РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа №668/4702/15-ц

Пров. №2/668/1468/15

16.06.2015

Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Гаврилова Д.В.,

при секретарі Підгрушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору №А247RX50060042 від 07.05.2012 року, яка становить 15809,34 грн.

Позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору №А247RX50060042 від 07.05.2012 року отримав кредит у розмірі 4794,64 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та взяв на себе зобов'язання щомісяця здійснювати платежі до погашення заборгованості.

Взяті на себе обов'язки відповідач не виконує, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту.

У судове засідання представник позивача не зявилась, подав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, заперечень на позов до суду не надходило.

Суд відповідно ст. 224 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності відповідача за наявними доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 був укладений в письмовому вигляді договір №А247RX50060042, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4794,64 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

На час звернення до суду відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язала його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошові зобов'язання

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та слати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настає правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не сплатив борг за кредитним договором, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача в частині розміру нарахування неустойки за неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань по поверненню кредиту.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеній у рішенні від 11.07.2013 року №7-рп/2013у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Кодексу).

Таким чином, штраф та пеня є видами неустойки.

Згідно матерів справи сукупний розмір неустойки, яка нарахована позивачем, складає 8706,83 грн. (пеня 7477,81 грн. + штраф 500 грн.+729,02 грн. ), що не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також істотно порушує права відповідача як споживача фінансових послуг.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, суму збитків позивача, а також інші обставини справи, суд вважає, що сума неустойки має бути зменшеною до 4000 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 11102,51 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 4794,65 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6,42 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2301,44 грн. та суми неустойки за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 4000 грн.

Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються судового збору у розмірі 243,6 грн.

Керуючись ст. 209 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, р/р 0010, МФО 307770) заборгованість за кредитним договором №А247RX50060042 від 07.05.2012 року в сумі 11102,51 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (, р/р 0001, МФО 307770) судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 243,6 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_3