Справа № 202/8621/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 лютого 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Пугач Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про виділення частки квартири, визначення порядку користування,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в якій, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд: 1) виділити їй, в натурі ? частку квартири АДРЕСА_1, належну їй на праві власності, а саме - житлову кімнату - № 6, площею 11,6 кв.м.; 2) зобов'язати відповідачів звільнити вказану кімнату № 6 від своїх особистих речей та меблів; 3) залишити в спільному користуванні з іншими співвласниками квартири - кімнати спільного користування: коридор - 1, загальною площею 4,4 кв.м., коридор - 3, загальною площею 9,1 кв.м., туалет - 4, площею 1,0 кв.м., ванну кімнату - 5, площею 2,6 кв.м., кухню - 8, площею 11,8 кв.м., лоджію - І, площею 2,4 кв.м.; 4) зобов'язати відповідачів надати їй ключі від квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування таких позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності від 29.04.2014 року виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області - ОСОБА_5, їй належать на праві власності 1/4 частина квартири АДРЕСА_1.

Вказана частка квартири була набута нею у власність під час виконавчого провадження, за рахунок майна яке не було реалізоване, так як торги не відбулися та вона як стягувач виявила бажання залишити за собою непродане майно що раніше належало ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого АТ «Градостроитель» 22.12.1997 року згідно з розпорядженням № 65-пр.

На підставі вищевказаного свідоцтва про право власності, виданого АТ «Градостроитель» 22.12.1997 року, гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_4 належить на праві власності по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1, отже вони також є співвласниками спірного нерухомого майна.

Згідно схематичного плану, що представлений у технічному паспорті квартира АДРЕСА_1, розташована на другому поверсі дев'ятиповерхового будинку, житловою площею - 40,4 м2, та загальною площею - 69,3 м2, складається з наступних приміщень: коридору - 1, загальна площа якого 4,4 кв.м., житлової кімнати - 2, загальна площа якої 15,9 кв.м., коридору - 3, загальна площа якого 9,1 кв.м., туалету - 4, загальна площа якого 1,0 кв.м., ванної - 5, загальна площа якої 2,6 кв.м., житлової кімнати - 6, загальна площа якої 11,6 кв.м., житлової кімнати - 7, загальна площа якої 12,9 кв.м., кухні - 8, загальна площа якої 11,8 кв.м., лоджії - І, загальна площа якої 2,4 кв.м.

Загальна площа приміщень складає - 71,7 кв.м.

З приводу користування 1/4 частиною квартири між нею та відповідачами згоди не досягнуто. Будь-якої угоди про спосіб виділення її частки із загального нерухомого майна також не досягнуто.

Станом на день подання позову до суду вона не може користуватись приміщеннями квартири АДРЕСА_1, оскільки належна їй на праві власності 1/4 частка квартири не виділена в натурі.

Скористатися в повному обсязі правами власника вона не має можливості, оскільки протягом тривалого часу між нею та відповідачами не досягнуто згоди щодо користування кімнатами. Відповідачі протягом певного періоду на свій розсуд встановили на свій власний розподіл площі приміщень квартири.

Через неприязні стосунки, зухвале відношення і цинічне ставлення з боку відповідачів до неї, спільне проживання сторін та користування 3-кімнатною квартирою є неможливим.

Оскільки, житлова площа квартири становить 40,4 кв.м., то поділ житлових кімнат в натурі між 4-ма співвласниками у рівних частинах буде по 10,1 кв.м. житлових приміщень на кожного.

За таких обставин, вона має право на виділення їй в натурі житлового приміщення, площею 10,1 кв.м.

Спірна квартира є трикімнатною і найбільш наближеною до площі 10,1 кв.м., є житлова кімната - № 6, загальною площею 11,6 кв.м.

За таких обставин, зважуючи на те, що її частка не може бути виділена в натурі, а саме житлове приміщення, площею 10,1 кв.м., а також беручи до уваги, що її право на житлову кімнату - № 6, загальною площею 11,6 кв.м., не завдасть істотної шкоди інтересам інших співвласників, вона звертається до суду з позовом про виділення їй в натурі 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, належну їй на праві власності.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила пред'явлену позовну заяву задовольнити. В обґрунтування позову посилалася на обставини викладені у позовній заяві. Зазначила, що бажає користуватися однією з кімнат спірної квартири, однак відповідачі чинять їй у цьому перешкоди. Для мирного врегулювання спору немає можливостей, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду. Грошові кошти в рахунок компенсації вартості належної їй ? частки спірної квартири відповідачі не бажають сплачувати на її користь.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також їхній представник - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні не визнали позовні вимоги позивачки та у пред'явленому позові просили відмовити в повному обсязі. Зауважували, що позивач не має права на частку у квартирі, оскільки на її користь була компенсована шкода в повному розмірі. Забезпечувати позивачці доступ до спірної квартири вони не мають жодних намірів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав, свого представника до суду не направив. Як пояснили інші відповідачі їм невідомо де на теперішній час проживає (перебуває) ОСОБА_2.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, ? частка квартири АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва виданого та посвідченого 29.04.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим 844, (а.с. 6).

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності позивачки на ? частку спірної квартири було зареєстровано 29.04.2014 року, про що свідчить наявний у справі витяг (а.с. 7).

Згідно із свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 10) від 22.12.1997 року іншими співвласниками спірної квартири є відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Спірна квартира являє собою трикімнатну квартиру та згідно схематичного плану і технічного паспорту розташована на другому поверсі дев'ятиповерхового будинку, житловою площею - 40,4 кв.м., допоміжною - 28,9 кв.м., та площа літніх приміщень становить 2,4 кв.м., складається з наступних приміщень: коридору - 1, площею 4,4 кв.м., житлової кімнати - 2, площею 15,9 кв.м., коридору - 3, площею 9,1 кв.м., туалету - 4, площею 1,0 кв.м., ванної - 5, площею 2,6 кв.м., житлової кімнати - 6, площею 11,6 кв.м., житлової кімнати - 7, площею 12,9 кв.м., кухні - 8, площею 11,8 кв.м., лоджії - І, площею 2,4 кв.м.

В квартирі проживають відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що вони зазначили у судовому засіданні.

Позивач не має доступу до спірної квартири, та між сторонами склалися неприязні стосунки через які ОСОБА_3, ОСОБА_4 перешкоджають ОСОБА_1 у здійсненні її права власності на ? частку спірного нерухомого майна.

Проте, згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

За встановлених в судовому засіданні обставин, та враховуючи, що виділення ? частини спірної квартири належних позивачці в натурі і поділ квартири технічно не є можливим через те, що квартира є трикімнатною та знаходиться на другому поверсі дев'ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку, приміщення квартири пов'язані між собою, а житлові кімнати поєднані спільними коридорами, квартира має один вхід, один туалет, ванну, кухню та лоджію, облаштовані інженерні комунікації, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та надати їй у володіння і користування ту частину спільного майна в натурі, яка відповідає її 1/4 частці у праві спільної часткової власності, а саме, враховуючи технічні характеристики та планування квартири, ОСОБА_1 слід виділити у володіння та користування житлову кімнату № 6, площею 11,6 кв.м., у квартирі АДРЕСА_1.

Разом із тим, враховуючи, що вказана кімната перебуває в користуванні відповідачів, та у ній знаходяться речі та меблі останніх, позивач не має до кімнати і до квартири в цілому вільного доступу, суд вважає необхідним зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звільнити кімнату № 6, площею 11,6 кв.м., у квартирі АДРЕСА_1, від своїх особистих речей та меблів, та надати ОСОБА_1 ключі від цієї квартири, забезпечивши тим самим безперешкодний доступ до вказаної кімнати № 6.

В спільному користуванні сторін суд вважає можливим залишити наступні приміщення квартири АДРЕСА_1, а саме: коридор-1; коридор-3; туалет-4; ванну кімнату-5; кухню-8 та лоджію-І.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

В іншій частині позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 10-11, 59-60, 212, 213-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату № 6, площею 11,6 кв.м., у квартирі АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звільнити кімнату № 6, площею 11,6 кв.м., у квартирі АДРЕСА_1, від своїх особистих речей та меблів, та надати ОСОБА_1 ключі від цієї квартири, забезпечивши тим самим безперешкодний доступ до кімнати.

Залишити в спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 наступні приміщення квартири АДРЕСА_1: коридор-1; коридор-3; туалет-4; ванну кімнату-5; кухню-8; лоджію-І.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 81,20 грн. з кожного з відповідачів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук