Справа №718/1911/14-ц
Провадження №2/718/40/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015 року Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., при секретарі Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2007 року по 2011 рік вона проживала в ОСОБА_4 Іспанія, де перебувала в громадському шлюбі з відповідачем. Зазначає, що останній являється батьком малолітніх дітей: ОСОБА_5 Андреа, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5 Андрес, 15.02.2011 року, які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Вказує, що внаслідок ускладнених подружніх відносин вона вимушена була разом з дітьми покинути територію ОСОБА_4 Іспанія та повернутися на батьківщину.

Після того, як її стосунки з відповідачем остаточно припинилася, останній матеріальної допомоги на утримання дітей їй в добровільному порядку не надає, участі у вихованні дітей не бере, фактично не цікавиться життям сімї, а тому просила позов задовольнити та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 400 євро щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття

Позивачка та її представник, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та зазначили що відповідач спроможний сплачувати аліменти, оскільки працює менеджером в приватній фірмі.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час слухання справи, що вбачається з підтвердження суду першої інстанції в Ла-Альмунія-де-Донья-Годіна про вручення ОСОБА_2 ОСОБА_3 судових документів.

Суд, заслухавши позивачку та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем у справі є громадянин ОСОБА_4 Іспанія, тобто іноземець у розумінні ст. 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Так, відповідно до даної статті, іноземцем є особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Таким чином, в силу положень ст.ст. 1,2 ЗУ «Про міжнародне приватне право» на спірні приватно-правові відносини поширюється його дія.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про міжнародне приватне право», приватноправові відносини - відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про міжнародне приватне право», цей закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: визначення застосовуваного права; процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; підсудність судам України справ з іноземним елементом; виконання судових доручень; визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Згідно ст. 16 ЗУ «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Якщо фізична особа є громадянином двох або більше держав, її особистим законом вважається право тієї з держав, з якою особа має найбільш тісний зв'язок, зокрема, має місце проживання або займається основною діяльністю.

Відповідно до ст. 66 ЗУ «Про міжнародне приватне право» права та обов'язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв'язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Ст. 67 ЗУ «Про міжнародне приватне право» встановлено, що зобов'язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених статтею 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання.

З огляду на положення ст.ст. 16, 66, 67 вказаного Закону, суд вважає, що справа підлягає вирішенню згідно положення національного законодавства.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 Андреа, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 Андрес, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження, зареєстрованими в бюро запису актів цивільного стану в Сарагосі №1075297/11 та №1075296/11.

Крім того, встановлено, що згідно довідки №973 виданої 11.06.2015 року виконавчим комітетом Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, виданої на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов, на утриманні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки с. Шипинці. вул. Л.Українки, 60, Кіцманського району Чернівецької області знаходяться малолітні діти: ОСОБА_5 Андреа, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 Андрес, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З досліджених в судовому засіданні довідок №572/151-11 та №572/150-11 виданих 25.05.2011 року консульським відділом посольства України в ОСОБА_4 Іспанія вбачається, що ОСОБА_5 Андреа, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5 Андрес, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровані громадянами України.

Відповідно до статті 414 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ у спорах, в яких беруть участь іноземці, а також у спорах, в яких хоча б одна із сторін, які беруть участь у спорі, проживає за кордоном, визначається законами України.

Ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, можуть предявлятись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Суди України, відповідно до ч. 4 ст. 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право», можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні

Згідно положень статті 10 ЦК України, чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

У відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до чч. 1, 2, ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912» від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №146 від 26.02.1993 року, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, окрім того утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Ст. 184 СК України встановлено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, підписаної 23.11.2007 року та яка набрала чинності для України 01.11.2013 року, кожна дитина має право на рівень життя, що відповідає фізичному, розумовому, духовному, моральному та соціальному розвиткові дитини. Один з батьків (батьки) або інші особи, які відповідають за дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці повинні вживати всіх відповідних заходів, у тому числі стосовно укладення міжнародних угод, для забезпечення стягнення утримання на дитину з одного з батьків (батьків) або інших осіб, які відповідають за дитину, зокрема у випадках, коли такі особи проживають у державі, іншій, ніж та, у якій проживає дитина.

У відповідності до ст. 1 Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, метою цієї Конвенції є забезпечення ефективного міжнародного стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, зокрема шляхом: створення всеосяжної системи співробітництва між органами Договірних держав; забезпечення доступності заяв, які подаються для винесення рішень про утримання; забезпечення визнання та виконання рішень про утримання, а також передбачення ефективних заходів для негайного виконання рішень про утримання.

Ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року та ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. ержави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

На підставі викладених обставин та досліджених письмових доказів у справі, керуючись принципами розумності й достатності розміру аліментів, необхідних для утримання малолітніх дітей, та реальної можливості відповідача сплачувати аліменти на їх утримання, суд вважає, що відповідач, як батько дітей зобов'язаний та має можливість сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 Андреа, ОСОБА_5 Андрес починаючи стягнення з 01.08.2014 року до їх повноліття.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючиь ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України та ст.ст. 110, 130, 174, 212, 213, 214, 215, 217, 218, 367, 414 ЦПК України, ст. 1, 2, 16, 66, 67, 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право», Конвенцією про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, Конвенцією про права дитини, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ОСОБА_4 Іспанія АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7, на утримання дітей ОСОБА_5 Андреа, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 Андрес, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі по 400 Євро щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 01 серпня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: