих осіб - з дня настання відпустки по догляду за дитиною по день її закінчення.

Зі змісту вказаних нормативних актів вбачається, що здійснення догляду за новонародженою дитиною пов'язане із неможливістю виконання трудових обов'язків, а тому для підтвердження факту догляду за дитиною працюючі особи, які звертаються за призначенням такої допомоги, подають копію або витяг з наказу (розпорядження) роботодавця про надання відпустки; непрацюючі особи - копію трудової книжки, безробітні - довідку про те, що виплата допомоги по безробіттю не проводиться; особи - суб'єкти підприємницької діяльності подають довідку, видану органами державної податкової служби про те, що не провадять підприємницької діяльності.

Пунктом 23 вищезгаданого Порядку визначено випадки, у яких виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку припиняється. Зокрема, виплата допомоги припиняється у разі, коли особа, що отримує в органі праці та соціального захисту населення допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку: виявила бажання працювати - з дня працевлаштування (початку виконання трудових обов'язків); розпочала або поновила підприємницьку діяльність - з першого числа місяця, в якому розпочато таку діяльність. Особи, яким виплачується державна допомога сім'ям з дітьми, у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати допомоги, зобов'язані у десятиденний термін повідомити про це органи праці та соціального захисту населення (пункт 46 Порядку).

Таким чином, наявні докази справи та підтвердження позивачем у судовому засіданні отримання ОСОБА_1 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з 31.01.2012 року по 30.06.2014 року виключають можливість початку виконання трудових обов'язків і спростовують вимоги позову та доводи позивача про фактичне укладення трудового договору із ФОП ОСОБА_2 у цей період.

За правилами ч. 4 ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

На підставі ст. 24 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", п.18, п.23 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751, передбачалось, роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, сплати соціальних внесків та внесення запису до трудової книжки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва.

Суддя А.В. Шевчук