У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що вона є матір'ю ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, що потверджується свідоцтвом про народження, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління

юстиції 02 квітня 2013 року, актовий запис № 334, яка проживає разом з позивачкою та знаходиться за її повному утриманні. Відомості про батька ОСОБА_3. у свідоцтві про народження дитини внесені за заявою матері від 02 квітня 2013 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2014 року визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказувала, що вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, отримує державну допомогу при народженні дитини та інших джерел доходів не має, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не має постійного місця роботи, отримує мінливий, періодичний дохід, тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на позивачку у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн щомісячно, починаючи з 06 січня 2015 року до досягнення дитиною - донькою ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 15 вересня 2015 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2015 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у позові відповідно до вимог ч. 2 ст. 91 СК України, оскільки належних доказів, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці не надано

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Запорізької області від 15 вересня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік