АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів -Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючої за договором про надання правових послуг в інтересах ОСОБА_2, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради, ОСОБА_2, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 р. ОСОБА_4 звернулася з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_2, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла її бабуся ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1, як вона за заповітом від 13.12.2006 р. ОСОБА_6 заповідала позивачці. Про існування заповіту їй стало відомо від рідних лише у червні 2014 р.

У липні 2014 р. вона звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, однак їй в цьому було відмовлено у зв'язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що зазначений строк нею був пропущений з поважних причин, оскільки про існування заповіту їй стало відомо лише у червні 2014 р., просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Справа № 754/13051/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2092/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мальченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.11.2014 р. позов задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням суду чинності для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права.

На обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Крім того зазначав, що позивачка не довела суду належними доказами поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини, аїї незнання про існування заповіту, не є поважною причиною для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В судове засіданні ОСОБА_2, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3, його представник, ОСОБА_5, представники Київської міської ради та третьої особи: Головного управління юстиції у м. Києві не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно за останніми відомими суду адресами, про причини неявки суд не повідомили.

Представник ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, що встановлений ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є дочкою відповідача ОСОБА_5 та онукою ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

13.12.2006 р. ОСОБА_6 склала нотаріально посвідчений заповіт, відповідно до якого заповіла ОСОБА_4 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

18.06.2014 р. до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_2, який діє як опікун в інтересах недієздатного чоловіка померлої - ОСОБА_3

23.07.2014 р. з заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_5 В цей же день ОСОБА_4 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, де їй було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що несвоєчасне отримання ОСОБА_4 інформації про існування заповіту вчиненого на її користь є поважною причиною, за якої вона пропустила визначений законодавством строк для прийняття спадщини.

З таким висновком суду не можна погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити спадкоємцеві додатковий строк для прийняття спадщини лише в тому випадку, коли такий строк пропущено з поважних причин.

При цьому, з урахуванням викладених обставин справи, істотне значення для правильного вирішення спору є встановлення моменту, коли спадкоємець дізнався про смерть спадкодавця.

Обов'язком спадкоємця є доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини.

Заперечуючи проти позову представник ОСОБА_2 обгрунтовано вказував на те, що фактично після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли її недієздатний чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_5, який будучи батьком позивачки визнавав її позовні вимоги і пояснював, що заповіт зберігався у нього за місцем проживання. Його взаємовідносини з дочкою були добрі. Про наявність заповіту він повідомив ОСОБА_4 лише у червні 2014 р. оскільки у січні 2014 р. в їх житті появився ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_3 Причини неповідомлення дочки про заповіт раніше не зміг пояснити.

З огляду на наведене та ураховуючи те, що взаємовідносини ОСОБА_4, ОСОБА_5 та померлої ОСОБА_6 були добрими, колегія суддів вважає непереконливими посилання позивачки на несвоєчасне отримання ОСОБА_4 інформації про існування заповіту, як на поважність причин пропуску нею строку на звернення з заявою про прийняття спадщини.

Крім того, задовольняючи позов на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України, суд першої інстанції не урахував, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем/ у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, та що правила зазначеної вище статті можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставинами визнані судом поважним, а також не звернув уваги на те, що відсутність інформації про наявність заповіту само по собі не є поважною причиною пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідна правова позиція викладена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12).

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Ураховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про те, що несвоєчасне отримання позивачем інформації про існування заповіту є поважними причинами для задоволення позовної заяви ОСОБА_4 про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини є помилковим, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Зважаючи на викладене, та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючої за договором про надання правових послуг в інтересах ОСОБА_2, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 р. скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4до Київської міської ради, ОСОБА_2, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: