Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/280/15 Головуючий у 1 інстанції: Шавиріна Л.П.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від «28» жовтня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином.

Позивачка зазначала, що вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 липня 2013 року відповідача визнано винним та засуджено за ст. 128 КК України до покарання у вигляді 180 годин громадських робіт. В частині вирішення цивільного позову вирок суду скасований та направлений на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Зазначає, що на лікування після побоїв, вона витратила 974 грн. 49 коп. Крім того, діями відповідача їй завдано моральну шкоду, оскільки своїми діями відповідач принизила її честь та гідність, після побоїв постійно у неї болить рука, не має можливості прибирати, готувати та виконувати роботу по дому. Моральну шкоду оцінює у 30 000 грн.

Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 974 грн. 49 коп. та моральну шкоду - 30 000 грн.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 28 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 168 грн. 20 коп. та моральної шкоди, заподіяної злочином 5 000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1250 грн. та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог в іншій частині у зв'язку з відсутністю підстав.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить рішення суду змінити, відмовивши у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, витрат на правову допомогу та судових витрат на користь держави.

ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду 04 лютого 2015 року не з'явилися. У відповідності до вимог ст. 305 ЦПК України справа розглянута за їх відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Як установлено судом, вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 липня 2013 року ОСОБА_3 визнано винною в умисному спричиненні ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень і засуджено за ст. 128 КК України до покарання у вигляді 180 годин громадських робіт. В частині вирішення цивільного позову вирок суду скасовано та направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства (а.с. 5-11, 12-17).

Згідно з вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 липня 2013 року з вини ОСОБА_3 у ОСОБА_2 був забій лівої половини грудної клітини, забій та садно лівої гомілки, закритий перелом лівої променевої кістки, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.с. 8).

Для лікування цих тілесних ушкоджень ОСОБА_2 було придбано бинт гіпсовий, вату, бинт марлевий, кетанов(таблетки), сальцемін(таблетки) та мазь фіналгель (а.с.18).

Згідно з копіями чеків позивачка витратила на придбання цих бинтів та ліків в аптеці 168,20 грн. (а.с. 19-24).

Згідно з положеннями ст.ст. 1166, 1177 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується винною особою.

Крім того, в силу ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода (фізичний біль та страждання, завдані особі у зв'язку з пошкодженням здоров'я, душевні страждання у зв'язку з протиправною поведінкою по відношенню до нього або членів його сім'ї), завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Доводи апелянта ОСОБА_2 та апелянта ОСОБА_3 про неповне з'ясування судом обставин справи необґрунтовані.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Висновки суду відповідають обставинам справи та наданим сторонами доказам.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд повно і всебічно дослідив обставини справи та доводи сторін, дав належну оцінку всім наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов до правильного висновку про те, що відповідачка, яка винна у скоєнні злочину, в результаті якого було завдано шкоду здоров'ю позивачки, повинна відшкодувати їй завдану в наслідок злочину матеріальну шкоду в розмірі 168 грн. 20 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди позивачці суд виходив як із характеру та обсягу страждань, які вона зазнала, так і з засад розумності, виваженості та справедливості.

Рішення суду в цій частині відповідає обставинам справи та закону.

Проте, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не врахував те, що позовні вимоги задоволенні частково.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Як роз'яснено у п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом №3674-VI).

Всупереч зазначеним вимогам закону та роз'ясненням пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ суд першої інстанції частково задовольнивши позовні вимоги, проте, компенсацію витрат по оплаті судового збору на користь позивачки та в дохід держави (за вимогами про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, за якими позивачка була звільнена) суд стягнув у повному обсязі, а не пропорційно до задоволених вимог.

Виходячи із того, що були заявлені вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 974 грн. 49 коп., а задоволенні у розмірі 168 грн. 20 коп., заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн., а задоволенні у розмірі 5 000 грн., з відповідачки підлягає стягненню 1/6 частина судового збору як на користь позивачки, так і в дохід держави.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як роз'яснено у п. 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Стягуючи з відповідачки компенсацію витрат на правову допомогу в розмірі 1250 грн., суд не звернув увагу на те, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджують надання такої допомоги, а також докази оплати цих витрат, оформлених у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, касового чеку) та розрахунок їх вартості відповідно до пропорційного часу роботи адвоката.

Надане суду підтвердження адвоката ОСОБА_4 про оплату позивачкою 1250 грн. в касу ЮК-2 м. Краснолиманськ за підготовку та ведення кримінальної справи, а також за підготовку та складення позовної заяви до суду не є документом, який підтверджує їх оплату(а.с. 25).

З огляду на зазначене, рішення суду в частині стягнення судових витрат (витрат на правову допомогу та судового збору) підлягає зміні, розмір стягнутого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судового збору зменшенню з 243 грн. 60 коп. до 40 грн. 60 коп. та в дохід держави судового збору з 243 грн. 60 коп. до 40 грн. 60 коп., а у стягненні понесених витрат на правову допомогу у розмірі 1200 грн. слід відмовити. В іншій частині рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 28 жовтня 2014 року у цій справі в частині стягнення судових витрат (витрат на правову допомогу та судового збору) змінити:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 з 40 грн. 60 коп., та в дохід держави судовий збір 40 грн. 60 коп., у стягненні понесених витрат на правову допомогу відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: