Провадження №2/592/527/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 лютого 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Литовченка О.В.

при секретарі - Тереніній О.В.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради про визнання дій незаконними, визнання договору частково недійсним та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.08.2009 року між Позивачем ОСОБА_2 та Комунальним підприємством "Місьководоканал", Сумської міської ради було укладено Договір "Про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення " №43998. Вказаним договором було встановлено, що виконавець, зобов'язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання холодної води і водовідведення, а Споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Крім того, 13.02.2007 між представником Відповідача та Позивачем було складено Акт про опломбування водолічильників. Так, до липня місяця 2014 року Позивач та Відповідач проводили розрахунки на підставі показань установлених лічильників. В липні місяці 2014 року від Відповідача надійшла вимога про проведення періодичної повірки лічильників за власний кошт споживача. Не погодившись із вказаною вимогою, представник Позивача неодноразово письмово зверталась до Відповідача із вимогою про роз'яснення указаної вимоги, адже згідно норм чинного законодавства, періодична повірка лічильників повинна проводитись за рахунок виконавця послуг. У вересні 2014 року Представник Позивача звернулась до Відповідача із вимогою про проведення планової повірки водолічильників за рахунок виконавця послуг, тобто за рахунок Відповідача. У свою чергу, Відповідач надав відповідь на звернення Позивача 16.10.2014 року №4/2246. У вказаному листі, Відповідач, зокрема посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення". Так, зокрема указаною Постановою встановлено, що відповідно до п.8 Постанови, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення. Пункт 9, вказаної Постанови встановлено, що періодична повірка та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводиться за рахунок виконавця. При цьому, Відповідач посилається на те, що в даному випадку не передбачено механізму відшкодування понесених витрат. Так, відповідач не надає інформації і з незрозумілих причин посилається на те, що має бути в цьому випадку компенсація, хоча пряма норма законодавства говорить про інше. Аналізуючи отриману від Відповідача зазначену відповідь, що механізм компенсації Відповідачу витрат за послуги проведення повірки мають бути або включені в тариф, або компенсуватись з бюджету. Проте, на думку Представника Позивача, ані включення зазначених витрат у тариф, ані некомпенсація витрат з бюджету відбулась не за вини Позивача. Крім того, норми чинного законодавства звільняють Позивача від сплати за послуги щодо проведення повірки, демонтаж, транспортування, монтаж мають здійснюватись за рахунок надавача послуг. Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії. Таким чином, Позивач з огляду на вищевикладене вважає указані дії незаконними та просить суд зобов'язати відповідача здійснити відповідний перерахунок вартості комунальних послуг згідно реальних показників лічильників, ураховуючи ту обставини, що сам Позивач проживає за кордоном і в квартирі, де встановлено указані лічильники ніхто не проживає.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 1 цього Закону комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Судом встановлено, що КП «Міськводоканал», як господарюючий суб'єкт, відповідно до ліцензії, виданої відповідачу Сумською обласною державною адміністрацією, надає послуги з водопостачання, водовідведення та монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, у тому числі і до квартири, у якій проживає позивач. У квартирі позивача встановлені засоби обліку води.

30 липня 2014 року представник позивачки звернулася до керівника КП «Міськводоканал» Сумської міської ради зі зверненням, в якому зазначила, що всі витрати по повірці лічильників віднесенні на рахунок підприємства, яке надає послуги водопостачання (а. с. 13).

15 жовтня 2014 року КП «Міськводоканал» Сумської міської ради листом № 24/8587 повідомило позивачку, що ні в тарифах квартплати, ні в тарифах на воду, затрати на повірку, демонтаж, монтаж і транспортування лічильників води не закладені та власник квартири ні в яких тарифах не компенсує витрати на вказані роботи (а. с. 12).

07.08.2009 року між ОСОБА_2 та КП «Міськводоканал» Сумської міської ради укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1, який станом на час вирішення спору є чинним.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства (до яких відноситься Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення). Відповідно до ч.1 ст.648 ЦК України зміст договору, укладеного на підставі правового акту органу державної влади, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторони (сторін) договору, має відповідати цьому акту.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому випадку порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Закон України «Про захист прав споживача» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Із договору від 07.08.2009 року між позивачем та відповідачем породжуються споживчі правовідносини, які регулюються, зокрема, вказаним Законом.

За правилами ст. 18 Закону обов'язковою умовою визнання дійсним договору є обставини, які обмежують права споживача, а саме: продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

01.07.2011 року КП "Сумижитло" Сумської міської ради та ОСОБА_2 уклали договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій.

З 30.07.2004 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до розділу VІІІ Прикінцеві положення указаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги», слідує, що договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим Законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 1 січня 2006 року. Договори, що не приведені у відповідність із цим Законом у зазначений строк, втрачають чинність. При цьому Кабінет Міністрів України зобов'язаний у тримісячний термін з дня набрання чинності цим Законом розробити типові договори, передбачені цим Законом.

