Номер провадження: 22-ц/785/1874/15
Головуючий у першій інстанції Літвінова І. А.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Калараш А.А., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Козак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Одесі, за участю третьої особи ОСОБА_3, про визнання права на отримання одноразової допомоги, як члену сім'ї загиблого у зв'язку з проживанням однією сім'єю, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2014 року,

встановила:

В червні 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що її син ОСОБА_4 працював в Біляївському РЕМ ВАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" і 18 липня 2012 року під час виконання професійних обов'язків отримав ушкодження електричним струмом, внаслідок чого помер. Актом №1 від 27 грудня 2013 року визнано, що зазначений нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом.

Позивачка звернулася до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Одесі за отриманням одноразової допомоги в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого, оскільки вона проживала з загиблим сином однією сім'єю, однак їй було відмовлено.

Позивачка просила визнати її право на отримання одноразової допомоги в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого на підставі ч.7 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та доводи заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не має права на отримання одноразової допомоги в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого, оскільки вона не знаходилася на його утриманні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що син позивачки ОСОБА_4, народження ІНФОРМАЦІЯ_1, працював електромонтером в Біляївському РЕМ ВАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" і 18 липня 2012 року під час виконання професійних обов'язків отримав ушкодження електричним струмом, внаслідок чого помер(а.с.5, 8-10). Актом №1 від 27 грудня 2013 року визнано, що зазначений нещасний випадок пов'язаний з виробництвом(а.с.41-48).

Позивачка звернулася до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Одесі за отриманням одноразової допомоги в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого, оскільки вона проживала з загиблим сином однією сім'єю, однак їй було відмовлено (а.с.40).

Відповідно до ч.7 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в редакції, яка діяла на час нещасного випадку, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або

професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї

повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого

і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на

кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його

дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку

після смерті потерпілого.

За змістом зазначеної норми законодавства право на отримання одноразової допомоги в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого має сім"я потерпілого, і крім того, право на отримання одноразової допомоги в розмірі однорічного заробітку потерпілого мають особи, які перебували на його утриманні, та його дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку

після смерті потерпілого.

Відповідно до частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Частина 4 цієї статті передбачає, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачка проживала з загиблим сином однією сім'єю, що підтверджується довідками з місця проживання (а.с.4,27,28) та показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 Однак суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що для отримання одноразової допомоги в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого недостатньо того, що вона є членом сім"ї потерпілого, а необхідно знаходження позивачки на утриманні потерпілого, в той час як закон цього не вимагає.

На підставі ч.7 ст.34 вищезазначеного Закону України право на отримання після смерті потерпілого одноразової допомоги в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого виникає у особи у зв'язку з її належністю до складу сім"ї потерпілого. А знаходження на утриманні потерпілого необхідно для отримання одноразової допомоги в розмірі однорічного заробітку потерпілого, на яку позивачка не претендує.

Колегія суддів вважає, що позивачка, яка проживала з загиблим сином однією сім'єю, має право на отримання одноразової допомоги в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого на підставі ч.7 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Оскільки відповідач не визнає це право позивачки, тому вона на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України має право на судовий захист шляхом визнання права на отримання одноразової допомоги в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовані норми матеріального права, рішення суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 17 жовтня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право на отримання одноразової допомоги, як члену сім'ї загиблого на виробництві сина ОСОБА_4 у зв'язку з проживанням однією сім'єю, в розмірі не меншому за п'ятирічну заробітну плату загиблого.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

А.А.Калараш

Н.В.Комаровська