Справа № 614/920/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2015р. року Борівський районний суд Харківської області в складі

головуючого Гуляєвої Г.М.

при секретарі Євтіхієвій С.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Борова цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про стягнення боргу

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій вказав, що в 2013 р. він разом з ОСОБА_2 вирішили організувати бізнес, а саме: зайнятися роздрібною торгівлею, реалізувати товар в с. Підлиман Борівського р-ну Харківської обл. по вул. Радянській,4 «а», в приміщенні, яке належить позивачу.

За кошти позивача було придбане обладнання в магазин, був придбаний товар.

Так як ОСОБА_2 працював і працює в МВС, а саме: оперуповноваженим ДСБЕП Борівського РВ УМВС України в Харківській обл., а згідно закону йому заборонено займатися підприємницькою діяльністю та сприяти підприємницькій діяльності, цим всім займався позивач під наглядом матері відповідача ОСОБА_3, про що свідчить її позовна заява до Борівського районного суду Харківської обл. про визнання права власності на частку в нерухомому майні та виділ в натурі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 стверджувала, що обладнання та будівельні матеріали вона придбала за свої кошти.

Рішенням Борівського районного суду від 19.02.2014 р. в задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

Під час підготовки приміщення для проведення підприємницької діяльності позивачем було придбане наступне обладнання: вітринний холодильник, про що свідчить видаткова накладна №1082705 від 27 серпня 2013 р. на суму 9424 грн. 80 коп., який в подальшому ОСОБА_2Ю, забрав і не повернув позивачу.

На початку грудня 2013 р. між сторонами виникли непорозуміння, вони розділилися, частину напрацьованого майна позивач передав ОСОБА_2 та ОСОБА_3, частину забрав собі. Під час розподілу майна відповідачі забрали собі вітринний холодильник, який був придбаний позивачем і в подальшому відмовилися його віддавати.

Після того як вони розділилися, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовільно зайняли частину належного позивачу приміщення і відмовлялися його звільнити, тільки після тривалої судової тяганини вже в кінці квітня 2014 р. вони звільнили належне позивачу приміщення, за весь цей час вони користувалися електроенергією за яку фактично сплачував позивач, йому також доводилося сплачувати оренду землі, за весь цей час відповідачі не намагалися сплачувати йому витрати, які він ніс в звязку з їхнім незаконним користуванням майном позивача.

Про те, що відповідачі використовували електрообладнання в належному позивачі приміщенні свідчить договір, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про оренду приміщення, саме того, яке належить позивачу.

Відповідачам було відомо ще з квітня 2015 р., що вони порушили майнові права позивача.

Таким чином, позивачу були причинені збитки у вигляді 877,866 грн., половина суми за оренду землі, 9424,80 грн. сплачені позивачем кошти за придбання вітринного холодильника, отже, загальний борг складає 10302,66 грн.

Боржник, який прострочив виконання зобовязання повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, якщо договором не передбачено інші відсотки.

Індекс інфляції за 2014 рік становить:

травень 103,8% ; 103,8x10302,66-10302,66=391,50 грн.

червень 101%; 101x10302,66-10302,66=103,03 грн.

липень 100,4% 100,4x10302,66-10302,66=41,21 грн.

серпень 100,8% 100,8x10302,66-10302,66=82,42 грн.

вересень 102,9%; 102,9x10302,66-10302,66=298,78 грн.

жовтень 102,4%; 102,4x10302,66-10302,66=247,26 грн.

листопад 101,9%; 101,9x10302,66-10302,66=195,75 грн.

грудень 103%; 103x10302,66-10302,66= 309,08 грн.

391,50+103,03+41,21+82,42+298,78+247,26+195,75+309,08=1669,03

Індекс інфляції 2015 рік

січень 103,1%; 103,1x10302,66-10302,66=319,38

лютий 105,3%; 105,3x10302,66-10302,66=546,04

березень 110,8%; 110,8x10302,66-10302,66=1112,68 грн. квітень 114%; 114x10302,66-10302,66= 1442,37 грн.

травень 102,2%; 102,2x10302,66-10302,66=226,66 грн. червень 100,4% 100,4x10302,66-10302,66=41,21 грн.

липень 99%; 99x10302,66-10302,66= - 10,30 грн.

319,3 8+546,04+1112,68+1442,37+226,66+41,21 -0,30=3678,04

1669,03+3678,04=5347,07

Розраховуємо 3% річних:

488 днів кількість прострочених днів по сплаті

3%х10302,66x488/365=413,24 грн.

10302,66+1669,03+3678,04=413,24=16062,97

Отже сума боргу за оренду землі та несплаченої вартості вітринного холодильника з урахуванням індексу інфляції складає 16062,97 грн.

Відповідно до інформації відділу збиту Борівського району АК Харківобленерго за період з грудня 2013 року по квітень 2014 року включно за використану електроенергію було сплачено 7984,08 грн., так як вони відповідачі займали частину приміщення і використовували електроенергію, то борг складає 7984,08/2=3992,04 грн., які вони також позивачу не повернули.

Індекс інфляції 2014 рік

травень 103,8% ; 103,8x3992,04-3992,04=151,70 грн.

червень 101%; 101x3992,04-3992,04=39,92 грн.

липень 100,4% 100,4x3992,04-3992,04=15,97 грн.

серпень 100,8% 100,8x3992,04-3992,04=31,94 грн.

вересень 102,9%; 102,9x3992,04-3992,04=115,77 грн.

жовтень 102,4%; 102,4x3992,04-3992,04=95,81 грн.

листопад 101,9%; 101,9x3992,04-3992,04=75,85 грн.

грудень 103%; 103x3992,04-3992,04= 119,76 грн. 151,70+39,92+15,97+31,94+115,77+95,81+75,85+119,76=646,75

індекс інфляції 2015 рік

січень 103,1%; 103,1x3992,04-3992,04=ПЗ,75 грн. лютий 105,3%; 105,3x3992,04-3992,01=211,58 грн. березень 110,8%; 110,8x3992,04-3992,04=431,14 грн. квітень 114%; 114x3992,04-3992,04= 558,88 грн. травень 102,2%; 102,2x3992,04-3992,04=87,82 грн. червень 100,4% 100,4x3992,04-3992,04=15,97 грн. липень 99%; 99x3992,04-3992,04= - 3,99 грн. 123,75+211,58+431,14+558,88+87,82+15,97-3,99=1425,15 Розраховуємо 3% річних: 488 днів кількість прострочених днів по сплаті

3%х3992,04x488/365=160,12 грн.

Отже заборгованість за використану електроенергію з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає: 3992,04+646,75+1425,15+160,12= 6224,06 грн.

В судовому засіданні позивач підтвердив вищевикладене та підтримав позовні вимоги.

Відповідачі позов не визнали, категорично заперечували факти придбання позивачем вітринного холодильника та безоплатного користування електричною енергією.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Зобовязальні правовідносини, які належать до грошових, досить різноманітні. Вони можуть бути частиною інших оплатних зобовязань (наприклад, обовязок покупця сплатити гроші за придбаний товар, обовязок наймача оплатити користування майном тощо), а можуть мати самостійний характер (відносини позики, кредиту, банківського вкладу і под.).

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобовязання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Статтею 530 ЦК визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобовязання за рахунок іншої.

Таким чином для застосування зазначених вимог закону позивачу належить довести що існує зобовязання між сторонами, що це зобовязання є грошовим, довести наявність прострочення у виконанні зобовязання.

Судом встановлено, що між сторонами існують певні правовідносини з приводу сумісного використання нежитлової будівлі магазину розташованому в с. Підлиман Борівського р-ну Харківської обл. по вул. Радянській,4 «а», яка належить позивачу, з приводу чого на розгляді судів різних інстанцій знаходилися справи пов»язані з захистом прав власника, визнання права на частку майна, тощо.

Судом встановлено і це не заперечують сторони, що ОСОБА_1 придбав у ПАТ «РОСС» вітрину з випуклим склом «RIMINI» вартістю 9424,80 грн., що підтверджується копією видаткової накладної №1082705 від 27.08.2013 р. (а.с.11).

Однак, чи саме ця вітрина- холодильник знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_3, чи заволоділа вона нею без правових підстав- позивач не навів переконливих доказів.

Навіть у разі незаконного володіння ОСОБА_3 вказаним майном- позивач має право на захист порушеного права шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння, чи будь яким іншим.

Питання відшкодування витрат на оренду земельної ділянки та сплату коштів за використану електроенергію також належним чином не обґрунтовані і не пов»язані з грошовими зобов»язаннями.

Землекористувач ОСОБА_1 користується земельною ділянкою орієнтованою площею 0,0280 га, яка знаходиться на території Підлиманської с/ради за адресою: с. Підлиман вул. Радянська,4а (магазин); ОСОБА_1 користується земельною ділянкою з серпня 2013 р. по теперішній час без правовстановлюючих документів та не сплачує платежі за земельну ділянку для обслуговування торгівельної точки (магазин) на території Підлиманської с_ради Борівського р-ну Харківської обл. с. Підлиман по вул. Радянська,4а, що підтверджується копією вказівки спеціаліста землевпорядника Підлиманської с/ради від 21.07.2014 р. (а.с.13).

Суд вважає, що у діях відповідачів відсутні протиправність дій, вина та причинний звязок з заподіянням шкоди позивачеві.

Керуючись ст.ст. 10,11,57, 60, 209, 212,214-215,218 ЦПК України , на підставі ст.ст. 526,536,625 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Гуляєва Г. М.