Провадження №2/761/652/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

04 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Калугіній М. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" про повернення банківського вкладу та відшкодування втраченої вигоди,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" про стягнення коштів по договору банківського вкладу, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 7 593 доларів США банківського вкладу, втрачену вигоду у сумі 150 доларів США, моральну шкоду у розмірі 25 000 грн., а також 1 257 грн. сплаченого судового збору.

Пізніше позовні вимоги були збільшені в частині збільшення суми банківського вкладу, що підлягає стягненню - 7 606,69 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 квітня 2010 року між ОСОБА_1 (далі - позивач) та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (надалі - відповідач) було укладено Договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» № 145156/2010, відповідно до якого позивач вклав в ПАТ «ВіЕйБі банк» 6 000 доларів США під 9,85% річних з датою вимоги владу - 14 квітня 2014 року. 14 квітня 2014 року позивач звернулась до банку із заявою про повернення грошових коштів, проте, представник відповідача запропонував укласти новий договір депозиту, посилаючись на важкий фінансовий стан банку. З огляду на зазначене, між сторонами укладено Договір депозитного вкладу № 776121/2014 на суму 6 000 доларів США під 12,5 % річних та з кінцевою датою вимоги вкладу - 17 липня 2014 року. По закінченню дії Договору позивач звернувся до Банку з вимогою повернути депозитний вклад, проте отримала лист з посиланням на Постанову НБУ № 328 від 01 червня 2014 року. На підставі викладеного ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом.

У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що 14 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" було укладено Договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» № 145156/2010, відповідно до якого позивач вклав в ПАТ «ВіЕйБі банк» 6 000 доларів США під 9,85% річних з датою вимоги владу - 14 квітня 2014 року.

17 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" укладено Договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» № 776121/2014.

Предметом Договору є розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Марафон лояльності максимум доходу» в доларах США на строк 3 (три) місяці з дня укладення Договору, з щомісячною виплатою процентів. Для обліку Вкладу Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок НОМЕР_1.

У відповідності до п.1.3 Договору сума початкового вкладу складає 6 000 доларів США.

За п. 1.5 Договору проценти, нараховані на вклад, встановлюються за ставкою 12,5 % річних.

Дата вимоги Вкладником Вкладу - 17 липня 2014 року (п.1.7 Договору).

Письмовою вимогою від 11 липня 2014 року позивачка зверталась до відповідача з вимогою про повернення вкладу, однак, станом на день звернення до суду позивача грошові кошти так і не повернуті.

Крім того, листом від 31 липня 2014 року Банк повідомив, що виплата коштів в іноземній валюті здійснюється згідно норм Постанови НБУ № 328 від 01 червня 2014 року.

У відповідності до виписки по особовим рахункам з 09 грудня 2014 року по 10 грудня 2014 року вихідний залишок на рахунку НОМЕР_2 становить 7 606,69 доларів США.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Як передбачено ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Грошові кошти згідно договору депозиту належать позивачу на праві приватної власності.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) змістом права власності є права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначено у ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дії Банку є незаконними та такими, що порушують право вільно розпоряджатися грошовими коштами відповідно до умов Договору.

Право Національного банку України, використовуючи адміністративний метод банківського регулювання, встановлювати заборону та обмеження щодо вчинення банківськими установами певних дій (операцій) закріплено у Законі України «Про банки та банківську діяльність».

Так, згідно ч. 1 ст. 66 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України шляхом встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків.

Разом з тим, як вже зазначалося, положення ЦК України передбачають обов'язок банку повернути вклад на першу вимогу вкладника.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що Постанова Правління Національного Банку України № 328 від 01 червня 2014 року є такою, що обмежує право особи на вільне розпорядження належних їй на праві власності грошових коштів, а тому не може бути підставою для правомірності дій Банку щодо відмови повернення вкладнику депозиту.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повинен повернути позивачеві суму депозитного внеску на загальну суму у розмірі 7 606,69 доларів США.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь втрачену вигоду у розмірі 150 доларів США.

За ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Позивачем жодним чином не доведено завдання останньому збитків у розмірі 150 доларів США та не надано до суду жодного доказу на підтвердження зазначеного.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Разом з тим, позовна вимога з приводу стягнення моральної шкоди у розмірі 25 000 грн. не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

ОСОБА_1 вважає, що Банк своїми протиправними діями завдає їй моральну шкоду, а відтак оцінює завдані моральні страждання у розмірі 25 000 грн.

Ст. 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб'єктивних цивільних прав. Спори про відшкодування заподіяної моральної (немайнової шкоди) розглядаються судами, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Проте, законодавець також передбачив, що відшкодування завданої моральної шкоди може бути закріплено умовами відповідного договору, навіть якщо таке право не передбачено спеціальними нормами, що регулюють конкретні відносини.

За умовами ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, серед яких - відшкодування моральної шкоди.

З огляду на положення ст. 611 ЦК України, відшкодування моральної шкоди в зобов'язальних правовідносинах можливе у разі встановлення такого правового наслідку порушення зобов'язання безпосередньо в договорі.

Умовами Договору банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» №776121/2014 від 17 квітня 2014 року не передбачено правового наслідку у вигляді відшкодування моральної шкоди, а тому, зважаючи, що між сторонами існують договірні правовідносини, а положення ст. 1167 ЦК України регулюють порядок та підстави відшкодування потерпілому моральної шкоди в деліктних правовідносинах, суд приходить до висновку про необґрунтованість та незаконність такої вимоги.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені останнім.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" про повернення банківського вкладу та відшкодування втраченої вигоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" на користь ОСОБА_1 7 606,69 доларів США банківського вкладу за Договором банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» № 776121/2014 від 17 квітня 2014 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 257 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: