Справа № 492/1727/14-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________
11 лютого 2015 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Борисової С.П., при секретарі Каширній О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,
Представник позивача за довіреністю Ковтун Н.В. у судове засідання не з'явилася, заявою просила справу розглянути у відсутність представника позивача, позов підтримала повністю, просила позов задовольнити у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідачки у судове засідання.
Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, згідно з конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання», ОСОБА_1 не з'явилася до поштового відділення для отримання конверта з поміткою «судова повістка», що дає суду підстави вважати, що відповідачка за зазначеною адресою не проживає. Однак, зважаючи як на приписи ч. 5 ст. 74 так і ч. 8 ст. 76 ЦПК України відповідачка вважається повідомленою. Про причину своєї неявки відповідачка суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. В зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідачки ОСОБА_1, повідомленої належним чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Крім того, відповідно до зазначеного договору відповідачка зобов'язалася дотримуватись інших умов, встановлених кредитним договором.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Однак, всупереч умовам Договору та вимог чинного законодавства відповідачка належним чином свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконала та не здійснила повернення кредиту у встановлені Договором строки у повному обсязі, тому у позивача виникло право вимоги дострокового повернення кредиту, та сплати процентів, належних йому.
Крім того, відповідно до п. 5.1. у разі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування та/або інших платежів згідно кредитного договору Позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язання, включаючи день погашення.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржницею грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й три проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржниці та незалежно від сплати нею неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.
Індекс інфляції - це покажчик характеристики динаміки загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлені в національній валюті - гривні. Норма ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленої інфляції поширюється на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні.
Оскільки грошове зобов'язання між сторонами визначене у гривні, а боржниця прострочила його виконання, з неї також підлягають стягненню інфляційні витрати.
Такі висновки суду узгоджуються з висновками ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в Ухвалі від 25 травня 2011 року у справі 6-5885св10.
Таким чином, згідно розрахункам, наданим позивачем, які перевірені судом, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем за Договором станом на 26.12.2013 р. становить 89 162,31 грн., у тому числі: 76 123,09 грн. - заборгованість за кредитом; 3 917,57 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 2 791,78 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4 121,91 грн. - заборгованість за комісією; 2 143,89 грн. - суми пені; 12,70 грн. - суми 3% річних від прострочених платежів з повернення кредиту за період з 17.10.2013 року по 26.12.2013 року, згідно ст. 625 ЦК України; 9,10 грн. - суми 3% річних від прострочених платежів зі сплати відсотків за період з 17.10.2013 року по 26.12.2013 року, згідно ст. 625 ЦК України; 13,44 грн. - суми 3% річних від прострочених платежів зі сплати комісії за період з 17.10.2013 року по 26.12.2013 року, згідно ст. 625 ЦК України; 10,39 грн. - суми інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення кредиту станом на 21.02.2014 року за період з 17.10.2013 року по 26.12.2013 року, згідно ст. 625 ЦК України; 7,44 грн. - суми інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення відсотків, станом на 21.02.2014 року за період з 17.10.2013 року по 26.12.2013 року, згідно ст. 625 ЦК України; 11,00 грн. - суми інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення комісії, станом на 21.02.2014 року за період з 17.10.2013 року по 26.12.2013 року, згідно ст. 625 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Частина 1 ст. 550 ЦК України передбачає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Судом не встановлено, що боржниця - відповідачка у справі ОСОБА_1 не виконала зобов'язання в повному обсязі по поверненню кредиту внаслідок випадку або непереборної сили, тому відповідачка має сплатити штрафні санкції по кредиту.
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову Банку про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом на загальну суму 89 162,31 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені платіжним дорученням.
Керуючись ст. ст. 525, 549, 625, 1046, 1048 - 1050, 1054 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 209, 212, 214 - 215, 224 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ

Арцизького районного суду