Провадження № 2/643/304/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2015 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді - Погасій О.Ф., при секретарі - Бровкіної М.І.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у залі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про вселення та визначення порядку користування квартирою, що є спільною сумісною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 10 вересня 2014 року з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення його у квартиру НОМЕР_1, НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1 та визначення порядку користування жилим приміщенням квартири, виділивши йому у користування кімнату площею 18 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог, в ході судового розгляду уточнених (а.с.28-29), до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про вселення та визначення порядку користування квартирою, що є спільною сумісною власністю, позивач посилається на те, що квартира НОМЕР_1, НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1 належить йому та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, і складається з двох окремих кімнат площею 18 кв.м. кожна, право власності було набуте шляхом приватизації житла у 2006 році. Шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2012 року, та після розірвання шлюбу ОСОБА_2 створює йому перешкоди у доступі до житла, змінивши замки на вхідних дверях. Крім нього, ОСОБА_1 та його колишньої дружини ОСОБА_2 в квартирі зареєстровані також їх діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в даний час у спірній квартирі не проживають та забезпечені житлом. Позивач вважає, що перешкоджанням в користуванні житловою площею в спірній квартирі порушуються його права, як співвласника майна.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та ухвалити заочне рішення через неявку відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили, в зв'язку з чим суд визнає неявку відповідачів неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації від 12.08.2014 року, у квартирі НОМЕР_1, НОМЕР_2 гостинного типу будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с.7).

Згідно відповіді КП «ХМБТІ» від 20.10.2014 року на ім'я ОСОБА_1 зареєстровано право власності: на кВ. НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 (у будинку готельного типу) на праві спільної сумісної власності, згідно свідоцтва про право власності на житло виданого УКМ П ВП ЖФ 07.06.2006 р., р.№ 5-06-254056-Ц2; на кімнату НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 (у будинку готельного типу) на праві спільної сумісної власності, згідно свідоцтва про право власності на житло виданого органом приватизації житлового фонду Харківського електромеханічного заводу 30.04.1998 р., р.№ 574 (а.с.21).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 Цивільного Кодексу України майно, що є у власності двох або

більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до положень ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Створення позивачу перешкод у користуванні житловим приміщенням, яке належить йому на праві спільної сумісної власності, порушує його права як співвласника майна, в зв'язку з чим, позовні вимоги позивача в частині вселення у спірне житлове приміщення, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ксерокопії свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації житлового фонду Харківського електромеханічного заводу 30.04.1998 р., р.№ 574, кімната НОМЕР_1 в будинку готельного типу АДРЕСА_1, загальною площею 28,9 кв.м. належить на праві приватної, спільної власності ОСОБА_1 та членам його сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, право власності набуте шляхом приватизації (а.с.22).

Згідно ксерокопії свідоцтва про право власності на житло, виданого УКМ П ВП ЖФ Харківської міської ради 07.06.2006 р., р.№ 5-06-254056-Ц2, квартира НОМЕР_2 в будинку готельного типу АДРЕСА_1, загальною площею 23,5 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, право власності набуте шляхом приватизації (а.с.23).

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки

із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно плану 1-го поверху будинку АДРЕСА_1 кімната НОМЕР_1 та квартира НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 є окремими житловими приміщеннями та разом єдину квартиру не складають (а.с.24).

Твердження позивача, що відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у спірному житловому приміщенні не проживають та забезпечені іншим житлом, не доведені, частки кожного із співвласників не виділені.

Таким чином, позовні вимоги позивача про визначення порядку користування жилим приміщенням квартири НОМЕР_1, НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1, що є окремими житловими приміщеннями (квартира НОМЕР_2 та кімната НОМЕР_1), виділивши йому у користування кімнату площею 18 кв.м., безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись до ст.ст. 319, 321, 355, 391 ЦК України, ст. ст. 150, 155 ЖК України, ст. ст. 10,11, 60, 74, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про вселення та визначення порядку користування квартирою, що є спільною сумісною власністю, задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в кімнату НОМЕР_1 та квартиру НОМЕР_2 в будинку готельного типу АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк із дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги позивачем та письмової заяви про перегляд заочного рішення відповідачем.

Суддя (Погасій О.Ф.)