АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 р. ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Фінансова ініціатива» (надалі - ПАТ КБ «Фінансова ініціатива») про стягнення коштів.

Свої вимоги, з урахуванням доповнень до позову, обґрунтовував тим, що банком, в порушення укладеного між сторонами договору строкового банківського вкладу, невчасно виплачено належні йому грошові кошти, а також й здійснено їх повернення в повному обсязі із значним запізненням.

Посилаючись на викладені обставини, просив суд стягнути з банку на свою користь грошові кошти, в сумі 4 999 грн. 79 коп., що складає: упущену вигоду, в сумі 1 401 грн. 36 коп., грошові кошти за втрачений час, в сумі 1 420 грн. 43 коп., 1 470 грн. моральної шкоди, понесені витрати на транспорт, в сумі 392 грн. та 316 грн. комісійних витрат.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши представника відповідача, який заперечував поти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 04 вересня 2013 р. між ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу №222156 (Вклад «Пенсійний»), за умовами якого останній розмістив на депозитному рахунку у банку грошові кошти, в сумі 49 000 грн., зі сплатою 21,5% річних та кінцевою датою повернення коштів - 09 вересня 2014 р. /а.с.3- 5/.

Положеннями п.3.1.4 договору сторони погодили, що банк зобов'язується повернути повністю вклад та нараховані проценти у «дату повернення», зазначену у п.2 цього договору, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням платіжної картки) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції банку та/або виписки з депозитного рахунку.

Відповідно до даних, які містяться у долученій до справи виписці по особовому рахунку ОСОБА_1, відповідальним працівником банку 09 вересня 2014р. було здійснено перерахування грошових коштів на особовий рахунок позивача, в сумі 49 000грн. /а.с.32/.

Встановлено, що в період з 09 вересня 2014 р. по 28 жовтня 2014 р. позивачем було знято суму вкладу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з їх недоведеності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що банком не належним чином виконано умови укладеного між сторонами договору, остільки ним були понесені додаткові витрати, пов'язані з отриманням з поточного рахунку готівкових коштів, не заслуговують на увагу, остільки відповідними доказами не підтверджені й висновків суду про належне виконання банківською установою умов договору не спростовують.

Нічим не підтверджені й посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 про щоденне обмеження банком зняття готівкових коштів з поточного рахунку сумою до 1 000 грн.

До того ж, зазначені твердження спростовуються запереченнями представника відповідача в суді апеляційної інстанції про те, що обмежень суми готівки у фінансовій установі встановлено не було; що банк входить у систему АТМОСФЕРА і має близько 30 банків-партнерів, в яких позивач мав право без комісій зняти свої кошти.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначене, колегія суддів визнає законними й обґрунтованими висновки районного суду про відсутність правових підстав до задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/26170/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2055/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Середа К.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.