АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Сіромашенко Н.В.
№22-ц/796/3636/2015 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою стягувача ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року про залишення скарги в частині без розгляду по справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Бережна Ольга Олександрівна, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання постанови протиправною та її скасування,-

В С Т А Н О В И Л А:

05 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою на дії та бездіяльність органів і посадових осіб ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві.

В подальшому ОСОБА_1 21 листопада 2014 року в судовому засіданні подав скаргу від 20 листопада 2014 року з уточненими вимогами, в якій просив суд:

1) Визнати дії та бездіяльність головного Державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві Бережної О.О. під час виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва у цивільній справі № 22 ц-796/9305/2013 від 14 жовтня 2013 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Геопасифік» за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2013 року у цивільній справі № 2610/21675/2012 про стягнення з боржника на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 388195,68 грн.; індексацію в розмірі 11127,73 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн., загальна сума стягнення 402323,41 грн. протиправними по причині порушення державним виконавцем ч.2 ст.19, ст.ст.55, 43 Конституції України, пп.3.8, п.18 ч. 3 ст. 11, ст. 17, п.1 ч.1, ч.2 ст.19, ч.1 ст.25, ч.4 ст.30, ч.4 ст.31, ч.4 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження», ч.1 ст.14, ч.9 ст.153 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про державну виконавчу службу», Інструкції «Про проведення виконавчих дій», затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року№74/5, п.6 ч.1 ст.62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та такими, що унеможливили своєчасне і в повному обсязі виконанняухвали Апеляційного суду м. Києва у цивільній справі № 22 ц- 796/9305/2013 від 14 жовтня 2013 року про забезпечення позову ОСОБА_1 в межах суми 402323,41 грн., що задовольнив Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 03 квітня 2013 року у цивільній справі № 2610/21675/2012 про стягнення з ТОВ «Геопасифік» на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку.

2) Визнати противоправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві Бережної О.О. від 14 листопада 2013 року у ВП № 40725713 «Про відмову відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документу на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі того, що ухвала Апеляційного суду м. Києва у цивільній справі № 22 н-796/9305/2013 від 14 жовтня 2013 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Геопасифік», як виконавчий документ передбачений на виконання п.2 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», постановлена відповідно до вимог ст.210. ч.5 ст.153 ЦПК України відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» і підлягала негайному виконанню у № ВП № 40725713 від 14 листопада 2013 року в порядку ч.9 ст.153 ЦПК України.

3) Визнати постанову головного Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Бережної О.О. від 24 березня 2014 року «Про відкриття виконавчого провадження» на виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва у цивільній справі № 22 ц-796/9305/2013 від 14 жовтня 2013 року про забезпечення позову ОСОБА_1 в межах суми 402323,41 грн., що задовольнив Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 03 квітня 2013 року у цивільній справі № 2610/21675/2012 винесеною в порушення строку встановленого ч.4 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.9 ст.153 ЦПК України, що унеможливило своєчасне і в повному обсязі накладення арешту на відомі рахунки боржника у фінансових установах АБ «Укргазбанк» МФО 320478 та АТ «Укрексімбанк» МФО 322313 за рішенням суду по причині закриття таких рахунків ТОВ «Геопасифік».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Головний державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві Бережна О.О., ГУЮ у місті Києві про визнання дій та бездіяльності такими, що порушують права, в частині визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві Бережної О.О. від 14 листопада 2013 року у ВП №40725713 «Про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа» на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі того, що ухвала Апеляційного суду м. Києва у цивільній справі №22ц- 796/9305/2013 від 14 жовтня 2013 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Геопасифік», як виконавчий документ, передбачений на виконання п.2 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», постановлена відповідно до вимог ст.210, ч.5 ст.153 ЦПК України відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» і підлягала негайному виконання у №ВП №40725713 від 14 листопада 2013 року в порядку ч.9 ст.153 ЦПК України, залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати ухвалу та питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказує на те, що суд без його участі у справі залишив скаргу без розгляду, чим порушив його право на судовий розгляд.

Зазначає, що на підтвердження того, що строк оскарження дій та бездіяльності головного державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженні №40725713 від 14 листопада 2013 року є не пропущеним він подав до суду належні докази, зокрема, копію довідки начальника ОПЗ Київ - 119 №18/119 про отримання рекомендованого листа №651 ОСОБА_1 та додав копію конверта рекомендованого листа.

Зазначає, що статтею 387 ЦПК України не передбачено залишення без розгляду вимог скарги, оскільки суд першої інстанції повинен був задовольнити скаргу, або відмовити у її задоволенні. Проте суд постановив ухвали про прийняте рішення окремо по кожному пункту скарги у порушення вимог процесуального Закону.

Посилається на те, що суд першої інстанції не обґрунтовує факт пропущення строку для оскарження дій та бездіяльності головного державного виконавця належними доказами, що знаходяться в матеріалах справи.

Також зазначає, що в порушення ч.2 ст.160 ЦПК України суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, проігнорував його пояснення, відповідно до яких дії та бездіяльність головного державного виконавця під час виконання вищевказаної ухвали Апеляційного суду м. Києва були протиправні, а сама постанова «Про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа» від 14 листопада 2013 року є необґрунтованою, незаконною та винесеною з порушенням строку встановленого ч.4 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного

Судом встановлено, що 21 листопада 2014 року в судовому засіданні ОСОБА_1 подав до суду скаргу у новій редакції, відповідно до якої просив, зокрема, постанову головного державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бережної О.О. від 14 листопада 2013 року у ВП №40725713 «Про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа на підставі п.6 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» визнати протиправною та скасувати.

Залишаючи скаргу без розгляду суд виходив з того, що ОСОБА_1, звертаючись до суду зі скаргою про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 14 листопада 2013 року, встановлений строк пропустив, клопотань щодо поновлення вказаного процесуального строку у відповідності з положеннями ст.73 ЦПК України не заявляв.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод;у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як роз'яснено в п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Законом не передбачена можливість вирішення питання про поновлення строку за ініціативою суду.

Статтею 72 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Доводи апелянта щодо звернення до суду з відповідною скаргою в строк передбачений ст.385 ЦПК України та відсутність підстав для залишення її без розгляду колегія суддів відхиляє виходячи з наступного.

Як вбачається з наданої в суді апеляційної інстанції копії розписки ОСОБА_1, останній ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № грудня 2013 року.

20 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві зі скаргою, в якій просив визнати протиправною постанову державного виконавця Бережної О.О. від 14 листопада 2013 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа заявникові. При цьому у додатках до скарги була зазначена копія постанови від 14 листопада 2013 року.

Листом ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві від 25 грудня 2013 року ВП №4072571 вказану скаргу було повернуто ОСОБА_1

21 січня 2014 року та 05 лютого 2014 року ОСОБА_1 звертався із заявами до начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві про видачу копії постанови про прийняте рішення, в яких вказував, що 18 грудня 2013 року він дізнався про порушення його прав та інтересів щодо ненакладення арешту на банківські рахунки ТОВ «Геопасифік».

В подальшому, звертаючись 20 лютого 2014 року до Апеляційного суду м. Києва зі скаргою на дії та бездіяльність начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Білан С.В., ОСОБА_1 також вказував, що 14 листопада 2013 року державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бережна О.О. винесла постанову у ВП №40725713 про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа.

На зазначену скаргу Апеляційний суд м. Києва листом від 12 березня 2014 року №22-ц/796/9305/2013 роз'яснив ОСОБА_1 його право відповідно до ч.2 ст.384 ЦПК України звернутись із відповідною скаргою до суду, який видав виконавчий документ.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2014 року встановлено, що ОСОБА_1 не погоджуючись з постановою державного виконавця Бережної О.О. від 14 листопада 2013 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа 24 березня 2014 року звернувся до Апеляційного суду м. Києва зі скаргою на її дії та бездіяльність начальника ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві Білан С.В., яку йому повернуто для подання до належного суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звертаючись до суду 15 травня 2014 року зі скаргою на дії ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві долучив до матеріалів справи копію постанови від 14 листопада 2013 року.

Вищевказані обставини підтверджують факт обізнаності ОСОБА_1 про існування такої постанови починаючи з грудня 2013 року.

Колегія суддів вважає, що звертаючись 21 листопада 2014 року зі скаргою про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бережної О.О. від 14 листопада 2013 року ОСОБА_1 пропустив строк встановлений ст.385 ЦПК України, з клопотанням про поновлення строку він не звертався, а тому за приписами ч.2 ст.72 ЦПК України така скарга підлягає залишенню без розгляду.

Доводи апелянта про те, що суд порушив право ОСОБА_1 на судовий розгляд залишаючи скаргу в частині без розгляду за його відсутності колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відповідно журналу судового засідання Шевченківського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року ОСОБА_1 приймав участь у розгляді справи.

Посилання апелянта на те, що судом порушені норми процесуального права колегія суддів відхиляє, оскільки судом вірно застосовано норми ст.ст. 72, 385 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд в порушення ч.2 ст.160 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та щодо незаконності постанови державного виконавця від 14 листопада 2013 року колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і на законність постановленої ухвали не впливають.

Таким чином, ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року про залишення скарги в частині без розгляду- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді