справа № 2/263/3794/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Дерягіній Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку», філія в м. Маріуполі, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «САНФЛАУЕР ГРУП» про внесення змін до договору,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовної заявою, в якої вказала, що між нею та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» був укладений кредитний договір № MKLVF1.116272.003 від 09 жовтня 2013 року строком до 05.04.2018 року. Приймаючи рішення про укладення вказаного договору вона, оцінюючи свої поточні та очікувані фінансові можливості, розраховувала, що буде належним чином виконувати свої зобов'язання перед банком. На момент підписання угоди у неї був постійний дохід, вона, як фізична особа - підприємець, здійснювала у м. Донецьк господарську діяльність, яка приносила прибуток, що підтверджується даними податкових декларацій. Втім, з того часу відбулась істотна зміна обставин, що унеможливила виконання кредитного договору на умовах, які було досягнуто при його укладанні.

Згідно Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", розпочалась антитерористична операція на сході. Все належне їй майно, а також виробничі потужні, які нею використовувались при здійснені підприємницької діяльності, знаходяться у м. Донецьк, отже на території, де на сьогоднішній день не працюють органи державної влади України. 24.08.2014 р. на підприємство, розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Світлого Шляху, 10г, де вона здійснювала господарську діяльність, проникли невідомі особи та забрали у працівників ключі від дверей, установчі, банківські документи, перешкоджали роботі підприємства. У зв'язку з цими подіями була подана заява до Подільського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, заява внесена до ЄРДР за №0006204. від 29.08.2015 року. Крім того, за період з серпня 2014 р. по сьогоднішній день була прийнята низка нормативно-правових актів, внаслідок чого здійснювати господарську діяльність у м. Донецьк та реалізовувати вироблену у м. Донецьк продукцію виявляється неможливим - не працює банківська система, поштовий зв'язок, встановлені обмеження щодо переміщення осіб із/в зони АТО, вивезення продукції із зони АТО на даний час не представляється можливим. Вважає що на сьогоднішній час за незалежних від ній обставин, що склались, вона не має можливості здійснювати підприємницьку діяльність, результат від якої є її єдиним джерелом доходу. У зв'язку з цим 27.08.2015 р. вона звернулась до відповідача із листом, у якому, керуючись ст. 652 Цивільного кодексу України, запропонувала внести зміни до Кредитного договору № MKLVF1.116272.003 від 09 жовтня 2013 року в частині строків користування кредитними коштами, а саме продовжити визначений у п. 2.5. договору строк виплат за кредитним договором до 05.04.2023 року та узгодити новий графік зменшення ліміту кредитної лінії. Відповідь просила надати у строк до 10.09.2015 р. Станом на момент подання цієї позовної заяви, відповіді від Банку так і не надійшло. Таким чином, ненадання відповіді відповідачем на думку позивача означає його фактичну відмову від пропозиції внести зміни договору, в тому числі змінити графік зменшення ліміту кредитної лінії.

В позові ОСОБА_1 також вказала ,що відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

При цьому, ч.2 ст. 652 ЦК України визначено, що якщо сторони не досягай згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони. Позивач вказує, що виходячи зі змісту вказаної норми, зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Суттєва зміна обставин в даному випадку закріплена у наступних нормативно-правових актах.

Відповідно до листа Служби безпеки України від 13.06.2014 N 33/2117 на підставі ст. ст. 10, 11 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» прийнято рішення щодо проведення антитерористичної операції в Донецькій, Луганській областях з 07.04.2014 року, Харківській області.

Постановою Верховної Ради України від 16 квітня 2014 року N 1215-VII «Про Заяву Верховної Ради України щодо захисту конституційних прав військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, осіб рядового і начальницького складу та інших працівників органів внутрішніх справ України, які беруть участь у антитерористичній операції, направленій на захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, мирного життя українських громадян» (Постанова N 1215-VII) визнано проведення антитерористичної операції на сході України та закликано громадян України, які мають бажання, у цей скрутний час вступати до лав Збройних Сил України, Національної гвардії України та підрозділів Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (Закон N 1669-VII) введені в дію деякі заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції. Зокрема, відповідно до ст. 2 цього Закону та Листа НБУ від 27.10.2014 року N 18-112/62138 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

В позові також вказано, що при укладанні кредитного договору № MKLVF1.116272.003 від 09 жовтня 2013 року ні вона, ні відповідач, не могли передбачити у майбутньому, з усією обачністю та добросовісністю, різкого погіршення умов ведення господарської діяльності в регіоні місцезнаходження позивача, зокрема масові заворушення, захоплення будівель державних установ, проведення бойових та військових дій, а тому в момент укладення договору ми, як сторони Договору, виходили з того, що така зміна обставин не настане.

Згідно з п. 1.2 Кредитного договору № MKLVF1.116272.003 кредит надавався на споживчі цілі. Вважає ,що у зв'язку з істотною зміною обставин, подальше виконання вказаного договору, без відповідних змін, порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє ії того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки вона, як позичальник за договором, та відповідач перебувають в різних економічно-соціальних умовах. Окрім очевидної зміни ситуації в Україні, що підтверджується відповідними нормативними актами органів державної влади, додатковим підтвердженням істотної змін обставин саме для ній є відповідна податкова звітність, яка подавалась нею до контролюючих органів, та за своїми показниками свідчить, що її прибутки значно зменшились, фінансовий стан погіршився. В позові позивач також вказує на те , що навіть у такій складній політичній та соціально-економічній ситуації в регіоні, вона, як добросовісний позичальник, не відмовляється від виконання своїх зобов'язань, за кредитним договором № MKLVF1.116272.003 від 09 жовтня 2013 року. Це підтверджує також і той факт, що з початку антитерористичної операції на сході, коли підприємницька діяльність вона була унеможливлена, вона неодноразово зверталась до відповідача з листами, в яких підтверджувала свої зобов'язання та просила банк піти на зустріч, надати розстрочення виплат за договором тощо. Станом на момент подання цієї позовної заяви заборгованість за кредитним договором складає 4509 805,00 грн., з травня 2014 р. платежі за кредитним договором не здійснюються. Втім, вона докладає всіх можливих зусиль налагодити свою діяльність з метою отримання прибутку в розмірі, необхідному для погашення заборгованості перед банком, на виконання поставленої мети нею був укладений договір від 01.08.2015 року що дає підстави зробити позитивний прогноз на початок 2016 року.

Просить суд внести зміни до п. 2.5 Кредитного договору № MKLVF1.116272.003 від 09 жовтня 2013 року укладеного між нею та ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» в частині відстрочення виконання зобов'язання за період з червня 2014 до грудня 2015 року з наступним збільшенням щомісячних виплат до закінчення строку договору

Представник позивача адвокат Слободіна Л.М. підтримала заявлені вимоги, суду пояснила, що дійсно позивач з причини проведення антитерористичної операції в Донецькій області не має можливості виконувати умови кредитного договору, проте ОСОБА_1 не відмовляється від їх виконання, просить суд тільки відстрочити виконання умов по виплаті зобов'язань за період з червня 2014 року по грудень 2015 року. При цьому просить врахувати, щ є рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 року /заочне/, яким з ОСОБА_1 стягнута заборгованість по виплаті грошових коштів за кредитним договором за період станом по 12.12.2014 року в сумі 5545737 грн. Про це рішення позивач дізналася в ході судового розгляду у справжній справі, нею суду представлені декларації за 2014 р., 2015 рік, з яких видно, що дохід ОСОБА_1 значно зменшився, причиною цього є тільки умови, пов'язані з проведення АТО в Донецькій області. ОСОБА_1 є мешканцем м. Донецьк, там же вона здійснювала свою діяльність, що дозволяло їй виконувати умови кредитного договору, проте з червня 2014 року вона більше це робити не може. ОСОБА_1 просить відстрочити їй виконання зобов'язань погашення заборгованості за кредитним договором за певний період часу, при цьому згодна погашати заборгованість за прострочений період часу починаючи з січня 2016 року. Ця вимога жодним способом не порушує прав відповідача, оскільки термін договору збігає в 2018 році, виконання умов договору з боку ОСОБА_1 забезпечене рядом договорів поруки, іпотеки, застави, крім того просить суд врахувати, що відповідач з квітня 2014 року, дня винесення заочного рішення судом, з позовами до ОСОБА_1 не звертався, рішення суду відповідачем не було пред'явлене для виконання у виконавчу службу.

Представник відповідача Іванников С. С. заперечував проти задоволення заявлених вимог суду пояснив, що є рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 року /заочне/, яким з ОСОБА_1 стягнута заборгованість по виплаті грошових коштів за кредитним договором за період станом по 12.12.2014 році в сумі 5545737 грн., просить врахувати цей факт при винесенні рішення, рішення суду набрало законної сили, на теперішній час не скасоване. Суду також пояснив, що виконавчий лист по виконанню рішення суду від 14.04.2015 року відповідачем у виконавчу службу не пред'являвся, з якими-небудь іншими позовами про стягнення заборгованості за минулий період часу відповідач до позивача не звертався.

Від третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Санфлауер Груп» надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги частково по наступних підставах:

Суду наданий кредитний договір № MKLVF1.116272.003 від 09 жовтня 2013 року укладений між ПАТ « Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_1, згідно якого ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 5 000 000 .00 грн., строк користування кредитом до 05.04.2018 року, процентна ставка за користування кредитом 22.00 відсотки річних, п.2.5 договору встановлений графік зменшення ліміту кредитної лінії.

Відповідно до ст.8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України, норми якої мають пряму дію та найвищу юридичну силу, гарантується. Частина 4 ст. 13 Конституції України встановлює обов'язок держави забезпечити захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, в тому числі у судовому порядку. Тобто можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа

(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

При цьому, ч.2 ст. 652 ЦК України визначено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору

сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Суд приймає до уваги ту обставину, що поняття «істотна зміна обставин» є оціночною категорією. Законодавець у п.2 ч.1 ст.651 ЦК України дає визначення цього поняття, вказуючи на те, що зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до листа Служби безпеки України від 13.06.2014 №33/2117 7 квітня 2014 року, на підставі ст.ст. 10, 11 Закону України "Про боротьбу з тероризмом", прийнято рішення щодо проведення антитерористичної операції в Донецькій, Луганській і Харківській областях.

Згідно наказу Антитерористичного Центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів проведення», визначено проведення антитерористичної операції в Донецької області з 07.04.2014 року.

Постановою Верховної Ради України від 16 квітня 2014 року № 1215-VII «Про Заяву

Верховної Ради України щодо захисту конституційних прав військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, осіб рядового і начальницького складу та інших працівників органів внутрішніх справ України, які беруть участь у антитерористичній операції, направленій на захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, мирного життя українських громадян» визнано проведення антитерористичної операції на сході України та закликано громадян України, які мають бажання, у цей скрутний час вступати до лав Збройних Сил України, Національної гвардії України та підрозділів Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» введені в дію деякі заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оборону» передбачено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно ДО законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, згідно довідки від № взята на облік, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення - в м. Маріуполь.

Суду надані податкові декларації про майновий стан і доходи позивача за 2014 р., 2015 р., згідно даних яких, доходи ОСОБА_1 значно зменшилися.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що сторони не могли передбачити у майбутньому, з усією обачністю та добросовісністю, різкого погіршення умов ведення господарської діяльності в регіоні місцезнаходження позивача, зокрема масові заворушення, захоплення будівель державних установ, проведення бойових та військових дій, а тому в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане.

Суд погоджується з доводами позивача, що в зв'язку з істотною зміною обставин, подальше виконання договору, без відповідних змін, порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки позивач та відповідач знаходяться в різних економічно - соціальних умовах.

Також, суд приймає до уваги, що попри складну політичну та соціально-економічну ситуацію в регіоні, позивач не відмовляється від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором № MKLVF1.116272.003 від 09 жовтня 2013 року, що свідчить про його добросовісність як позичальника.

Крім того, згідно умов кредитного договору п.2.2. в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення нарахованих процентів, комісії, можливої неустойки, а також інших витрат виступають два договору іпотеки, чотири договору застави, чотири договору поруки , укладених з іншими особами.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що істотна зміна обставин відбулася до спливу строку виконання зобов'язання позивачем.

Крім того, суд бере до уваги, що законодавство України не ставить в залежність можливість внесення змін до договору з ініціативи однієї зі сторін фактом виконання зобов'язань такою стороною.

При цьому суд враховує, що предметом спору по справі є не звільнення позивача від відповідальності, а внесення змін до договору, яке може відбуватись навіть після настання строку виконання зобов'язань.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність внесення змін

кредитного договору № MKLVF1.116272.003 від 09 жовтня 2013 року шляхом внесення змін до

п. 2.5 договору.

Судом встановлено, з чим згодні сторони, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 року /заочне/, яке надано в судовому засіданні, з ОСОБА_1 стягнута заборгованість по виплаті грошових коштів по спірному кредитному договору за період за станом по 12.12.2014 року в сумі 5545737 грн., рішення суду не скасоване, тому суд приходить до висновку задоволення позовних вимог частково, а саме в частині відстрочення виконання зобов'язання - відстрочити виконання зобов'язання за період з грудня 2014 року по грудень 2015 року включно з наступним збільшенням щомісячних виплат до закінчення строку договору. У частині внесення змін до п.2.5 кредитного договору № MKLVF1.116272.003 від 09 жовтня 2013 року позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 208,209 ЦПК України, ст.ст. 651,652,1054,530 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку», філія в м. Маріуполі, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «САНФЛАУЕР ГРУП» про внесення змін до договору - задовольнити частково.

Внести зміни до п.2.5 кредитного договору № MKLVF1.116272.003 від 09 жовтня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 Та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» в частині відстрочення виконання зобов'язань за період з 13 грудня 2014 року по грудень 2015 року включно, з наступним збільшенням щомісячних виплат до закінчення строку кредитного договору № MKLVF1.116272.003 від 09 жовтня 2013 року.

В задоволенні решти частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржена в апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд потягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.Г.Васильченко