Справа № 466/741/13 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/1165/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І,, Федоришина А.В.,

за участю секретаря: Іванової О.О.,

з участю: прокурора Лящука Т.І.,

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2009 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 11 травня 2010 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24.12.2009 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 11.05.2010 року .

На ухвалу суду першої інстанції третьою особою ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необгрунтованість даної ухвали, просить скасувати ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом першої інстанції залишено без з'ясування усі істотні обставини з приводу доказів забезпечення повідомлення для участі третьої особи у справі згідно вимог ст. ст. 74, 76 та ст. ст. 35, 36 ЦПК України в редакції 2009 року. Зазначає, що доказів про належне виконання судом приписів ст. 76 ЦПК України щодо повідомлення ОСОБА_5 про розгляд справи № 2-942/09 Шевченківським районним судом м. Львова у 2009 році не встановлено. Матеріали справи не містять доказів вручення під розписку ОСОБА_5 судових повісток. До участі у справі, у якості третьої особи, ОСОБА_5 залучена на підставі клопотання заступника прокурора Лубчука Д.І. від 01.04. 2009 року, однак судом не встановлено, на підставі належних доказів, що ОСОБА_5, як третя особа отримала копію заяви про залучення її як третьої особи, а також те, що нею отримано копії інших документів, в тому числі і рішення № 380 Брюховицької селищної ради від 28.10.2004 року. Про наявність рішення Брюховицької селищної ради № 380 від 28.10.2004 року ОСОБА_5 дізналась лише 13.01.2013 року, і відповідно звернулась до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України: 1.Рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. 2. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили,завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи,якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно роз"яснень, наведених у пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року " Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв"язку з нововиявленими обставинами", нововиявлені обставини - це юридичні факти,які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили (частина друга статті 361 ЦПК ). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2009 року, питання про перегляд якого за нововиявленим обставинами порушувалося третьою собою у справі ОСОБА_5, було встановлено, що 26.10.2005 року ОСОБА_6 видано державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий № : 06:002:0005 площею 0,1000 га для дачного будівництва серії ЯБ № 342812, нібито на підставі рішення 16 сесії 24 скликання Брюховицької селищної ради від 29.09.2005 р. № 514. У державному акті на право власності на земельну ділянку вказано, що такий видано на підставі рішення 16 сесії 24 скликання Брюховицької селищної ради від 29.09.2005 р. № 514, однак за вказаним номером та датою є рішення з інших питань (а.с. 6-9). Окрім цього , у державних актах зазначено , що земельні ділянки розташовані на АДРЕСА_1, проте, згідно з інформацією виконавчого комітету Брюховицької селищної ради, в селищі такої вулиці не існує, цільове призначення земельних ділянок не змінювалось, квартал забудови за вказаною адресою не розроблявся. В ході судового розгляду відповідачами та представником не представлено, а судом не встановлено наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки відповідачу. Судом безспірно встановлено, що рішення про надання ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,1000 га для дачного будівництва селищною радою не приймалось, тому остання не набула права власності на цю земельну ділянку. За таких обставин підстави для реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий № :06:002:0005 площею 0,1000 га для дачного будівництва відсутні. В подальшому ОСОБА_6 , на підставі договору купівлі-продажу від 28.10. 2005 р посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 відчужила спірну земельну ділянку ОСОБА_8 ( а.с. 10). Право розпорядження річчю є похідним від права власності; в контексті ст.ст. 658, 203 ЦК України, право розпорядження, в тому числі й відчуження, належить власникові. Правочин здійснено з порушенням вимог Земельного кодексу України, а також особою, яка не має необхідного обсягу цивільної дієздатності, тобто з порушенням вимог ч.1 ч.2 ст. 203 ЦК України , що відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. На підставі наведеного вище суд першої інстанції дійшов висновку , що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю, поновив строк позовної давності, визнавши його пропущеним з поважних причин. Визнав недійсним та скасував державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 342812, кадастровий № :06:002: 0005 площею 0,1000 га , розташовану в АДРЕСА_1 цільове призначення - для дачного будівництва, виданий 26 жовтня 2005 року на ім"я ОСОБА_6. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :06:002: 0005 площею 0,1000 га , розташовану в АДРЕСА_1 цільове призначення - для дачного будівництва, укладений 28 жовтня 2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером 7837.

