АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/900/2015 Головуючий у І інстанції - Роман О.А.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово - будівельного кооперативу «Станок - 16» про зобов'язання провести перевірку та ремонт квартирних лічильників,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до «ЖБК «Станок - 16», в якому просив суд зобов'язати відповідача провести повірку, обслуговування та ремонт квартирних лічильників гарячої та холодної води за власний рахунок, зобов'язати відповідача на строк проведення обслуговування лічильників облік проводити у відповідності до показників будинкових засобів обліку.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Будинок знаходиться на балансі ЖБК «Станок - 16». На його звернення з приводу вчинення відповідачем дій, які є предметом спору, відповідач не реагує, а тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги позивача, вважаючи рішення суду законним.

Позивач у судове засідання не з»явися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування, зареєстрованого в МБТІ 14.01.2005 р. за №81/32658, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

Вказаний будинок належить Житлово - будівельному кооперативу «Світанок - 16» на правах кооперативної власності. Відповідно до Статуту ЖБК «Світанок - 16» Кооператив здійснює експлуатацію будинку, укладаючи договори з постачальниками, а також нараховує плату за утримання будинку і прибудинкової території.

30 липня 2004 р. між ЖБК «Світанок» та ОСОБА_2 - власником квартири №144, який встановив прилади обліку споживання холодної та гарячої води, була укладена угода №31, відповідно до п.2.1. якої абонент взяв на себе зобов»язання за власний рахунок щодо ремонту, правильності експлуатації, цілісності пломб та держповірки лічильників згідно встановлених норм та правил (а.с.3).

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», цей Закон також поширюється на фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, власників засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду.

За змістом частин 1-3 ст.28 цього Закону, засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали.

Фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених повірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро -, тепло -, газо - і водопостачання.

Згідно з абзацом 1 пункту 24 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, з розрахунку на один квартирний засіб води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Отже, проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії здійснюються за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, включаються у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій й сплачуються споживачем щомісячно.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій й мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Центральним органом виконавчої влади визначаються Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Разом з тим, Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затверджений наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004р. N150, не передбачає послуг з періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Сторонами по справі не надано суду будь-яких переконливих доказів, які б свідчили про те, що такі послуги включені відповідачем у тарифи на послуги з утримання будинку і прибудинкової території й сплачуються позивачем щомісячно.

З огляду на викладене, якщо періодична повірка, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, не входять до переліку послуг з утримання будинку та прибудинкової території, ці роботи оплачуються безпосередньо споживачем на підставі договору з уповноваженими центральним органом виконавчої влади у сфері метрології на проведення повірки метрологічним центром, територіальним органом або повірочною лабораторією підприємства чи організації.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, обґрунтовано відмовивши в позові.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Разом з тим, у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов»язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представником відповідача заявлено про необхідність відшкодування ЖБК «Станок-16» витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги адвоката в суді апеляційної інстанції, та надано певні докази на підтвердження розміру понесених витрат в сумі 1000 грн.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 Додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. №590 «Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» відповідач має право на компенсацію за рахунок позивача понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи.

Відповідно до роз»яснень, що містяться в п.48 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 вказаної постанови Кабінету Міністрів України, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов»язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ЖБК «Станок - 16» відмовлено, й дане рішення не підлягає скасуванню з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, тому відповідно до вимог ст.88 ЦПК України позивач повинен відшкодувати понесені відповідачем в суді апеляційної інстанції судові витрати.

15.12.2014 р. між ЖБК «Станок - 16» та адвокатом ОСОБА_3 укладено договір про надання правої допомоги.

Згідно з розрахунком вартості правових послуг адвокатом ОСОБА_3 на виконання умов вказаного договору по даній справі здійснено: підготовку заперечень на апеляційну скаргу, на які затрачено 1,5 години часу, прийнято участь у судовому засіданні апеляційної інстанції -1 год. ( з урахуванням часу призначення справи до розгляду та фактичним її розглядом), а всього затрачено адвокатом на правову допомогу відповідачу по даній справі в Апеляційному суді м.Києва - 2 год. 30 хв., що виходячи із 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи складає 1218 грн.

Разом з тим, суду надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №5 від 26.12.2014 р., з якого вбачається, що ЖБК «Станок - 16» сплачено адвокату ОСОБА_3 1000 грн. за договором про надання правої допомоги.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним відшкодувати з позивача суму фактично понесених Кооперативом судових витрат на правову допомогу, пов»язаних з розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 1000 грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315, 88 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово - будівельного кооперативу «Станок - 16» судові витрати в сумі 1 000 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді