РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа №668/15747/14-ц

Пров. №2/668/162/15

22.01.2015

Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Абович Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Суворовського районного відділу у м. Херсоні Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття особи з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Суворовського районного відділу у м. Херсоні Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття особи з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрований її попередній власник - ОСОБА_2, який багато років в ній не проживає та місцезнаходження якого на даний час не відоме. Особистих речей відповідача в будинку не має, його перебування на реєстраційному обліку перешкоджає позивачу на власний розсуд користуватися та розпоряджатись своїм майном.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 04.07.2014 року.

В даній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (довідка адресно-довідкового бюро від 18.11.2014 року). Згідно договіру купівлі-продажу від 04.07.2014 року, відповідач продав, а позивач купив приміщення у квартирі спільного заселення АДРЕСА_1.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 (колишня дружина відповідача) та ОСОБА_4 (сусідка) пояснили, що дійсно відповідач більше п'ятнадцяти років не проживає в квартирі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, в ній не з'являється та особистих речей не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положення ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до правового аналізу Верховного Суду України з деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно чітко розмежувати правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, з правовідносинами, які виникають між власником та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку втрата права користування житловим приміщенням колишнього власника є наслідком припинення його права власності на це приміщення (ст. 346 ЦК).

Таким чином, належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач є колишнім власником спірної квартири та не є членом сім'ї позивача, за місцем реєстрації не проживає вже більше п'ятнадцяти років. Продавши свою частку в спірній квартирі, як колишній власник, відповідач втратив право користування житловим приміщенням.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Тобто зняття особи з реєстраційного обліку є похідним від визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За наявності відповідного судового рішення органи міграційної служби зобов'язані зняти особу з реєстраційного обліку, а тому в задоволені позову до Суворовського районного відділу у м. Херсоні Управління державної міграційної служби України в Херсонській області в частині вимог про зняття особи з реєстраційного обліку слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 209, 212-215, 218, 224-233 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Суворовського районного відділу у м. Херсоні Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття особи з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

У задоволенні позову до Суворовського районного відділу у м. Херсоні Управління державної міграційної служби України в Херсонській області в частині вимог про зобов'язання зняти особу з реєстраційного обліку - відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.