Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді ЛАСТОВКИ Н.Д.

При секретарі Фузік Г.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію, в рахунок поділу спільного майна, вартості ? частини мотоцикла марки Lifan CM - 200 (Ендуро), 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, у розмірі 600 дол. США, що за курсом НБУ становить 9450,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за металопластикову конструкцію з профілю Rehau у розмірі 3940,00 грн.; стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 03.09.2011 року по 19.08.2014 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, під час шлюбу, за їх спільні кошти було придбано майно, а саме мотоцикл марки Lifan CM - 200 (Ендуро), 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, за 1500,00 дол. США, середня вартість якого, на день подачі позову до суду становить 1200,00 дол. США, що за курсом НБУ становить 18900,00 грн., крім того, за час їх спільного проживання, її батько - ОСОБА_3 подарував їй металопластикову конструкцію з профілю Rehau вартістю 3940,00 грн., яку було встановлено в квартирі АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності батькові відповідача - ОСОБА_4, та в якій вони спільно проживали з відповідачем під час шлюбу, оскільки її частку виділити неможливо, просить виділити її грошову компенсацію за спільно нажите майно.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні просила задовольнити її позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, додатково пояснила, що в квартирі, що фактично належала батьку відповідача вони з відповідачем проживали разом перебуваючи у шлюбі, її батьком було зроблено подарунок у вигляді металопластикової конструкції, яка на даний час залишається у квартирі, а оскільки цю річ вони не можуть поділити без втрати її вартості, а тому просить компенсувати її вартість у грошовому еквіваленті, також вказала про те, що спірний мотоцикл, який являється спільною сумісною власністю подружжя, на даний час коштує 1200,00 дол. США, а тому компенсація становить 600,00 дол. США за курсом на момент винесення рішення.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позов частково, з підстав викладених у запереченнях долучених до матеріалів справи, підтвердив, що дійсно сторонами по справі був придбаний спірний мотоцикл, однак на теперішній час відбулися зміни в економіці країни, а тому вартість мотоцикла по співвідношенню до курсу на теперішній час значно зріс, при цьому позивачка просить стягнути грошову компенсацію, яка не відповідає вартості придбаного майна навіть з врахуванням його зносу, а тому він погоджується на грошову компенсацію спірного мотоцикла у розмірі 450,00 дол. США за курсом, що становить 10,00 грн. за 1 дол. США, також просить забрати речі, які належать позивачці на праві приватної власності із житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 без права компенсації, пояснив, що придбання та встановлення металопластикової конструкції з ним не обговорювалося, на їх місці були дерев'яні конструкції, які його та його батьків влаштовували, а тому він просить зобов'язати позивача забрати металопластикову конструкцію та повернути дерев'яну.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, наведені сторонами доводи та заперечення, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03.09.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. (а.с. 5)

19.08.2014 року шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. (6)

Сумісна власність - це різновид права спільної власності, що належить двом або більше особам одночасно на один і той самий об'єкт без визначення часток кожного з них.

Відповідно до частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із положенням ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як роз'яснено у пунктах 23, 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні позивачка та відповідач підтвердили тай факт, що за час перебування у шлюбі, подружжям придбано майно, яке вони визнають спільною сумісною власністю подружжя, а саме мотоцикл марки Lifan CM - 200 (Ендуро), 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

На даний час, спірний мотоцикл зареєстрований на ім'я ОСОБА_2, який ним користується.

За п. 4 ст. 71 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Сторони в судовому засіданні погодилися, що спірний мотоцикл залишається у користуванні за відповідачем ОСОБА_2, а позивачка отримує грошову компенсацію замість його частки.

Позивачка звертаючись з позовом до суду просить замість її ? частки майна, а саме мотоцикла марки Lifan CM - 200, реєстраційний номер НОМЕР_1, надати грошову компенсацію у розмірі 600 дол. США в еквіваленті до гривні за курсом НБУ на день винесення рішення судом.

В свою чергу, відповідач погоджується на грошову компенсацію у розмірі 450,00 дол. США в еквіваленті до гривні за курсом НБУ, за яким 1 дол. США дорівнює 10,00 грн., посилаючись на стрімку девальвацію гривні та амортизаційний знос мотоцикла.

Суд, аналізуючи вищевикладене та виходячи з засад рівності між частками у праві спільної часткової власності, проаналізувавши ринкову вартість спірного мотоцикла надану на підтвердження своїх вимог та заперечень сторонами по справі, вважає за основу взяти вартість мотоцикла марки Lifan CM - 200, реєстраційний номер НОМЕР_1, у розмірі 1050,00 дол. США, виходячи із середньоарифметичної вартості визнаних вимог сторін по справі.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Оскільки на час розгляду справи, а саме 05.02.2015 року, курс гривні по відношенні до дол. США складає 17,99 грн. за 1,00 дол. США, вартість мотоцикла марки Lifan CM - 200, реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 05.02.2015 року становить 18889,50 грн.

А тому, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що грошова компенсація за ? частини мотоцикла марки Lifan CM - 200, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 9449,87 грн., яка підлягає сплаті відповідачем на користь позивачки ОСОБА_1

Згідно положення частини 1 статті 369 Цивільного кодексу України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як випливає зі змісту ст. 177 Цивільного кодексу України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Тобто законодавець об'єктами права спільної сумісної власності подружжя визначає будь-які речі, що належать фізичній особі на праві приватної власності, не конкретизуючи їх.

Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК)

В судовому засіданні позивачка та відповідач підтвердили той факт, що за час перебування у шлюбі, подружжя проживали в АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності батькові відповідача - ОСОБА_4 та яку передали для тимчасового користування подружжю.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. (ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України).

Сторонами не заперечувалося, що за час перебування у шлюбі, батько позивачки ОСОБА_3 подарував позивачці металопластикову конструкцію з профілю Rehau вартістю 3940,00 грн., яку було установлено в квартирі АДРЕСА_1 для користування подружжя.

Відповідач не заперечує, що спірна конструкція є особистою власністю позивачки, однак оскільки не погоджувався на її монтаж, просить забрати цю конструкцію без компенсування її вартості.

Разом з тим, суд не може погодитися з твердженнями відповідача про те, що він не погоджувався на монтаж металопластикової конструкції, оскільки в акті № М-02 приймання передачі товару від 23.02.2013 року встановлено, що саме за підписом відповідача було отримано погодження на отримання та монтаж вказаної конструкції, про що не заперечував сам відповідач під час розгляду справи. (а.с. 12)

Суд аналізуючи вищевикладене та врахувавши пояснення сторін приходить до висновку, що монтаж металопластикової конструкції з профілю Rehau вартістю 3940,00 грн. проведено в квартирі АДРЕСА_1, під час перебування сторін у шлюбі для їх спільного користування, однак сторони погодилися, що на праві власності конструкція належить стороні позивачки, також судом встановлено, що сторони досягли спільної згоди на монтаж спірної конструкції, відповідач, заперечуючи проти грошової компенсації за металопластикову конструкцію, вказав, що квартира належить не йому, а його батьку, який не давав дозволу на монтаж, з чим суд не може погодитися, оскільки саме відповідачем підписано акт приймання передачі товару на правах користувача вказаної квартири будучи в ній зареєстрованим, також суд приймає до уваги ту обставину, що параметри, розмір та форма конструкції відповідає параметрам для установки саме в квартирі АДРЕСА_1 та при його демонтажі може втратити свою ринкову вартість, а тому суд не вбачає за можливе повернути позивачці вказану конструкцію, при цьому, враховуючи, що інтереси позивачки на право володіння та користування своїм майном може бути порушеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію в сумі 3940,00 грн., що відповідає вартості металопластикової конструкції, згідно договору купівлі продажу № М-00002 від 23.02.2013 року.

Одночасно відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя підлягає частковому задоволенню.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 243,60 грн.

Враховуючи наведене та керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", ст.ст. 177, 190, 368, 369, 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 57, 60, 61, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 69-72, 208, 212-215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належну йому частину спільного сумісного майна подружжя, а саме мотоцикла марки Lifan CM - 200, реєстраційний номер НОМЕР_1, в сумі 9449,87 грн., грошову компенсацію за металопластикову конструкцію з профілю Rehau в сумі 3940,00 грн. та 243,60 грн. судового збору., а всього 13633 (тринадцять тисяч шістсот тридцять три) грн. 47 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: