РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2015 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

заявника ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи Бабієць Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринці цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: управління Пенсійного фонду України в м. Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області про встановлення факту отримання допомоги годувальника, що була постійним і основним джерелом засобів до існування,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась в суд з цією заявою, в якій просила встановити факт, що вона отримувала з серпня 2010 р. до січня 2014р. допомогу від сина ОСОБА_3, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Заяву аргументувала тим, що вона з 29.04.2004 отримує пенсію за віком, яка в даний час складає 1055 грн., більшу частину якої вона витрачала на оплату комунальних послуг, ліки.

З нею, в АДРЕСА_1 проживав син ОСОБА_3, який був розлучений, з яким вони вели спільне господарство.

Оскільки пенсії на прожиття їй не вистачало, син щомісяця давав їй зі своєї заробітної плати 2000 грн., що було постійним і основним джерелом для існування.

Оскільки її син ОСОБА_3 загину під час Революції Гідності у м. Києві, то вона залишилась без основного джерела для існування.

Після смерті сина, вона 26.05.2014 звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області (надалі - Управління) з заявою для призначення пенсії по втраті годувальника. Для цього нею було надано довідку від 26.05.2014 з місця проживання від голови квартального комітету, про отримання нею від сина ОСОБА_3 допомоги, що була постійним і основним джерелом для існування.

Але з невідомих їй причин, 03.06.2014 голова квартального комітету надіслала до Управління листа, в якому заперечила факт її утримання сином. В зв'язку з цим Управлінням було прийнято рішення про відмову їй у переході з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника, за відсутності підтвердження факту отримання від загиблого сина допомоги, що була для неї постійним і основним джерелом для існування.

Без встановлення вищезазначеного факту, ОСОБА_1 не може перейти на пенсію по втраті годувальника.

В судовому засіданні заявник заяву просила задовольнити з підстав зазначених вище. Додатково повідомила, що син проживав з нею без реєстрації по АДРЕСА_1. Будинок в якому вони проживали, а вона в даний час проживає і зареєстрована, належить її брату ОСОБА_5, що за життя йому подарував їх батько. Оскільки брат проживає за кордоном, у Франції (м. Париж), з його дозволу вона там проживає постійно. Син її - ОСОБА_3 працював у м. Києві слюсарем-ремонтником залізничних колій, вахтовим методом, по два тижні. Отримував заробітну плату більше 4000 грн. в місяць, з яких 2000 давав їй, оскільки власної пенсії в розмірі 1055 грн. їй не вистачало для оплати комунальних послуг, на ліки, продукти харчування тощо. Також син сплачував аліменти на двох дітей ОСОБА_6 (11років), ОСОБА_7 (9 років), від двох попередніх шлюбів. Вважає, що голова квартального комітету ОСОБА_7 відкликала свою довідку (про отримання від загиблого сина допомоги, що була для неї постійним і основним джерелом для існування), за прохання бабусь: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які доглядають за онуками ОСОБА_6 та ОСОБА_7, адже їхні доньки працюють за кордоном, оскільки в такому випадку допомогу після смерті годувальника вони будуть ділити на трьох, а не на двох, як на тепер. В даний час пенсії за віком ОСОБА_1 не вистачає для проживання, а тому вона перебуває в скрутному матеріальному становищі і вимушена звернутись до суду.

Представник третьої особи Бабієць Ю.В., при вирішенні справи покладалась на розсуд суду. Суду пояснила, що пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 Управління може призначити на підставі довідки квартального комітету, або ж рішення суду про встановлення факту про отримання від загиблого сина допомоги, що була для ОСОБА_1 постійним і основним джерелом для існування. Оскільки довідку про вищевказане, голова квартального комітету відкликала, то відповідно і Управління прийняло рішення про відмову у переході заявниці з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Також пояснила, що згідно постанови КМУ №76 від 28.03.2014 в разі переходу ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника - сина ОСОБА_10, його діти, а відповідно її внуки, будуть отримувати щомісячну допомогу по втраті годувальник значно меншу, оскільки вона буде ділитись на трьох, виходячи з максимально-граничного розміру.

Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи та свідків, дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила, що проживає в будинку по АДРЕСА_2, по сусідству з ОСОБА_1 вже більше 13 років. За життя біля неї проживав син ОСОБА_3, яки був людиною доброзичливою і порядною, всіляко підтримував і допомагав своїй матері та дітям від попередніх шлюбів. Працював в м. Києві вахтовим методом.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомив, що приходиться рідним братом ОСОБА_1. Пояснив, що ОСОБА_1 разом із своїм сином проживала в будинку по АДРЕСА_1 Будинок належить їх молодшому брату ОСОБА_5, яки проживає у Франції (м. Париж), залишився після смерті батьків. Син ОСОБА_3 проживав біля матері ОСОБА_1 за вищевказаною адресою. Всіляко підтримував і допомагав своїй матері. Він працював в м. Києві на залізниці вахтовим методом, крім того разом з ним в період відпустки їздив до м. Москви, де працював на будівництві з ціллю додатково заробити. Крім матері, він також допомагав своїм двом неповнолітнім дітям від попереднього шлюбу.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомила, що приходиться донькою ОСОБА_1, яка проживає в АДРЕСА_1. З моменту розлучення до моменту смерті з нею проживав її син ОСОБА_3, який працював вахтовим методом в м. Києві на залізниці. Крім того, ОСОБА_3 також підробляв на будівництві. Мати знаходилась на його утриманні, за час проживання з нею, він замінив дах на будинку, поставив паркан з сусідами, розпочав ремонт опалення будинку, але не встиг закінчити в зв'язку з трагічною смертю. Крім того, він усіляко підтримував своїх двох неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів.

Свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що працює головою квартального комітету «Південно-західний» більше 13 років. Весь цей час на території квартального комітету, в будинку по АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1, яку характеризує з позитивної сторони. Підтвердити чи спростувати той факт, чи допомагав їй її син ОСОБА_10 матеріально чи ні, вона не може, адже інформацією такою не володіє. Довідку, яку ОСОБА_1 надала до пенсійного фонду для отримання пенсії по втраті годувальника, вона видала на її прохання, потім, дізнавшись від працівників прокуратури, що діяла незаконно, відкликала її.

Як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів, а саме свідоцтва про народження НОМЕР_1, ОСОБА_3 приходиться сином ОСОБА_1 (а.с.8).

Помер ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 (а.с.7). ОСОБА_1 була залучена в якості потерпілої у кримінальному провадженні по факту загибелі сина 20.12.2014 в м. Києві (а.с.67-69).

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає АДРЕСА_1, що стверджується довідкою квартального комітету «Південно-Західний» та копією її паспорту громадянина України (а.с.10, 13). Вказаний будинок згідно договору дарування від 16.04.2002 року належить ОСОБА_15 (а.с40, 41), як з'ясовано в судовому засіданні брату заявниці. Як вбачається з довідок №1370, №1367, № від 08.12.2014 ОСОБА_1 сплачує за комунальні послуги за вищевказаний будинок (а.с.43-47).

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, яка виплачується їй в розмірі 1055,14 грн. на місяць, що підтверджується довідкою пенсійного фонду (а.с.9).

Як вбачається із рішення комісії управління Пенсійного фонду України в м. Жмеринці та Жмеринському районі Вінницької області від 16.06.2014 №25 ОСОБА_1 26.05.2014 звернулась до Управління за переходом з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника за загиблого сина ОСОБА_3., при цьому крім загально необхідного переліку документів надала довідку голови квартального комітету про те, що отримувала матеріальну допомогу від сина, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Але 03.06.2014 від голови квартального комітету ОСОБА_7 надійшов лист, що довідку вважати недійсною, так як відкрилися нові обставини, що суперечать змісту першої довідки. Тому ОСОБА_3 було відмовлено в переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника за загиблого сина ОСОБА_3 (а.с.11-12).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, 23.12.2004 ОСОБА_3 зареєстрував розірвання шлюбу з ОСОБА_16 (а.с.19).

Згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду від 27.10.2010, ОСОБА_3 розірвав свій другий шлюб з ОСОБА_17 (а.с.29).

Як вбачається із довідки про індивідуальні відомості про застраховану особу, ОСОБА_3 працював у відокремленому підрозділі Київська дистанція колії ДТГО «Південно-західна залізниця», де отримував заробітну плату, яка за 2010 рік склала 36801,56 грн.; за 2011 рік склала 43788,88 грн.; за 2012 рік склала 61574,31 грн.; за 2013 рік склала 59522,91 грн. ; за 2014 по лютий, 13017,98 грн. (а.с.20-23).

Відповідно до довідки про утримання аліментів від 14.01.2015 №52 відокремленого підрозділу Київська дистанція колії ДТГО «Південно-західна залізниця», ОСОБА_3 з січня 2013 по лютий 2014 року сплатив аліментів на загальну суму 14650,93 грн., а отримав на руки заробітної плати 43304,29 грн. (а.с.71).

Як вбачається з довідки від 14.01.2015 №56 відокремленого підрозділу Київська дистанція колії ДТГО «Південно-західна залізниця», ОСОБА_3 працював у відокремленому підрозділі з 18.08.2008 по 24.02.2014 на посаді монтера колії 4 розряду, вахтовим методом згідно наказу «Про встановлення вахтового методу роботи для ремонтантної колони» від 16.05.2008 №122 (а.с.72, 73).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на грошові кошти в сумі 38055,56 грн., що зберігаються в ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк», які прийняли 1/3 частки діти ОСОБА_6, ОСОБА_18 та мати померлого ОСОБА_1 (а.с.65, 66).

Відповідно до довідки відділкової лікарні ст. Жмеринка ПЗЗ від 04.12.2014 №2113, ОСОБА_1 хворіє та потребує регулярного тривалого медикаментозного лікування (а.с42).

Вказані правовідносини регулюються розділом ІV (окреме провадження) Цивільного процесуального кодексу України.

За змістом ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

За змістом роз'яснень, наданих у п.8 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК ( 1502-06 )), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на

утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст.62 ЦПК ( 1501-06 ).

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: - за загальним правилом право на пенсію в разі смерті

годувальника мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні (ст.37 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 )).

Отже, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання призначення пенсії за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім'ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Досліджені в судовому засіданні доказів суд приймає до уваги, так як у сукупності вони узгоджуються між собою за правовим змістом, не суперечать один одному і ніким не оспорюються, у зв'язку з чим доходить висновку, що факт, що ОСОБА_1 отримувала з серпня 2010 р. до січня 2014р. допомогу від сина ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, встановити які просила заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні за показаннями заявника, представника заінтересованої особи, свідків та дослідженими в судовому засіданні документами.

Разом з тим, при зверненні до суду з вказаною заявою в порядку окремого провадження ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 234,60 грн.. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за заявами у справах в порядку окремого провадження судовий збір становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається. Отже, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону, заявнику ОСОБА_1 підлягає поверненню зайво сплачена сума судового збору в розмірі 121,80 грн..

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 8, 11, 15, 60, 61, 208, 209, 212-215, 234, 235, 256-259, 218, 222 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 отримувала з серпня 2010 р. до січня 2014р. допомогу від сина ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Зобов'язати УДКСУ у Жмеринському районі та м. Жмеринці повернути ОСОБА_1 зайво сплачений судовий збір в розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. згідно квитанції №ПН759 від 06.11.2014

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Головуючий: А.М. Заярний