Справа №442/3736/15-ц
Провадження №2/442/1344/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Івасівки А.П.

при секретарі Нестір А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, а саме : визначити місце проживання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з нею, а сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року з відповідачем. В обґрунтування позову, покликається на те, що 12.11.1994 року вона уклала шлюб з відповідачем, в якому у них народилося троє дітей : син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Упродовж останніх півроку вона з відповідачем ніяк не можуть прийти до сімейного порозуміння. В останній час спільного проживання їхні погляди на життя стали протилежними, а тому спільне проживання виявилось неможливим і вони фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Відповідач дітей любить, однак інтереси друзів та власні потреби переважають у його життєвих пріоритетах.

Такі обставини привели до того, що їх з відповідачем нічого не поєднує як подружжя, вони стали чужими людьми, в яких є різні проблеми та інтереси. Подальше збереження сім»ї є неможливим. На її неодноразові спроби зберегти сім»ю відповідач не реагує, однак наполягає на тому, щоб після розлучення син ОСОБА_5 залишився проживати разом з ним, а син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_3 з нею.

Позивачка та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задоволити. Додатково суду пояснили, що шлюб неможливо зберегти. Відповідач забезпечений житлом і коштами для того, щоб мати змогу утримувати та доглядати за сином ОСОБА_5.

Відповідач в судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову, додавши ряд документів які свідчать про його власність, дохід, характеризуючи дані.

Представник третьої особи Поліщук Р.І. відносно задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини щодо дітей - ОСОБА_3 разом з матірю, ОСОБА_1 разом з батьком не заперечила. Разом з тим, вказала, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року може сам обирати місце проживання у звязку з досягнення відповідного віку,

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Встановлено, що подружжя сторін ОСОБА_2 зареєструвало шлюб 12 листопада 1994 року у Підбузькій селищній раді Дрогобицького району, про що зроблено актовий запис за №33.

Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей : сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають та зареєстровані по АДРЕСА_1 (адреса проживання сторін у справі як подружжя а.с.4-8).

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Водночас, у відповідності до п.14, 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

За змістом частин першої та другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини ОСОБА_1, судом встановлено, що відповідач- батько, офіційно працевлаштований в Підбузькому геріатричному пансіонаті на посаді заступника директора, де позитивно характеризується, має належні умови для проживання (акт обстеження умов проживання від 15.06.2015 року представниками органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради квартири АДРЕСА_2, що перебуває у власності відповідача) та дохід (довідка №37 від 04.06.2015 року Підбузького геріатричного пансіонату) для утримання дитини - сина ОСОБА_5, який також виявив бажання проживати разом з батьком.

Разом з наведеним, суд бере до уваги той факт, що для дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживання разом з матірю позивачкою не буде суперечити їхнім інтересам, так таке є звичним для них з народження. Разом з тим, позивачка має достатній дохід, постійне місце праці- працює директором під бузької СЗШ- І-ІІІ з 10.12.2003 року ( довідка від 16.06.2015 р. №375).

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Водночас, суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що відповідно до ст.ст.141, 142 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між ними, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Враховуючи наведене та вимоги національного законодавства щодо захисту прав дитини, а також Декларацію прав дитини 1959 р., яка проголошує принципи виховання дитини у атмосфері любові і розуміння для повного та гармонічного її розвитку, керуючись принципами максимального забезпечення прав та інтересів дитини, суд вважає, що визначення місця проживання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом позивачкою, а сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року з відповідачем, в повній мірі має відповідати розвитку та інтересам дітей.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який зареєстрований 12 листопада 1994 року у Підбузькій селищній раді Дрогобицького району, про що зроблено актовий запис за №33.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишається без змін.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, з матірю ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, з батьком ОСОБА_2, за адресою АДРЕСА_3

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відповідного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Суддя Івасівка А.П.