Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/361/15 Головуючий у 1 інстанції: Мовчан О.Г.
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2014 року за заявою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заявник зазначав, що 15 червня 2011 року Михайлівським районним судом за результатами розгляду задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_2 (згідно договору поруки від 04.09.2007 р.) заборгованість Приватного підприємства «Аквіла» за Кредитним договором № ВЛ2768/КЦ від 04.09.2007 р. у розмірі 613 667,46 грн. (шістсот тринадцять тисяч шістсот шістдесят сім гривень 46 коп.) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК" .

Крім того, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто понесені ним судові витрати, а саме: суму у розмірі 1 700,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору та витрати по сплаті за послуги інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

Після ухвалення вказаного рішення та видачі виконавчих листів, приватне підприємство «Аквіла» ліквідовано - за Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.02.2102 року (справа №12/93/10). Заявник посилається на те, що 21.02.2012 року зроблено відповідний запис в ЄДР за номером 7007723. Правонаступників у ПП «Аквіла» не має.

Відповідно до ч.1 ст.609 ЦК України, зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи. Тому заявник вважає, що грошове зобов'язання Підприємства перед Банком за кредитним договором було припинено. Відповідно до положень ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Таким чином, на думку заявника, обов'язки ОСОБА_2 щодо погашення боргу за вказаним кредитним договором припинені у зв'язку з ліквідацією Підприємства за зобов'язання, якого поручився ОСОБА_2 Крім того, на обґрунтування своїх доводів посилався на закінчення часу дії поруки та правову позицію Верховного Суду України, викладену у справах № 6-78цс12 від 18.07.2012 року, № 6-48цс11 від 21.05.2012 року, № 6-33цс12 від 23.05.2012 року, № 6-53цс14 від 17.09.2014 року.

Посилаючись на ці обставини, заявник просив визнати виконавчий лист № 2-353, виданий Михайлівським районним судом Запорізької області 15.06.2011 року, таким, що повністю не підлягає виконанню.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні заяви.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову ухвалу про задоволення заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1) статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

В день судового засідання - 21.01.2015 року (вх.. № 1850) на адресу апеляційного суду надійшов лист начальника відділу додержавної виконавчої служби Михайлівського РУЮ Запорізької області з додатками - копіями постанов від 29.04.2013 року про закінчення виконавчого провадження № ВП № 36080570 - щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судових витрат - в загальному розмірі 1820 грн. та виконавчого провадження ВП № 36080655 - щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 245167, 46 грн. Зі змісту листа та додатків вбачається, що виконавчі документи підлягають направленню для виконання до Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ - в зв'язку з тим, що боржник ОСОБА_2 теперішнього часу мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 149-157).

Частиною 4 статті 369 ЦПК України передбачено, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Постановивши 06.11.2014 року ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист видано на підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.06.2011 року, яке набрало законної сили і згідно положень ст. 14 ЦПК України, ч. 5 ст. 124 Конституції України є обов'язковим для виконання, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви, оскільки виконавчий лист є механізмом виконання судового рішення.

Основні доводи апеляційної скарги стосуються неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта частина 4 статті 369 ЦПК України не містить вичерпного переліку підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, тобто, можуть бути і інші підстави, зокрема, припинення зобов'язань поручителя ОСОБА_2 в зв'язку з припиненням обов'язків боржника - ПП «Аквіла» - з підстав ліквідації останнього.

Такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 559 ЦК України, на яку посилається апелянт, передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Згідно статті 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - посилається на те, що відповідно до статті 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державних органів, прийнятим у випадках, передбачених законом. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Як в первісній заяві від 13.10.2014 року так і в апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що 21.02.2012 року Приватне підприємство «АКВІЛА» ліквідовано, про що зроблений запис в ЄДР за номером 7007723 - довідка із ЄДРПОУ надається (а. с. 82-84; 132-133).

Сторонами не заперечується, що припинення юридичної особи (боржника) в зв'язку з ліквідацією здійснено через півроку після набрання законної сили рішення суду про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, коли судове рішення знаходилося в стадії виконання.

Проте, в матеріалах справи відсутня саме така довідка. Є лише довідка з ЄДРЮОтаФОП № 19402563 від 06.10.2014 року, в якій відсутні будь-які зазначення щодо дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи та номеру такого запису (а. с. 97).

Судова колегія вважає, що підстави, передбачені частиною 4 статті 369 ЦПК України для визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

З огляду на вищевикладене судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону. Підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: