Провадження № 2/761/835/2015
У Х В А Л А

Іменем України

12 січня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маліновської В.М.,

при секретарі Лазоришинець К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання позивача ОСОБА_1, подане представником ОСОБА_2, про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1 / 2 частину майна спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1 / 2 частину майна спільної сумісної власності.

Після виконання вимог ст.122 ЦПК України щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання Відповідача , ухвалою судді від 30.10.2014р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 12.01.2015р. представником Позивача ОСОБА_2 оголошено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно ОСОБА_3, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось.

Клопотання обґрунтовується тим, що існує ймовірність того, що відповідач з метою уникнення виконання судового рішення може вжити заходів щодо відчуження майна, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду.

При цьому будь-яких доказів на підтвердження необхідності застосування саме заявленого виду забезпечення позову і в заявленому обсязі (арешт на все майно відповідача), до клопотання про забезпечення позову не долучено.

Позивач вказане клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник Відповідача - ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання заперечив, зазначив, що на даний час підстави для забезпечення позову відсутні, докази того, що майно є спільною сумісною власністю відсутні.

Вислухавши осіб, які присутні в судовому засіданні, вивчивши заяву, перевіривши виконання позивачем вимог ст.151 ЦПК України, які ставляться до заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову, зокрема, повинно бути зазначено: вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову, які можуть бути вжиті судом, визначені у ст. 152 Кодексу, зокрема, накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачами вимогами.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Пунктом 4 вказаної вище Постанови Пленуму роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на заявлені позивачем у позові вимоги, наявні на даний час в матеріалах справи докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а також з огляду на те, що в заяві про забезпечення позову ставиться вимога про накладення арешту на все майно ОСОБА_3, тоді як позовні вимоги заявлені фактично щодо визнання за позивачем права власності на автомобіль Субару. держ.номер НОМЕР_1, орієнтовною вартістю 236 600,00грн., та стягнення з Відповідачки на користь позивача:- грошової компенсації за 1 / 2 частину вартості будівельних матеріалів, використаних при будівництві будинку у розмірі - 3 025 000,00грн.; - грошової компенсації за 1 / 2 частину вартості речей домашнього вжитку у розмірі - 1 650 000,00грн., тобто щодо конкретного майна та фіксованих сум, суд приходить до висновку, що заявлений вид забезпечення позову - накладення арешту на все майно Відповідача, - є неспівмірним із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, клопотання Позивача про забезпечення позову на даний час задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1, поданого представником ОСОБА_2, про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1 / 2 частину майна спільної сумісної власності, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: