Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2015 Справа №607/10394/14-ц
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Мандзія В.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Мелех О.Р.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - орган та піклування Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2006 року. За час перебування в шлюбі в них народилась дочка ОСОБА_4, 2006 року народження. 26 лютого 2013 року Тернопільським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким вирішено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвати. Після розірвання шлюбу з відповідачем дочка залишилась проживати з батьком, який займається її вихованням, лікуванням, матеріальним забезпеченням. На даний час дитина ОСОБА_4 проживає та зареєстрована з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та повністю перебуває на його утриманні та вихованні. 29 квітня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області винесено рішення, яким визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1. У зв'язку з літніми канікулами та з метою оздоровлення дитини позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням надати нотаріально посвідчену заяву на вивіз дитини за кордон, висилав грошові кошти для оформлення заяви, але остання ухилялась від надання вказаної заяви. При цьому жодних вагомих аргументів, які б обґрунтовували її відмову, відповідач не наводить. Вона ухиляється від виховання своєї дитини, не бере жодної участі у її розвитку та утриманні, не надає ніяких матеріальних коштів для її проживання, не цікавиться розвитком та життям дитини. За вказаних обставин, ОСОБА_1 просить суд позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі. Зазначивши, що після засідання опікунської ради відповідач жодного разу не телефонувала і не цікавилася дитиною, її станом здоров'я чи матеріальним становищем.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Тернопільської міської ради у судовому засіданні підтримала висновок щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. Додатково пояснила, що при спілкуванні з дитиною було з'ясовано, що мати частково приймає участь у її вихованні, дівчинка однаково любить своїх батьків.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування Тернопільської міської ради, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із відмітки у паспорті громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_3, виданого Тернопільським МВ УМВС України у Тернопільській області 01 квітня 2011 року, позивач 19 липня 2006 року уклав шлюб із ОСОБА_3.

Від даного шлюбу в подружжя народилась дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, видане 23 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

На даний час шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2013 року (справа №607/577/13-ц).

У відповідності до свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_4 від 28 березня 1996 року (дублікат виданий 25 квітня 2014 року), виданого Міським бюро технічної інвентаризації м.Тернополя, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, дійсно належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_5 та членам її сім'ї ОСОБА_6, ОСОБА_1.

Як вбачається з акту, складеного 25 грудня 2013 року працівниками ТОВ «Коменерго-Тернопіль-3», в результаті обстеження квартири АДРЕСА_1 виявлено, що ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_7 зареєстровані за даною адресою, але не проживають.

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_7, інтереси якої представляє ОСОБА_3, визнано такими, що втратили право користування жилим привішенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки №1274 від 18 червня 2014 року, виданої ТОВ «Коменерго-Тернопіль-3», ОСОБА_1 проживає і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Разом з ним проживають і зареєстровані: ОСОБА_5 - мати, ОСОБА_4 - донька.

З характеристики, наданої директором Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4, вбачається, що ОСОБА_4 навчається у даній школі з першого класу. Вона проживає разом з бабусею (ОСОБА_5) та татом (ОСОБА_1) в АДРЕСА_1. Вихованням дитини займаються також вони. Дівчинка завжди доглянута, охайна. Побутові умови проживання задовільні. На класні збори приходить бабуся. В школу і на гуртки супроводжує бабуся, іноді батько. Вони активно цікавляться успіхами Вікторії, допомагають у виконанні домашніх завдань, підтримують на різних шкільних і позашкільних заходах. Кошти на навчальні посібники і екскурсії вносить ОСОБА_5 та ОСОБА_1. Мама ОСОБА_3 протягом 2013-2014 рр. з'являлася у школі лише один раз. Не цікавилася успіхами і досягненнями дочки.

Згідно інформації про участь батька Крамар Вікторії (учениці 2-Б класу) у вихованні дитини (на усний запит) №156 від 02 липня 2014 року, наданої директором Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4, ОСОБА_4, учениця 2-Б класу ТЗОШ №4. В даній школі навчається з 1-го класу. Протягом даного періоду учениця більшу частину часу проживала з бабусею ОСОБА_5 і батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_1. Мама ОСОБА_3 забирала дитину лише на деяких канікулах. Бабуся і тато не перешкоджали спілкуванню дитини з мамою. У сім'ї, де проживає ОСОБА_4, дитина отримує необхідне піклування. Побутові умови проживання задовільні. Дівчинка має своє робоче місце і ліжко. Віка завжди доглянута, гарно одягнена, охайна, має гарний настрій, весела, комунікабельна. В школу водить ученицю тато і бабуся, яка значну увагу приділяє навчально-виховному процесу. Вона завжди цікавиться успіхом дівчинки і проблемами, на які необхідно звернути увагу. Віка завжди виконує домашні завдання, у цьому їй допомагає ОСОБА_5. Шкільні та класні збори і виховні заходи відвідує ОСОБА_5. У вихідні дні батько, ОСОБА_1, багато часу проводить з донькою. Ходять у кіно, парк, відпочивають на природі. В позаурочний час дівчинка відвідує танцювальну студію, де досягла значних результатів. На змаганнях Віку підтримує і співпереживає ОСОБА_5. Фінансові витрати впродовж навчального року (навчальні посібники, походи в театри, екскурсії, ремонт школи і класу) оплачують бабуся і батько.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1133 від 19 листопада 2014 року затверджено висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Згідно висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, захищаючи інтереси дитини, беручи до уваги рекомендації опікунської ради, орган опіки та піклування вважає, що підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, недостатньо.

В силу ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8).

Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 розірвали шлюб та проживають окремо, їхня малолітня дитина - дочка Вікторія живе разом з батьком, який займається її вихованням та матеріальним утриманням. Мати дівчинки, як вбачається з досліджених в судовому засіданні документів, приходила в школу, де вона навчається, а також час від часу забирає її до себе. Дитина добре відгукується про маму, говорить, що однаково любить своїх батьків, що підтверджується витягом з протоколу засідання опікунської ради №41 від 19 вересня 2014 року

За вказаних обставин, позивач не надав суду та в судовому засіданні не здобуто безспірних доказів винної поведінки відповідача чи свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх повній сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківських прав, слід відмовити. Водночас, суд вбачає за необхідне попередити відповідача ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, поклавши на органи опіки та піклування Тернопільської міської ради контроль за виконанням відповідачем материнських обов'язків.

Керуючись Декларацією прав дитини (проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року), ст.18 Конвенції про права дитини, ст.ст.153, 164, 165 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, ст.ст.10, 57-60, 88, 169, 209, 213-215, 217, 218, 223, 224-226, 228, 232-233 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - орган та піклування Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, поклавши на орган опіки та піклування Тернопільської міської ради контроль за виконання відповідачем батьківських обов'язків.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча О.Герчаківська