АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/658/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 24 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОхріменко Н. І.
суддівКачана О. В. , Фетісової Т. Л.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2015 року у справі за позовом Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до ОСОБА_6, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

31 жовтня 2013 року Головне УПФУ в Черкаській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що ОСОБА_6 за направленням ГУ ПФУ в Черкаській області та відповідно до укладеного договору №2 від 18 червня 2008 року між ГУ ПФУ в Черкаській області, НАУ та студентом ОСОБА_6 з вересня 2008 року по червень 2013 року навчалася в НАУ за напрямком 6.050102 «Комп»ютерна інженерія».

Направлення на вступ за державним замовленням до НАУ ОСОБА_6 отримала відповідно до Указу Президента України від 09 листопада 2000 року №1212 «Про Комплексну програму підготовки державних службовців».

Після закінчення навчання ОСОБА_6 не прибула за місцем направлення та до роботи не приступила, чим порушила умови договору, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_6 в якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 96798,88 грн. для зарахування їх на рахунок загального фонду Державного бюджету України та вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 96798 грн. 88 коп. для зарахування їх на рахунки загального фонду Державного бюджету України та в дохід держави судовий збір в розмірі 968 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Доповнення до апеляційної скарги, подані 27 лютого 2015 року, судом апеляційної інстанції не переглядаються, так як подані поза межами строку на апеляційне оскарження (ч.1 ст. 300 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що замовник послуг з підготовки фахівця - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не лише мало право здійснювати контроль за виконанням ОСОБА_6 державного замовлення, а і як сторона договору від 18 червня 2008 року №2 про підготовку фахівця, має право вимагати його виконання та застосування наслідків невиконання - відшкодування до Державного бюджету України вартості навчання ОСОБА_6, яка отримала направлення на вступ до НАУ, відповідно до Указу Президента України від 09 листопада 2000 року №1212 «Про Комплексну програму підготовки державних службовців».

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18 червня 2008 року між Національним авіаційним університетом як виконавцем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, як замовником, та ОСОБА_6, як студентом, був укладений договір № 2 про підготовку фахівця за напрямом «Комп'ютерна інженерія» за денною формою навчання (а.с.6).

За умовами договору виконавець зобов'язався надати студенту освітні послуги на рівні державних стандартів освіти на умовах чинного законодавства, а студент зобов'язується після завершення навчання прибути до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для працевлаштування та відпрацювати в системі Пенсійного фонду України не менше трьох років.

По закінченню навчання, листом від 09 липня 2013 року, ОСОБА_6 повідомлена про необхідність прибуття до управління для подачі документів до конкурсної комісії управління, однак відповідно до листа Національного авіаційного університету від 10 липня 2013 року відповідачка до управління не прибула (а.с. 7-8).

Як вбачається з листа НАУ від 09 вересня 2013 року №04/2418, вартість навчання студента, який навчався за кошти держбюджету (за держзамовленням) розраховується на одного студента незалежно від напряму підготовки студента, виходячи з фінансування університету Міністерством освіти і науки України за рахунок коштів загального фонду державного бюджету і затверджується в паспорті бюджетної програми на відповідний рік. Відповідно до паспортів бюджетної програми 2201500 «Підготовка кадрів НАУ» на 2008-2011р.р. та паспортів бюджетної програми 2201160 «Підготовка кадрів вищими навчальними закладами ІІІ і ІУ рівнів акредитації та забезпечення діяльності їх баз практики» на 2012-2013 роки, витрати на одного студента, який навчався за державним замовленням становили: 2008/2009 - 7955,84 грн.; 2009/2010 - 24238,74 грн.; 2010/2011 - 26517,94 грн.; 2011/2012 - 24554,68 грн.; 2012/2013 - 13531,68 грн., а всього - 96798,88 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причин приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Згідно п.4 ч.1 ст.64 Закону України «Про вищу освіту» фінансування за рахунок видатків Державного бюджету України підготовки фахівців з вищою освітою за напрямами і спеціальностями відповідних освітньо-кваліфікаційних рівнів у вищих навчальних закладах державної форми власності здійснюється в обсягах, необхідних для забезпечення на кожні десять тисяч населення навчання не менше як ста студентів у вищих навчальних закладах першого і другого рівнів акредитації та ста вісімдесяти студентів у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, відшкодування вартості навчання у даному випадку є правовим наслідком порушення зобов'язання, а обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам ст. 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про освіту» випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обов'язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання, встановлений ст.2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», відповідно до якої особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації відпрацювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до Державного бюджету повну вартість навчання.

Виходячи із положень п.п.8,14 постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» , підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року №992, який діяв на момент вступу ОСОБА_6 до університету, випускник вищого навчального закладу зобов'язаний відпрацювати за місцем призначення не менш трьох років, а в разі неприбуття за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням звільнення його за ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до Державного бюджету вартість навчання.

Висновки суду першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів, є вірними, а тому, уклавши з Національним авіаційним університетом як виконавцем та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області договір, ОСОБА_6 взяла на себе обов'язок після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за державним розподілом, або відшкодувати вартість навчання, проте порушила умови зобов'язання, у зв'язку з чим вимоги позивача є законними та обґрунтованими.

Посилання апелянта в своїй скарзі на те, що до теперішнього часу Порядок визначення та відшкодування випускниками вартості навчання у разі порушення ними умов угоди про працевлаштування не прийнятий та не затверджений, а також, що будь-які матеріальні претензії до випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, є неправомірними, оскільки відсутні правові механізми, які б зобов'язали його відшкодувати до державного бюджету вартість навчання не є підставою для скасування рішення чи відмови в задоволенні заявленого позову.

Інші доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять других підстав для скасування чи зміни правильного рішення, крім того, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7- відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2015 року у справі за позовом Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до ОСОБА_6, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий :

Судді :