АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

15 січня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ВіндЕлектрик» про стягнення заборгованості по заробітній платі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 05 листопада 2014 року,

встановила:

у квітні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що вона з 18 червня 2007 року по 01 квітня 2012 року працювала у ТОВ «Компанія «Вінд Електрик» відповідно до договору про надання послуг по прибиранню службових приміщень та зазначала, що з 01 вересня 2008 року належна їй заробітна плата виплачена не була, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилалась на те, що 18 червня 2007 року її було прийнято на роботу в ТОВ «Компанія «Вінделектрик» відповідно до договору про надання послуг по прибиранню службових приміщень та прибудинкової території, з 01 вересня 2008 року заробітна плата їй не виплачувалась, внаслідок чого 01 квітня 2012 року вона вимушена була звільнитись. Зазначала, що станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі становила 40 000 грн. та просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів на підтвердження її перебування у трудових відносинах з відповідачем у період з 01 вересня 2008 року по 01 квітня 2012 року. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим по справі обставинам.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом при постановленні рішення було прийнято до уваги лише докази, надані представником відповідача, зокрема штатний розпис та книгу обліку руху трудових книжок, та зазначала, що судом було надано невірну оцінку наданим нею доказам. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Судом першої інстанції під час розгляду справи було надано належну правову оцінку наданим позивачем доказам. Лист від 02 квітня 2014 року (а.с. 103) на підтвердження наявної заборгованості ТОВ «Вінделектрик» перед ОСОБА_1 не може свідчити про перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, крім того, згідно висновку експерта від 23 червня 2014 року підпис від імені ОСОБА_3 у вказаному листі виконано іншою особою. (а.с.136-139)

Посилання апелянта на те, що судом не було прийнято до уваги надані нею довідки за підписом заступника голови та голови об'єднання садівничих товариств «Міжозерний» та «Сонячний» про те, що вона за дорученням директора відповідача оплачувала використану електричну енергію та прибирала територію ТОВ «Компанія «Вінделектрик» також не можуть свідчити про перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з відповідачем та були предметом перевірки під час розгляду справи судом першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно положень ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та таким, що укладається на час виконання певної роботи.

При зверненні до суду з позовом на підтвердження факту перебування у трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_1 було надано копію договору про надання послуг по прибиранню службових приміщень та прибудинкової території, укладений між нею та ТОВ «Компанія «Вінделектрик» 18 червня 2007 року. З вказаної копії вбачається, що строк дії договору було визначено сторонами до 18 червня 2008 року. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що після 18 червня 2008 року позивач перебувала з відповідачем у трудових відносинах. Крім того, в матеріалах справи наявна лише копія договору, не засвідчена належним чином.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не було доведено факту перебування її у трудових відносинах з позивачем, а тому вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, а також середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, колегія суддів вважає безпідставними.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 05 листопада 2014 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 756/18232/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1867/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Плахотнюк К.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.