Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,

1948 року народження, Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_5, 1987 року народження, Восьма харківська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Харківській області, про визнання права власності в порядку спадкування; за зустрічним позовом ОСОБА_5, 1948 року народження, до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_5, 1987 року народження, Восьма харківська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, 1948 року народження, ОСОБА_5, 1987 року народження, третя особа - Восьма харківська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; за позовом ОСОБА_5, 1987 року народження, до ОСОБА_6, ОСОБА_5,

1948 року народження, третя особа - Восьма харківська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_5,1987 року народження, на рішення Київського районного суду м. Харкова від 4 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року,

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 16 грудня 1989 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, якому після смерті матері у спадок перейшла Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1. ОСОБА_4 прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, однак, в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, ОСОБА_4 спірний будинок не зареєстрував. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті позивач у встановлений законом строк звернулася до Восьмої харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як спадкодавець не зареєстрував у КП «Харківське міське бюро технічної Інвентаризації» правовстановлюючий документ на Ѕ частину вище зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями. Просила визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У червні 2014 року ОСОБА_6, 1948 року народження, звернувся до суду з зустрічним позовом, у якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Восьмої харківської державної нотаріальної контори 25 травня 2010 року на ім'я ОСОБА_4

Позов мотивував тим, що його матері, ОСОБА_7, належав житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1. Після смерті матері, ОСОБА_6, 1948 року народження, прийняв спадщину та 25 травня 2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину спірного будинку. Його брат, ОСОБА_4, не прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини останній проживав за іншою адресою, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, дій щодо фактичного прийняття спадщини не вчинив.

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом, у якому просив встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його батька,

ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, строком на один місяць.

Позов мотивував тим, що його батько, ОСОБА_4, отримав у спадщину після смерті матері Ѕ частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Він пропустив строк на звернення до нотаріальної контори через те, що в останній місяць із шести відведених для прийняття спадщини перебував у відрядженні у Російській Федерації. Крім того, не знав про наявність спадкового майна.

У липні 2014 року ОСОБА_6, 1987 року народження, звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що його батько, ОСОБА_4, отримав у спадщину після смерті матері у вигляді Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, заповіт не склав. ОСОБА_6, 1987 року народження, є сином померлого ОСОБА_4, тому має право на отримання спадщини після смерті батька. Проте, пропустив строк на звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини через те, що не знав про смерть батька, оскільки на протязі тривалого часу вони разом не проживали і не спілкувалися. Про наявність спадкового майна ОСОБА_6, 1987 року народження, не знав, оскільки вважав спірний будинок власністю свого дядька, ОСОБА_6, 1948 року народження. Вважав, що з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини, тому просив встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини, строком на один місяць.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 4 грудня

2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка

ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позови ОСОБА_6, 1948 року народження, ОСОБА_6,

1987 року народження, ОСОБА_6 залишені без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, 1987 року народження, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Рішення суду про відмову ОСОБА_6, 1987 року народження, в задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4, є правильним, оскільки наведені ним причини судом обґрунтовано не визнанні поважними, пов'язаними з об'єктивними, непереборними істотними труднощами на вчинення цих дій.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, 1987 року народження, відхилити, рішення Київського районного суду м. Харкова від 4 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від

14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська