Справа № 199/1099/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06.10.2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 5/24 частини домоволодіння АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її бабка ОСОБА_4, яка була матір'ю батька позивачки ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 10/24 частини домоволодіння АДРЕСА_1, які їй належали на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.1981 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 27.04.1985 року за реєстром №1-1194.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася її мати - ОСОБА_6. Інші спадкоємці: чоловік ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися та фактично спадщину не приймали, оскільки проживали окремо за адресою: АДРЕСА_2.

На день своєї смерті ОСОБА_4 проживала у домоволодінні АДРЕСА_1 разом зі своїм другим сином - батьком позивачки ОСОБА_5 та своєю бабусею ОСОБА_9, якій на підставі рішення АНД районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.1984 року належить 14/24 частини домоволодіння АДРЕСА_1

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 належним чином спадщину прийняли два спадкоємці: мати ОСОБА_6, яка звернулась із заявою про прийняття спадщини, та син ОСОБА_5, який фактично прийняв спадщину в порядку ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, оскільки проживав зі спадкодавцем однією сім'єю. У зв'язку з цим, кожному зі спадкоємців стало належати по 5/24 частини домоволодіння АДРЕСА_1

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, актовий запис №1893 від 24.10.1995 року. Після його смерті відкрилася спадщина на 5/24 частин домоволодіння АДРЕСА_1, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався.

12.07.2014 року до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулись позивачка ОСОБА_1, як донька спадкодавця, та відповідачка ОСОБА_2, як дружина спадкодавця.

Постановами №418/02-31 та №419/02-31 від 05.02.2015 року нотаріус відмовив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину лише після надання правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві.

Посилаючись на те, що на день смерті спадкодавця позивачка була малолітньою, тому фактично прийняла спадщину, а її мати - відповідачка по справі ОСОБА_2 фактично спадщину не приймала, оскільки на день смерті свого чоловіка була зареєстрована за іншою адресою та тільки 12.07.2014 року подала до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, тому ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на 5/24 частин домоволодіння АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Представник позивачки ОСОБА_10 позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, у подальшому у судове засідання не з'явився, просив справу слухати у його відсутність, про що надав письмову заяву.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову не заперечувала, була допитана свідком у судовому засіданні та пояснила, що на день смерті свого чоловіка вони мешкали окремо та вона була зареєстрована за іншою адресою. У подальшому в судове засідання не з'явилась, просила справу слухати у її відсутність, про що також надала письмову заяву.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, про день слухання справи повідомлялась належним чином.

Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надав суду копії спадкових справ №638/2014, №88/86 та 153/84, а також письмову заяву, якою просив справу слухати у відсутність третьої особи та постановити рішення згідно з вимогами чинного законодавства.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та спадкових справ, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла бабка позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4, актовий запис №1875 від 05.10.1983 року, яка була матір'ю батька позивачки ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Факт родинних відносин між спадкоємцями та спадкодавцями підтверджується витребуваними актовими записами та матеріалами спадкових справ.

Після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилася спадщина на 10/24 частини домоволодіння АДРЕСА_1, які їй належали на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.1981 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 27.04.1985 року за реєстром №1-1194.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася її мати - ОСОБА_6. Інші спадкоємці: чоловік ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися та фактично спадщину не приймали, оскільки проживали окремо за адресою: АДРЕСА_2.

На день своєї смерті ОСОБА_4 проживала у домоволодінні АДРЕСА_1 разом зі своїм другим сином - батьком позивачки ОСОБА_5 та своєю бабусею ОСОБА_9, якій на підставі рішення АНД районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.1984 року належить 14/24 частини домоволодіння АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_4 належним чином спадщину прийняли два спадкоємці: мати ОСОБА_6, яка звернулась із заявою про прийняття спадщини, та син ОСОБА_5, який фактично прийняв спадщину в порядку ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, оскільки проживав разом зі спадкодавцем однією сім'єю на день її смерті. У зв'язку з цим, кожному зі спадкоємців стало належати по 5/24 частин домоволодіння АДРЕСА_1

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, актовий запис №1893 від 24.10.1995 року. Після його смерті відкрилася спадщина на 5/24 частин домоволодіння АДРЕСА_1

Із заявами про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 до нотаріальної контори ніхто не звертався.

12.07.2014 року до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулись позивачка ОСОБА_1, як донька спадкодавця, та відповідачка ОСОБА_2, як дружина спадкодавця.

Постановами №418/02-31 та №419/02-31 від 05.02.2015 року нотаріус відмовив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину лише після надання правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві.

Позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та на час смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, була малолітньою, тому відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року вважається такою, що спадщину прийняла фактично.

Частиною 2 статті 548 ЦК України в редакції 1963 року встановлено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи, що у судовому засіданні доведено, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, прийняв спадщину у вигляді 5/24 частини домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що також знайшло своє підтвердження в суді та підтверджується показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_11, тому суд вважає визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/24 частини домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Оскільки позивачка не ставила питання про розподіл судових витрат, а суд розглядає справу та постановляє рішення виключно в межах заявлених позовних вимог, тому витрати по справі суд вважає віднести на рахунок сторони, що її понесла.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 392, 1266, 1268, 1269, 1270, 1278 ЦК України, ст.ст. 75, 548, 549, 561 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 5/24 частини домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Витрати по справі віднести на рахунок сторони, що її понесла.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: