АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Романюк М.М.

суддів Тамакулової В.О., Козлова С.П.

при секретарі Безрукавому Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дніпроінмед" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом 04 вересня 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19 березня 2013 року, з вини відповідача ОСОБА_3, було пошкоджено торгівельний павільйон, який розташований по АДРЕСА_1, який позивач використовує за договором оренди. Вказаними протиправними діями відповідача, позивачу було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 32 308 грн. 97 коп., яка складається з: відновлювального ремонту павільйону - 23 800 грн., вартості пошкодженого товару - 3 008 грн. 97 коп., придбання та встановлення кондиціонеру - 5 500 грн. З урахуванням зазначеного, просила суд стягнути з відповідача на її користь 32 308 грн. 97 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 20 000 грн. - моральної шкоди, 2 000 грн. - витрат на правову допомогу та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2015 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. та вирішено питання судових витрат. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди у зв'язку з пошкодженням павільйону, суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_2 є неналежним позивачем, оскільки є орендарем приміщення. Крім того, суд дійшов до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів розміру завданої матеріальної шкоди.

З даними висновком суду в повному обсязі погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 березня 2013 року між автомобілем "Subaru Impreza" під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем "Volkswagen Getta" під керуванням ОСОБА_3 сталося ДТП, в результаті якого було пошкоджено торгівельний павільйон розташований по АДРЕСА_1.

Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2014 року в скоєнні вказаної ДТП визнано винним ОСОБА_3

Згідно витягу зі свідоцтва про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, торгівельний павільйон по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5, яка в свою чергу згідно договору №04/13 від 04 січня 2013 року здавала його в оренду, на платній основі, ФОП ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 3 статті 285 ЦК України визначено, що орендар зобов'язаний берегти орендоване майно, відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

З аналізу вказаних норм випливає, що з моменту підписання договору, орендар зобов'язаний берегти орендоване майно, також на час дії договору оренди, йому делегуються права та обов'язки власника, між іншим і на відшкодування шкоди спричиненої майну з винної особи.

Таким чином, висновок суду що ОСОБА_2 є неналежним позивачем щодо вимог про відшкодування матеріальної шкоди завданої павільйону є помилковим, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні - виключенню даного висновку з мотивувальної частини рішення.

В той же час висновок суду про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог про відшкодування матеріальної шкоди є правильним.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Частинами 2, 5 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем, на підтвердження розміру збитків завданих пошкодженням торгівельного павільйону, не було надано належних доказів з яких вбачались би кількісні та якісні характеристики пошкоджень, не надано акту огляду, який би підтверджував ступінь руйнації будівлі, як зовнішньо так і в середині павільйону, тощо.

На підтвердження заявлених вимог позивачем було заявлено клопотання про проведення експертизи з питання визначення вартості завданої шкоди. Ухвалою суду по справі була призначена відповідна експертиза, яка не була проведена з вини позивача.

Крім того, з наявних в матеріалах справи фотокарток, наданих позивачем в якості доказів, не вбачається пошкодження кахлю, стелі та стін, які були відремонтовані згідно наданого акту здачі-прийнятті робіт. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази пошкодження кондиціонеру і недоцільності, у разі його пошкодження, ремонту.

Що ж до збитків завданих пошкодженням товару, то наявний в матеріалах справи акт №1 від 20 березня 2013 року не підтверджує наявності вказаних позицій на балансі підприємства, а тому висновок суду першої інстанції щодо недоведеності даної вимоги є також обґрунтованим.

Стосовно висновків суду першої інстанції щодо відмови в стягненні витрат на правову допомогу.

Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати на правову допомогу, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

З урахуванням того, що позивачем не надано доказу на підтвердження надання правової допомоги адвокатом або іншим фахівцем в галузі права, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо безпідставності даної вимоги.

Стосовно висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення вимог пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, за нормою ч.3 ст.23 ЦК України, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

З урахуванням обставини справи, глибини душевних страждань позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності спричиненої моральної шкоди та вірно оцінив її розмір в грошовому еквіваленті.

Отже, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2015 року - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2015 року - змінити, виключивши з мотивувальної частини зазначеного судового рішення висновок суду, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 є неналежним позивачем щодо пред'явлення вимог про відшкодування матеріальної шкоди завданої пошкодженням павільйону.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: В.О.Тамакулова

С.П.Козлов