АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк фінанси та кредит», Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна недійсними та їх скасування, за апеляційною скаргоюОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року ,-

встановила:

У лютому 2014 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з вказаним позовом до ОСОБА_5, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція» ( надалі - ПП «СП Юстиція») , в якому просили визнати недійсними та скасувати прилюдні торги з продажу арештованого нерухомого майна,а саме: садового будинку АДРЕСА_1, та земельної ділянки площею 0,0850 га, яка розташована за вищевказаною адресою, проведені 13 грудня 2012 року ПП «СП Юстиція».

Також просили визнати недійсними та скасувати протокол проведення прилюдних торгів з продажу арештованого нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_1, затверджений заступником директора ПП «СП Юстиція» Кривенко О.А., №1-К-459-ПР-і від 13.12.2012 р., а також акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Посилались на ті підстави, що діями відповідачів були порушені їх законні права та інтереси. Прилюдні торги з реалізації арештованого майна були проведені з грубим порушенням чинного законодавства, що вплинуло на їх результат.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року провадження у справі закрито відповідно до п.7 ч.1 ст.205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просять скасувати вказану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_3, що також представляє інтереси ОСОБА_1, апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 та представник Публічного акціонерного товариства «Банк фінанси та кредит» просили апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ПП «СП Юстиція» ліквідовано, а до відповідача ОСОБА_5 позовних вимог по суті не пред'явлено.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на недоведених обставинах, які суд вважав встановленими.

Так, п.7 ч.1 ст.205 ЦПК України передбачені умови закриття провадження у справі у випадку ліквідації юридичної особи, яка була однією із сторін у справі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 104 ЦК України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

З зазначеної вище норми матеріального права вбачається, що припинення юридичної особи може здійснюватись в двох формах, а саме у вигляді реорганізації або ліквідації.

У відповідності до вимог п. 7 ч.1 ст. 205 ЦПК України законодавцем в імперативному порядку визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі.

Отже, з наведеного вбачається, що законодавець в цивільно-процесуальному законі допускає закриття провадження по справі лише у разі, якщо юридичну особу, що є стороною у справі, було припинено у формі ліквідації. При цьому, наявність факту припинення юридичної особи в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення), тобто припинення у формі реорганізації не є підставою для закриття провадження у відповідності до вимог ст. 205 ЦПК України.

Юридична особа згідно вимог ч. 2 ст. 104 ЦК України є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Таким чином, з огляду на зазначені вище норми матеріального та процесуального права вбачається, що суд у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст.205 ЦПК України закриває провадження по справі за наявності наступних підстав, а саме: 1) юридичну особу, що є стороною у справі було припинено, і про це в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено відповідний запис; 2) юридичну особу, що є стороною у справі було припинено у формі ліквідації.

При цьому, зазначені вище підстави повинні існувати у сукупності, оскільки відсутність хоча б однієї з зазначених підстав унеможливлює застосування вказаної норми.

Отже, якщо перед судом ставиться процесуальне питання про закриття провадження у зв'язку з ліквідацією юридичної особи, що є стороною у справі, суд повинен встановити наявність чи відсутність вищезазначених підстав, тобто підстав, що свідчать про наявність чи відсутність того, що юридична особа ліквідована і про це в Єдиний державний реєстр внесено відповідний запис.

Крім того, зазначені вище підстави повинні бути підтвердженні належними доказами відповідно до вимог статей 58, 60 ЦПК України.

Відповідно до наявної в матеріалах справи інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 11.12.2014 р., 04.07.2014 р. вчинено державну реєстрацію припинення юридичної особи ПП «СП Юстиція» (а.с. 161-163).

Відомостей про припинення діяльності вказаного підприємства у формі ліквідації матеріали справи не містять.

За таких підстав, а також враховуючи, що відповідачем по справі є також ОСОБА_5, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/4143/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Лопатюк Н.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.