Створення типових договорів між виконавцем/виробником та споживачем передбачається, зокрема, статтею 26 цього Закону.

Так, на виконання Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Кабінетом Міністрів України затверджені такі типові договори, що стосуються відносин споживача житлово-комунальних послуг та виконавця цих послуг: типовий договір затвердженийпостановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення»; типовий договір затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529 «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Зазначення в п.4.2.6 договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення, що споживач зобов'язаний проводити повірку водолічильників в терміни згідно чинного законодавства не відповідає нормативним актам в сфері надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Отже, на позивача не можуть бути покладені обов'язки щодо проведення повірки водолічильника. Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно ( з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Позивач не відмовлявся від надання на повірку водолічильника.

Суд вважає, що характер стосунків, що склався між сторонами, свідчить про те, що по відношенню до ОСОБА_2, КП «Міськводоканал» Сумської міської ради фактично є виконавцем послуг по забезпеченню водопостачання і водовідведення квартири, в якій мешкає позивачка. Проведення повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, передбачено ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Пункт 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, передбачено, що квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

Відповідно до п. 24 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529, витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії.

За Типовим переліком послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, додатком до вказаного Порядку, періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) квартирних засобів обліку води та теплової енергії включалася до послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вiд 24 червня 2004 року, який набрав чинності з 1 січня 2005 року, виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Положенням ч. 4 ст. 26 цього Закону передбачено, що у разi якщо виконавець не є виробником, вiдносини мiж ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається вiдповiдно до вимог цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 28 вищевказаного Закону якщо виконавцем послуг є водопостачальна організація, то її витрати, пов'язанi з перiодичною повiркою, обслуговуванням та ремонтом квартирних лiчильникiв холодної води повинні вiдшкодовуватись власником або балансоутримувачем цього будинку через оплату за утримання будинкiв i споруд та прибудинкових територій.

Згідно з положеннями наведених нормативних актів витрати на перiодичну повірку включені до типового перелiку послуг з утримання будинкiв, споруд та прибудинкових територій.

Періодична повірка, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки за відповідним Типовим переліком послуг, який є додатком до зазначеного порядку, відноситься до послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Таким чином, підприємства, які надають послуги населенню з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, повинні включати оплату такої послуги, як періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) квартирних засобів обліку води в тариф на оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Водночас, дана обставина, за наявності прямої вказівки Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", не може бути підставою для покладення на споживача обов'язку оплачувати вартість зазначеного комплексу робіт та застосовувати до нього цивільно-правові санкції у виді стягнення вартості послуг з водопостачання і водовідведення виходячи з норм, встановлених для помешкань, які не обладнані засобами обліку води.

Суд вважає, що не включення витрат з проведення повірки лічильників у тарифи послуг, не звільняє виконавця послуг від обов"язку по проведенню ним чергової повірки квартирних засобів обліку.

У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При зверненні до суду дана особа повинна доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та потрібно: визнати п. 4.2.6 Договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення № 43998 від 07.08.2009 року, укладений між ОСОБА_2 та Комунальним підприємством «Міськводоканал» Сумської міської ради недійсним; визнати незаконними дії Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради про зобов'язання ОСОБА_2 щодо проведення повірки за її кошти лічильника холодної води, встановленого у квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та здійснення нарахування по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення не за показниками лічильника холодної води, а згідно з нормами споживання за період липень 2014 року - листопад 2014 року; зобов'язати Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради забезпечити проведення за власний рахунок чергової повірки лічильника холодної води у квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1., зобов'язати Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради здійснити перерахунок раніше нарахованих платежів за надані послуги з водопостачання та водовідведення, нарахованої споживачу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за період липень 2014 року - листопад 2014 року за показниками квартирного засобу обліку холодної води.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-3, 10, 15, 16, 58, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради про визнання дій незаконними, визнання договору частково недійсним та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати п. 4.2.6 Договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення № 43998 від 07.08.2009 року, укладений між ОСОБА_2 та Комунальним підприємством «Міськводоканал» Сумської міської ради недійсним.

Визнати незаконними дії Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради про зобов'язання ОСОБА_2 щодо проведення повірки за її кошти лічильника холодної води, встановленого у квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та здійснення нарахування по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення не за показниками лічильника холодної води, а згідно з нормами споживання за період липень 2014 року - листопад 2014 року.

Зобов'язати Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради забезпечити проведення за власний рахунок чергової повірки лічильника холодної води у квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради здійснити перерахунок раніше нарахованих платежів за надані послуги з водопостачання та водовідведення, нарахованої споживачу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 за період липень 2014 року - листопад 2014 року за показниками квартирного засобу обліку холодної води.

Стягнути з Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя О.В. Литовченко