Вищенаведене свідчить про те, що ухвалюючи рішення від 24 грудня 209 року, яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 травня 2010 року залишено без змін, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не було надано доказів існування рішення 16 сесії 24 скликання Брюховицької селищної ради від 29.09.2005 р. № 514, яким було б затверджено проект відводу земельної ділянки площею 0,1000 га , розташованої в АДРЕСА_1 цільове призначення - для дачного будівництва та надання її безоплатно у приватну власність ОСОБА_6.

За таких обставин, рішення № 380 від 28 жовтня 2004 року пунктом 1.13 якого було вирішено : дати дозвіл ОСОБА_6 на виготовлення проекту відводу земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_1 , яку пропонується передати йому безоплатно у приватну власність для ведення дачного будівництва ( т. 1 а.с. 20) не могло мати правового значення при вирішенні даного спору і це рішення не могло слугувати підставою для видачі ОСОБА_6 державного акта про право власності на земельну ділянку, зважаючи на те, що в рішенні № 380 від 28 жовтня 2004 року не йшлося про передачу ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1, а йшлося тільки про надання дозволу на виготовлення проекту відводу земельної ділянки по АДРЕСА_2, яку тільки пропонувалося надати в приватну власність. Крім цього, перед ухваленням рішення суду від 24 грудня 2009 року, про наявність рішення № 380 від 28 жовтня 2004 року було відомо як суду першої інстанції , так і відповідачу ОСОБА_8 за клопотанням представника якої це рішення було долучено до матеріалів справи, а також могло бути відомо ОСОБА_5, яка була залучена до участі в справі в якості третьої особи ухвалою судового засідання від 08 квітня 2009 року, і так як ОСОБА_5 21 квітня 2010 року одержала судову повістку-виклик в судове засідання апеляційного суду на 11 травня 2010 року, то вона також могла дізнатися про наявність вищезазначеного рішення Брюховицької селищної ради.

Але незважаючи на обізнаність чи необізнаність ОСОБА_5 про існування рішення 11 сесії 24 скликання Брюховицької селищної ради № 380 від 28 жовтня 2004 року щодо надання ОСОБА_6 дозволу на виготовлення проекту відводу земельної ділянки по АДРЕСА_2 в см т. Брюховичі, наявність цього рішення про існування якого достовірно було відомо суду першої інстанції, не могла призвести до ухвалення іншого рішення, ніж було ухвалено Шевченківським районним судом м. Львова 24.12.2009 року у цій справі, оскільки це рішення не слугувало підставою для набуття ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :06:002: 0005 площею 0,1000 га , розташовану в АДРЕСА_1 цільове призначення - для дачного будівництва, а отже не могло вплинути на висновки суду першої інстанції про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі і не могло бути підставою для відмови у задоволенні позову. Тому колегія суддів погоджується з правильністю оскарженої ухвали.

Доводи апеляційної скарги, щодо недотримання судом першої інстанції при розгляді справи по суті позовних вимог, норм процесуального законодавства, що стосувалися викликів і повідомлень третьої особи, не можуть слугувати підставами для перегляду рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2009 року, оскільки, порушення норм процесуального права, не розглядаються законодавцем, як нововиявлені обставини.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на вищенаведене , колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги законності оскарженої ухвали не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржену ухвалу - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 , п. 4 ч.1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в порядку , встановленому Цивільним процесуальним кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Головуючий Тропак О.В.

Судді Приколота Т.І.

Федоришин А.В.