пр. № 2-н/759/279/15
ун. № 759/8895/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Морозов М.О., розглянувши заяву представника Публічного акціонерного товариства «Київенерго»-Жекової Г.І. про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиту електроенергію з ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

Представник Публічного акціонерного товариства «Київенерго»-Жекова Г.І. звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго» боргу за спожиту електроенергію станом на січень 2015 р. у розмірі 1015 грн. 13 коп., збитків за невраховану електроенергію в розмірі 272, 22 грн., 3 % річних та інфляційну складову боргу сумою 273, 99 грн., судових витрат по справі.

Згідно п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно п.2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

У прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити, оскільки із поданої заяви і доданих до неї документів вбачається спір про право.

Так, подавач заяви просить стягнути з боржника борг за спожиту електроенергію в розмірі 1015, 13 грн. станом на січень 2015 р. і до заяви про видачу судового наказу доданий розрахунок боргу, з якого вбачається, що борг існує з січня 2012 р. станом на січень 2015 р. включно.

Заява про видачу судового наказу подана до суду 05.06.2015 р., заборгованість починається з січня 2012 р.

Як зазначено в п. 9 постанови від 23.12.2011 р. №14 ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ з ОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК) ( 1618-15 ), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України.

Вищевказана вимога по періоду з січня 2012 р. по 05.06.2012 р. подана з пропуском позовної давності в три роки.

Вказане свідчить про наявність вимог, по яким є спір, які повинні розглядатись у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.100 ч.3 п.2 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у прийнятті заяви представника Публічного акціонерного товариства «Київенерго»-Жекової Г.І. про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиту електроенергію з ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя