Справа № 301/2482/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Дубця Я.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Іршавської районної державної адміністрації про поновлення на посаді директора школи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Іршавського районного суду з позовом до Управління освіти, молоді і спорту Іршавської районної державної адміністрації про поновлення на посаді директора школи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що наказом начальника Управління освіти, молоді і спорту Іршавської РДА від 19.06.2014 року №124-к позивача звільнено з посади директора Великораковецької ЗОШ І-ІІ ступенів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин трудових обов'язків. Підставою звільнення з посади директора, була також догана, оголошена наказом №353 від 19.06.2014 року, який, на думку позивача, винесено незаконно, без дотримання вимог трудового законодавства, без відібрання пояснень щодо невиконання трудових обов'язків та без об'єктивного з'ясування обставин справи. Також при звільненні позивача з посади директора, відповідачем не враховано, що ОСОБА_1 є «Відмінником народної освіти УРСР», неодноразово нагороджувався грамотами та подяками за багаторічну сумлінну працю, а рішенням загальних зборів педагогічного колективу школи №19 від 17.06.2014 року роботу ОСОБА_1 на посаді директора школи за 2013-2014 навчальний рік визнано задовільною. Просив визнати протиправним наказ №124-к від 19.06.2014 року та поновити позивача на посаді директора школи, стягнути з відповідача в свою користь 11186,92 грн. грн. різниці в заробітку за виконання нижче оплачуваної роботи. Крім того вважав, що незаконним звільненням позивачеві заподіяно моральну шкоду у сумі 10000 грн. Просив також поновити строк звернення до суду, оскільки такий позивачем пропущено з поважних причин, а саме: з 01.07.2014 року по 30.08.2014 року позивач перебував у щорічній відпустці, крім того, в інший період перебував на амбулаторному лікуванні.

В ході розгляду справи уточнено найменування відповідача, а саме: назву «Управління освіти, молоді і спорту Іршавської районної державної адміністрації» розпорядженням голови Іршавської РДА №261 від 29.07.2014 року змінено на «Відділ освіти Іршавської районної державної адміністрації» ( а.с. 159).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що у 2012 році він був незаконно звільнений з посади директора школи, однак, рішенням суду його поновлено на посаді. З тих пір керівництво відділу освіти проводить відносно нього репресії. Він належним чином виконує свої трудові обов'язки, однак, до нього безпідставно придираються і складають акти, які не відповідають дійсності. 19.06.2014 року на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за прогул 04.06.2014 року, хоча в той день він протягом всього робочого дня перебував на роботі. Наказом №124-к від 19.06.2014 року його було звільнено з посади директора школи з надуманих підстав, оскільки ніякого систематичного невиконання трудових обов'язків з його боку не було. Накази про накладення дисциплінарних стягнень від 23.06.2013 року та від 19.06.3014 року він не оскаржував. Просив стягнути з відповідача в його користь 11186,92 грн. різниці у заробітку за виконання нижче оплачуваної роботи за період з 19.06.2014 року по 30.09.2014 року. Також просив стягнути з відповідача на свою користь 10000 грн. моральної шкоди, яка полягає у тому, що з 2012 року, тобто з дня його поновлення на посаді директора, керівництво відділу освіти його переслідує. З наказом про його звільнення з посади він ознайомився того ж дня, тобто 19.06.2014 року, однак, з позовом про поновлення на посаді він звернувся до суду тільки 30.09.2014 року, оскільки з 01.07.2014 року по 30.08.2014 року він перебував у щорічній відпустці. Вважав, що строк на звернення до суду він пропустив з поважних причин.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що 19.06.2014 року дисциплінарне стягнення на позивача було накладено безпідставно, оскільки 04.06.2014 року він цілий день перебував на роботі. Дана обставина підтверджена відповідним актом від 04.06.2014 року, який підписали, у тому числі, голова профкому та депутат сільради, табелем обліку робочого часу та довідкою бухгалтерії про проведення оплати вказаного робочого дня. Позивач запізнися на роботу 04.06.2014 року, оскільки перебував у лікаря, однак, запізнення на годину-півтори не може вважатися порушенням трудової дисципліни, оскільки не є прогулом і підставою для застосування дисциплінарного стягнення. Оскільки ніяких порушень трудової дисципліни позивач не допускав, не було ні систематичних порушень трудових обов'язків, ні підстав для його звільнення. Тим паче, що на загальних зборах педагогічного колективу, які відбулися 17.06.2014 року, звіт директора школи було затверджено, а його діяльність визнана задовільною. Просив визнати наказ від 19.06.2014 року №124-к незаконним та поновити ОСОБА_1 на посаді директора, стягнути з відповідача на користь позивача 11186,92 грн. різниці в заробітній платі за виконання нижче оплачуваної роботи, а також 10000 грн. моральної шкоди, яка полягає у приниженні ділової репутації перед односельцями та педагогічним колективом, а також пережитих внаслідок незаконного звільнення хвилюваннях.

Представник відповідача Дубець Я.П. позов не визнав та пояснив, що 23.05.2014 року спеціалісти відділу освіти виїхали у Великораковецьку ЗОШ, щоб ознайомити директора школи ОСОБА_1 з результатами атестації, згідно якої він не відповідає займаній посаді. Однак, 23.05.2014 року позивача на роботі не було. Зі слів заступника директора школи ОСОБА_4 стало відомо, що ОСОБА_1, нібито, на лікарняному. Про відсутність ОСОБА_1 на роботі 23.05.2014 року був складений акт. На початку червня до відділу освіти надійшов табель обліку робочого часу працівників Великораковецької ЗОШ за травень 2014 року, який складає і підписує директор школи ОСОБА_1 При огляді вказаного табелю було виявлено, що такий містить відомості про перебування ОСОБА_1 23.05.2014 року на роботі протягом 8 годин. З метою перевірки обставин невідповідності зазначених в табелі відомостей дійсним обставинам, 04.06.2014 року відділом освіти була створена комісія, яка виїхала у Великораковецьку ЗОШ. Члени комісії приїхали в с.В.Раковець з самого ранку та бачили, що директор школи приїхав автобусом в село, зійшов на зупинці, однак, у школу він так і не прийшов. Спеціалісти відділу освіти пробули в приміщенні школи більше години, їм повідомили, що ОСОБА_1 у телефонному режимі пояснив свою відсутність перебуванням на лікарняному. Після цього був складений відповідний акт про відсутність працівника на роботі. Наступного дня, тобто 05.06.2014 року, позивач прийшов у приміщення відділу освіти, де в письмових поясненнях щодо причин відсутності на роботі 04.06.2014 року написав, що з даного числа, тобто з 04.06.2014 року, перебуває на лікарняному. Однак, листок непрацездатності відкритий тільки 05.06.2014 року, а 06.06.20124 року такий вже був закритий. Поважність відсутності на роботі 04.06.2014 року ОСОБА_1 підтвердити не міг, тому наказом №353 від 19.06.2014 року на нього накладено дисциплінарне стягнення у виді догани. Оскільки за неналежне виконання своїх обов'язків протягом року на ОСОБА_1 двічі накладалося стягнення, вказані догани зняті не були, тому наказом від 19.06.2014 року №124-к позивача звільнено з посади директора школи за систематичне невиконання обов'язків. При цьому, позивача залишено на посаді вчителя даної школи. Вважав, що акт від 04.06.2014 року про факт перебування позивача на роботі складений не повноважними особами та не відповідає дійсності. Просив відмовити у позові.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що, будучи головним спеціалістом відділу освіти Іршавської РДА, 23.05.2014 року приїхала до Великораковецької ЗОШ, щоб ознайомити директора школи з результатами атестації, згідно якої ОСОБА_1 не відповідав займаній посаді, однак, ОСОБА_1 на роботі не було. Заступник директора ОСОБА_4 повідомила, що директор школи з 23.05.2014 року на лікарняному. Комісією був складений акт про відсутність працівника на роботі. На початку червня 2014 року до відділу освіти був переданий табель обліку робочого часу за травень місяць, який вів сам ОСОБА_1 і який не містив відомостей ні про перебування 23.05.2014 року ОСОБА_1 на лікарняному, ні про прогул, а навпаки, в табелі було відмічено, що ОСОБА_1 відпрацював робочий день. 04.06.2014 року у складі комісії вона виїхала до Великораковецької ЗОШ з метою перевірки факту відсутності директора школи ОСОБА_1 на роботі 23.05.2014 року. В школу члени комісії приїхали з самого ранку, на автобусній зупинці бачили, коли директор вийшов з автобуса, однак, у школу він не пішов. Його чекали в приміщенні школи більше години, однак, він так і не прийшов на роботу. Працівникам школи, які ОСОБА_1 в телефонному режимі повідомили про приїзд комісії, директор сказав, що з 04.06.2014 року він на лікарняному. На телефонні дзвінки членів комісії він не відповідав. Про відсутність позивача на роботі 04.06.2014 року був складаний відповідний акт. В письмових поясненнях, які ОСОБА_1 давав у відділі освіти 05.06.2014 року з приводу відсутності на роботі 04.06.2014 року, він зазначив, що з 04.06.2014 року він перебуває на лікарняному. Дана обставина не відповідала дійсності, оскільки з листа управління охорони здоров'я вбачалося, що ОСОБА_1 перебуває на лікарняному тільки з 05.06.2014 року. Оскільки ОСОБА_1 не міг надати докази перебування 04.06.2014 року на лікарняному, був винесений наказ про оголошення йому догани. Після цього, позивача було звільнено з посади директора за систематичне невиконання трудових обов'язків. Додала, що випадки відсутності ОСОБА_1 на роботі є непоодинокими, він систематично не з'являється на роботу, прикриваючись не існуючими лікарняними.

Аналогічні покази в судовому засіданні дала свідок ОСОБА_6

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 показав, що 05 червня 2014 року до нього підійшов ОСОБА_1 і просив підписати акт про те, що 04.06.2014 року позивач був на роботі. Свідок не був у школі, не бачив ОСОБА_1 на роботі, тим паче, не може підтвердити присутність позивача на роботі протягом всього робочого дня, однак, в дообідній час 04.06.2014 року він бачив ОСОБА_1 по дорозі до школи, тому на його прохання підписав акт про присутність працівника на роботі. Зміст акту не читав, табель обліку робочого часу не бачив, про перебування ОСОБА_1 04.06.2014 року у лікаря і виготовлення кардіограми свідку нічого не відомо. Акт підписував на вулиці, інших осіб, які підписали акт, поруч не було. На акті вже були один-два підписи.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що в канікулярний період робочий час у школі починається з 09.00 години, а не з 08.00. Вона працює вчителем і є головою профкому. 04.06.2014 року вона запізнилася на роботу хвилин на 30 та зустріла в коридорі директора школи ОСОБА_1, який сказав, що зранку у школі була перевірка, однак, його не застали, оскільки він прийшов після них. Після цього свідок займалася своєю роботою та директора у той день більше не бачила, членів комісії відділу освіти не бачила. Акт про присутність працівника на роботі підписувала не 04.06.2014 року, а після повернення з відпустки, тобто у період з другої половини серпня до початку вересня 2014 року. ОСОБА_1 вже тоді директором не був. В акті вона засвідчила той факт, що бачила позивача у школі зранку 04.06.2014 року. Які відомості ще вказані в акті вона не знає, чи відвідував ОСОБА_1 того дня лікаря та чи був на роботі позивач цілий день вона не знає.

Свідок ОСОБА_9 показав, що 04.06.2014 року зранку бачив 3 працівників відділу освіти на подвір'ї школи. Скільки вони там пробули не знає, оскільки свідок, як завідувач господарством, зранку пішов на водогінну станцію та займався ремонтними роботами цілий день. Директора ОСОБА_1 04.06.2014року він взагалі не бачив, чи був він у школі свідок не знає. Згодом до нього підійшла друкарка ОСОБА_10 та просила підписати який-то акт. Що було зазначено в акті він не знає, акт він не читав. Не зачитувала йому зміст акту і ОСОБА_10 Він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12І підписав акт.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що 04.06.2014 року зранку, приблизно о 09.15-09.30 годин, бачила в приміщенні школи представників відділу освіти ОСОБА_14, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Свідок привіталася з ними, однак, причину їх візиту не запитувала. Скільки часу працівники відділу освіти пробули в школі та чи був на роботі позивач вона не знає, оскільки займалася ремонтними роботами в своєму класі. Їй відомо також про те, що працівники відділу освіти приходили у школу також 23.05.2014 року.

Допитна в якості свідка ОСОБА_15 показала, що біля 09.20 години 04.06.2014 року зустріла на подвір'ї школи інспекторів відділу освіти ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а через деякий час, приблизно о 09.30-10.00 годин, в коридорі школи зустріла начальника відділу ОСОБА_14, яка спитала, де дирекція школи. Свідок пояснила, що кабінет завуча школи розташований на 2 поверсі, а кабінет директора школи - на першому. Чи був директор школи на роботі свідок не знає.

Свідок ОСОБА_16 показала, що 04.06.2014року прийшла на роботу в школу біля 09.30 годин та зустріла працівників відділу освіти. Інспектори Супрун Т. та Петровцій А. стояли на подвір'ї, а начальник відділу ОСОБА_14 - в коридорі школи. Вони шукали директора школи ОСОБА_1 У свідка спиталися, де директор школи, на що вона відповіла, що він має бути на роботі. Члени комісії перебували на території школи протягом щонайменше однієї години: свідок бачила їх з вікон свого кабінету, чула їх голоси в коридорі школи. Чи був на роботі ОСОБА_1 вона не знає, оскільки того дня його не бачила.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази сторін на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає у задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 26 ч.2 Закону України «Про загальну середню освіту», призначення на посаду та звільнення з посади керівника державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснює відповідний орган управління освітою.

Згідно наказу начальника відділу освіти Іршавської РДА №19 від 11.04.1980 року, ОСОБА_1 переведений з посади вчителя хімії та біології Великораковецької середньої школи на посаду директора Великораковецької восьмирічної школи Іршавського району (а.с. 103). Великораковецька восьмирічна школа Іршавського району була реорганізована у Великораковецьку НСШ, а згодом у Великораковецьку ЗОШ І-ІІ ступенів. Дана обставина підтверджується записами у трудовій книжці позивача (а.с. 10-11).

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно та сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно п. п. 5.2 та 6.1 посадової Інструкції директора Великораковецької ЗОШ І-ІІ ступенів, директор школи працює в режимі ненормованого робочого дня за графіком, встановленим у відповідності до 40-годинного робочого тижня; за невиконання чи неналежне виконання без поважних причин Статуту і Правил внутрішнього трудового розпорядку школи, інших локальних нормативних документів, законних розпоряджень органів управління освіти, посадових обов'язків, директор несе дисциплінарну відповідальність у порядку, визначеному трудовим законодавством ( а.с. 97-100).

У судовому засіданні встановлено, що наказом №228 від 25.06.2013 року директору Великораковецької ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків ( а.с. 101).

Наказом №353 від 19.06.2014 року директору Великораковецької ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_1 оголошено догану за відсутність на роботі без поважних причин 04.06.2014 року (а.с.102).

В вказаними наказами ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчать його підписи та відповідні відмітки на наказах.

Твердження позивача про безпідставність та незаконність накладення на нього вказаних дисциплінарних стягнень суд до уваги не приймає, оскільки накази про накладення дисциплінарних стягнень оскаржені ним не були, такі є чинними та стягнення у встановленому порядку не зняті.

Законність накладення дисциплінарних стягнень не є предметом і даного спору.

Крім того, в судовому засіданні належними та допустимими доказами доведено, що 04.06.2014 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі без поважних причин.

Наказом начальника управління освіти №324 від 04.06.2014 року створено робочу комісію для перевірки факту відсутності 23 травня 2014 року на робочому місці директора Великораковецької ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_1 З цією метою комісія мала здійснити виїзд у школу 04 червня 2014 року ( а.с. 80).

Підставою для проведення перевірки стали акт від 23.05.2014 року про відсутність працівника на роботі ( а.с.79), пояснювальна записка заступника директора шкоди ОСОБА_4 про перебування директора школи ОСОБА_1 з 23.05.2014 року на лікарняному ( а.с. 78), табель обліку використання робочого часу за травень 2014 року, складений 30.05.2014 року директором школи ОСОБА_1, в якому зазначено, що 23.05.2014 року він відпрацював повний робочий день ( а.с.85).

В результаті виїзду членів комісії управління освіти Іршавської РДА 04.06.2014 року в Великораковецьку ЗОШ було встановлено, що директор школи ОСОБА_1 знову відсутній на роботі, про що складено відповідний акт ( а.с. 64).

У судовому засіданні встановлено, що в телефонному режимі ОСОБА_1 пояснив свою відсутність на роботі 04.06.2014 року перебуванням на лікарняному.

В пояснювальній записці від 05.06.2014 року ОСОБА_1 зазначив, що з 04 червня 2014 року перебуває на лікуванні в Іршавській районній лікарні ( а.с. 63).

З копії лиска непрацездатності серії АГИ 390515 вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 05.05.2014 року по 06.05.2014 року - прописом шостого червня (а.с.66). Згодом у вказаний листок непрацездатності було внесене виправлення, згідно якого ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 05.05.2014 оку по 06.06.2014 року ( а.с. 60).

Однак, з листа відділу охорони здоров'я Іршавської РДА №765/06-06 від 05.06.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 госпіталізований у травматологічне відділення Іршавської райлікарні 05.06.2014 року о 10.20 годин з діагнозом розрив правого ключично-акромального з'єднання (а.с. 55).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив факт перебування на лікарняному в період з 05 червня 2014 року по 06 червня 2014 року. Дана обставина підтверджується також табелем обліку робочого часу за червень 2014 року ( а.с. 84).

В судовому засіданні ОСОБА_1 стверджував, що 04.06.2014 року протягом дня перебував на робочому місці та виконував свої обов'язки, а в пояснювальній записці ( а.с. 63) помилково зазначив, що перебуває на лікуванні з 04.06.2014 року, а не з 05.06.2014 року.

Крім того, позивач давав у судовому засіданні суперечливі пояснення і з приводу написання вказаної пояснювальної записки. Спочатку він стверджував, що зранку 05.06.2014 року вже перебував у лікарні та не пам'ятає, де писав пояснювальну записку, потім підтвердив, що писав дану записку у відділі освіти 05.06.2014 року в присутності спеціалістів ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Свідки ж ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили, що 05.06.2014 року об 11.30 годин ОСОБА_1 прийшов в управління освіти та писав пояснення саме з приводу відсутності на роботі 04 червня 2014 року. Дізнавшись від ОСОБА_6 та ОСОБА_5, що управління освіти вже має відомості про дату відкриття ОСОБА_1 лікарняного листа, тобто з 05.06.2014 року, позивач вибіг з кабінету та грубо штовхнув дверима заступника начальника управління ОСОБА_6 Про дані події був складений відповідний акт ( а.с.117).

Суд критично оцінює наданий позивачем акт від 04.06.2014 року про його перебування на роботі 04.06.2014 року в межах робочого дня, виходячи з наступного ( а.с.59).

З пояснень самого ОСОБА_1 вбачається, що вказаний акт був складений і підписаний 04.06.2014 року до обіду. В той же час, акт містить такі відомості, які підписантам не могли бути відомі зранку 04.06.2014 року, а саме: що ОСОБА_1 перебував на роботі в межах робочого дня; зранку знімав кардіограму в місцевій дільничній амбулаторії, про що є запис в амбулаторній картці; табель обліку та виходу на роботу не містить відомостей про відсутність ОСОБА_1 на роботі (табель підписується в кінці місяця); робочий день оплачено (оплата проводиться не в той же день, а на початку наступного місяця). Дані обставини дають суду підстави вважати, що наданий позивачем акт від 04.06.2014 року складався не того ж дня.

Дану обставину підтвердили в судовому засіданні і свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які показали, що акт підписували згодом на прохання позивача, знаючи, що у нього проблеми. Зі змістом акту вони не знайомилися і підтвердити присутність позивача на роботі 04.06.2014 року, у тому числі, протягом всього робочого дня, вони не можуть.

Крім того акт, поданий ОСОБА_1, складений не повноважними особами: зав. господарством, секретарем-друкаркою, прибиральницею, робочим, вчителем, головою профкому, депутатом сільради.

Посилання позивача на табелі обліку робочого часу за травень та червень 2014 року, згідно яких він був на роботі як 23.05.2014 року, так і 04.06.2014 року, суд до уваги не приймає, оскільки вказані табелі складені самим позивачем, а зазначені в них недостовірні відомості були предметом перевірки управління освіти, відсутність позивача на роботі засвідчена відповідними актами уповноваженої комісії, а наслідком відсутності на роботі без поважних причин було оголошення ОСОБА_1 догани, яка працівником не оскаржена. Факт проведення оплати на робочий день 04.06.2014 року також не є доказом перебування позивача на роботі, оскільки оплата проводиться бухгалтерією підприємства на підставі табелю обліку робочого часу, який був складений самим же позивачем.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Пленум Верховного Суду України в пп. 18, 22 Постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника. При розгляді таких спорів судам необхідно зясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст. ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, що проявились в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Ст. 147 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника.

У судовому засіданні встановлено, що 05.06.2014 року від позивача ОСОБА_1 були відібрані пояснення з приводу відсутності на роботі 04.06.2014 року. В майбутньому підтвердити поважність неявки на роботу позивач не зміг, тому наказом №353 від 19.06.2014 року на нього накладено дисциплінарне стягнення у виді догани. Стягнення накладено управлінням освіти, молоді і спорту Іршавської РДА в межах повноважень та у строки, що передбачені ст.ст. 147-1, 148 КЗпП України.

Заперечення представника позивача щодо незаконного накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани за відсутність на роботі 04.06.2014 року протягом 1-2 годин суд вважає безпідставними, оскільки: по-перше, наказ про накладення дисциплінарного стягнення №353 від 19.06.2014 року позивачем не оскаржено, по-друге, відсутність на роботі понад три години - є прогулом і може бути підставою для звільнення, а відсутність працівника на роботі без поважних причин до трьох годин є порушенням трудової дисципліни і підставою для накладення дисциплінарного стягнення у виді догани, що і було зроблено.

Клопотання позивача про визнання доказу не допустимим ( акту про відсутність працівника на роботі від 04.06.2014 року) суд вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Згідно ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленому законом.

Своє клопотання позивач мотивував тим, що наказ управління освіти, молоді і спорту Іршавської РДА №324 від 04.06.2014 року про створення робочої комісії для перевірки факту відсутності на робочому місці ОСОБА_1 одержаний з порушенням встановленого порядку, оскільки засвідчений печаткою відділу освіти, який створений тільки після 29.07.2014 року (а.с. 156-157, 158). На думку позивача, у зв'язку з цим, вказаний наказ є незаконним, що тягне за собою незаконність акту про відсутність працівника на роботі від 04.06.2014 року, складеного на виконання вказаного наказу.

Дане твердження є безпідставним, оскільки з наказу №324 від 04.06.2014 року вбачається, що такий винесений начальником управління освіти, молоді і спорту Іршавської РДА 04.06.2014 року, а печатка «відділу освіти Іршавської РДА» міститься на копії наказу, який був посвідчений після зміни назви відділу ( а.с.158).

Враховуючи наведене, суд вважає, що наказ №124-к від 19.06.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора школи за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором, є законним і підставним.

Крім того, оскаржуваним наказом позивача звільнено тільки з адміністративної посади директора школи та залишено на посаді вчителя хімії Великораковецької ЗОШ І-ІІ ступенів з повним тижневим навантаженням.

Щодо обставин про нагородження у 1991 році позивача ОСОБА_1 значком «Відмінник народної освіти УРСР», то за наявності спірних відносин між сторонами, вони не спростовують допущених порушень і не виключають вини директора у невиконанні своїх посадових обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України, у справах про звільнення працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення.

В судовому засідання встановлено, що з наказом №124-к від 19.06.2014 року про звільнення з посади директора школи ОСОБА_1 був ознайомлений того ж дня, тобто 19.06.2014 року (а.с.8).

З позовом про поновлення на роботі позивач звернувся до суду тільки 30.09.2014 року, що підтверджується датою на штампі вхідної кореспонденції суду ( а.с. 1).

Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.

З пояснень позивача вбачається, що причиною пропуску строку звернення до суду є факт перебування позивача у щорічній відпустці з 01.07.2014 року по 30.08.2014 року, а також деякий період амбулаторного лікування в цей же час. Навести суду інші причини пропуску строку звернення до суду позивач не зміг.

За таких обставин суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуваннням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 40 ч.1 п.3, 139, 142, 147, 147-1, 231-233 Кодексу законів про працю України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу освіти Іршавської районної державної адміністрації про поновлення на посаді директора шкоди, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських