Номер провадження: 22-ц/785/1022/15
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Драгомерецького М.М.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника позивача, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", - Панфілової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_5, Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и л а:

13 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - Банк) звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 травня 2007 року між Банком та відповідачкою ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, за яким Банк надав відповідачці кредит у розмірі 47500,00 грн. з кінцевим строком повернення кредиту до 22 травня 2014 року. Одночасно в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та відповідачкою ОСОБА_5 було укладено договір застави рухомого майна, за яким остання надала в заставу Банку автомобіль марки ВАЗ, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі, № кузова/шасі НОМЕР_3, д/н НОМЕР_1, який належить їй на праві власності. 14 листопада 2012 року Першим Малиновським ВДВС ОМУЮ при примусовому виконанні було оголошено у розшук в органах ДАІ автомобіль марки ВАЗ, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1. 04 грудня 2012 року Другим Малиновським ВДВС ОМУЮ, при примусовому виконанні було також оголошено у розшук в органах ДАІ автомобіль марки ВАЗ, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1. Оскільки право застави Банку виникло 23 травня 2007 року, а постанови про оголошення розшуку транспортного засобу винесені 14 листопада 2012 року та 04 грудня 2012року, тобто пізніше ніж був укладений договір застави, Банк вважає, що заставне майно має бути звільнено з-під арешту.

Посилаючись на ці обставини та на ст. ст. 54, 60 Закону України "Про виконавче провадження", позивач просив суд припинити розшук, оголошений постановами від 14 листопада 2012 року та 04 грудня 2012 року Першого Малиновського та Другого Малиновського відділів ДВС ОМУЮ на автомобіль марки ВАЗ, 2007 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_5, звільнити його з-під арешту, заборонити органам ДАІ вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" права розпорядження відносно вказаного автомобіля, та стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь Банку судові витрати.

Заочним рішенням суду першої інстанції у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, Банк, просить заочне рішення суду першої скасувати й ухвалити нове рішення, якім повністю задовольнити позов, мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги позивача, пояснення на апеляцію представника позивача - Панфілової О.І., перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що постанови про розшук та арешт автомобіля ВАЗ, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, існують.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 16 Закону України "Про заставу" передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави.

В силу положень ч. 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно із ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У п. 4 постанови № 6 Пленуму "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року Верховний Суд України розяснив, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція.

Заяви боржників про неправильність включення майна в опис розглядаються в порядку, передбаченому ст.409 КПК, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі або в порядку, передбаченому ст.373 ЦПК, якщо опис проводився судовим виконавцем.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 травня 2007 року між Банком та відповідачкою ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, за яким Банк надав останній кредит у розмірі 47500,00 грн., з кінцевим строком повернення кредиту до 22.05.2014 року (а.с.8-13).

Одночасно в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір застави рухомого майна, за яким відповідачка ОСОБА_5 надала в заставу Банку автомобіль марки: ВАЗ, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі, № кузова/шасі НОМЕР_3, д/н НОМЕР_1 (а.с.14-18).

Автомобіль марки ВАЗ, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі, № кузова/шасі НОМЕР_3, д/н НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_5, що підтверджується довідками ДАІ (а.с.21,22).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Однак в порушення положень ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції не перевірив належним чином обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не надав правильної оцінки наявним у справі доказам.

Частиною 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку докази були досліджені судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, тому апеляційний суд має законні підстави для встановлення обставин, що мають значення для справи, та дослідження й оцінки наявних у справі доказів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно бази даних ДАІ м. Одеси, вищевказаний автомобіль ВАЗ 11193 оголошено у розшук на підставі постанов Першого Малиновського та Другого Малиновського відділів ДВС ОМУЮ від 14.11.2012р. та 04.12.2012р., що підтверджується картками обліку у базі даний "Арешт" (а.с.21,22).

Крім того, в матеріалах справи містяться повідомлення від органу ДАІ про наявність арештів, накладених на автомобіль ВАЗ, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі, № кузова/шасі НОМЕР_3, д/н НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_5 (а.с. 84-86).

Аналізуючи зазначені норми права, роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, з'ясовуючи вказані обставини та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів кожний окремо й у їх сукупності, колегія суддів приймає їх до уваги.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України).

За таких обставин, виконуючи повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем доведено, що порушено право Банку на заставлено майно, тому у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України порушене право підлягає судовому захисту шляхом звільнення заставленого майна з-під арешту.

Отже, вимоги Банку в частині звільнення майна з-під арешту є законними, обґрунтованими й підлягають задоволенню, в решті позову слід відмовити за безпідставністю.

Позивачем доведено, що при подачі позову був сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. та при подачі апеляційної скарги - 243,60 грн., тому з відповідачки ОСОБА_5 на користь Банку необхідно присудити сплату судового збору в сумі 487,20 грн.

Порушення судом норм процесуального права, а саме, ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214 ЦПК України, та норм матеріального права, ст. 16 Закону України "Про заставу", ст. 60 Закону України "про виконавче провадження", у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позову частково.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 1, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_5, Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 14 листопада 2012 року та постановою Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 04 грудня 2012 року, автомобіль марки ВАЗ 11193, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі, № кузова/шасі НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонської області, ідентифікаційний код картки платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" судовий збір в сумі 487, 20 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік