АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/129/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/341/К/15 інстанції - Ан О.В.
Категорія 27 (1) Доповідач - Остапенко В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді: Остапенко В.О.

суддів : Братіщевої Л.А., Савіної Г.О.

при секретарі : Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" -Подолінний Роман Георгійович

відповідач - ОСОБА_2.

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 31 грудня 2006 року між ним та відповідачем був укладений кредитний Договір, згідно умов якого ОСОБА_2 надано кредит в розмірі 1769 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення 30 червня 2007 року. У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої станом на 20 грудня 2011 року становить 29326 грн. 22 коп., з яких: 1765 грн. 64 коп. - заборгованість за кредитом, 10942 грн. 23 коп. - заборгованість по відсотках за його користування, 159 грн. 21 коп. - заборгованість по комісії, 14586 грн. 46 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1372 грн. 68 коп. - штраф (процентна складова), та яку разом із судовими витратами в сумі 293 грн. 26 коп. просив стягнути з відповідача.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2012 року залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 29 326 грн. 22 коп. у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та 293, 26 судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2013 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 вересня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2013 року скасовано для вирішення питання щодо необхідності обчислення строку позовної давності.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2014 року в задоволені позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, судом не взято до уваги, визначений договором п'ятирічний строк позовної давності, а тому банк мав право звернутись до суду за захистом свого порушеного права до 30.06.2012 року.

Судом не досліджено та не враховано, що відповідач частково сплачував кредитну заборгованість, останній платіж було здійснено відповідачем 28.09.2009 року, що призвело до переривання строку позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір №KRKRFB10460079 від 31 грудня 2006 року. Згідно заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту відповідачеві було надано кредитні кошти для придбання мобільного телефону Samsung SGH-E500 ZNC у розмірі 1769 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення 30 червня 2007 року, а відповідач зобов'язався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов.

Внаслідок неналежного виконання кредитних зобов'язань станом на 20.12.2011 року у відповідача перед Банком утворилась заборгованість в сумі 29326 грн. 22 коп., у тому числі: 1765 грн. 64 коп. - заборгованість за кредитом, 10942 грн. 23 коп. - заборгованість по відсотках за його користування, 159 грн. 21 коп. - заборгованість по комісії, 14586 грн. 46 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1372 грн. 68 коп. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення з позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та підтверджений наданими позивачем доказами.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.528 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимогам ЦК України, інших актів цивільного законодавства .

Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 5 ст.261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з умов кредитного договору, сторонами укладено кредитний договір з кінцевим строком повернення 30.06.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особбам ("Розстрочка")(Стандарт) термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (т.1 а.с. 7).

Норми ст. 256 Цивільного кодексу України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України)

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з " 21" по " 26" число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 352 грн. 31 коп. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка")(СТАНДАРТ)(а.с.3-7).

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що початок строку позовної давності необхідно обчислювати з 27 січня 2007 року, тобто з моменту невнесення першого внеску за кредитним договором та застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованих на час звернення до суду (05 березня 2012 року) платежів.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Заяву про застосування строку позовної давності подано відповідачем до суду першої інстанції (т.1 а.с. 33-34).

Доводи апеляційної скарги, що відповідачем 28.09.2009 року було здійснено часткове погашення кредитної заборгованості, що свідчить про переривання строку позовної давності колегія суддів до уваги не бере виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванняім конкретних обставин справи, належати:

- визнання пред'явленої претензії;

- зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору;

- письмове прохання відстрочити сплату боргу;

- підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;

- письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу;

- часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Бездіяльність боржника (наприклад, перепорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позов,мої давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що для переривання перебігу позовної давності особа повинна вчинити дії, що свідчать про визнання нею свого боргу, в межах строку позовної давності, а не після її спливу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку що, встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права не допустив порушень норм процесуального права які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк".

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підписи/