Справа № 202/8630/15-ц
Пров. № 6/0202/428/2015
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2015 року Індустріальний районний суду м. Дніпропетровська у складі:

судді - Бєльченко Л.А.,

при секретарі - Терещук Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську подання начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник Індустріального ВДВС ДМУЮ звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із поданням, в якому просив тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування вимоги зазначено, що вона ухиляється від виконання судового рішення про надання ОСОБА_3 пять днів на місяць для спілкування доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з яких три рази на місяць в неділю з 10:00 год. до 18:00 год. у м. Дніпропетровську за відсутності ОСОБА_2, один раз на місяць з 10:00 год. до 20:00 год. неділі за адресою проживання ОСОБА_3: м. Кривий Ріг, вул. Лермонтова, 15/60 за відсутності ОСОБА_2

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про розгляд подання повідомлявся належним чином.

Суд, проаналізувавши доводи подання, вважає, що зазначене подання слід залишити без задоволення, оскільки право державного виконавця на звернення із поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків. При цьому факт ухилення від виконання зобовязань боржником має підтверджуватись сукупністю доказів.

В поданні зазначено про доцільність вжиття зазначеного обмеження у праві боржника виїзду за межі України у звязку із ігноруванням останнім рішення суду та явок до державного виконавця. Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що боржник був належним чином повідомлений про це.

Разом із тим, подання недостатньо вмотивовано з огляду на положення ст. 33 Конституції України, яка гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання та право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В поданні і доданих до нього матеріалах не зазначені обставини, які на думку державного виконавця та стягувача переважують гарантоване Конституцією України право кожному на свободу пересування, вільного вибору місця проживання та право вільно залишати територію України.

Для прийняття рішення в порядку ст. 377-1 ЦПК України має бути наявна сукупність обставин та факторів, встановлених державним виконавцем під час виконавчого провадження та підтверджених належними, допустимими та достатніми доказами, які можуть свідчити про намір залишити територію України з метою ухилитися від виконання судового рішення, перешкоджанню його виконанню, тощо. Але таких доказів матеріали подання не містять.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для встановлення обмеження боржнику у гарантованому праві виїзду за межі України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л.А. Бєльченко