УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві до ОСОБА_3 про стягнення суми, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві (далі УПФ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми, посилаючись на те, що 02 грудня 1999 року до УПФ звернувся ОСОБА_3 із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, який працював у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року, згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Протоколом від 06 березня 2000 року № 127 ОСОБА_3 на пільгових умовах було призначено пенсію з 02 грудня 1999 року.

За повідомленням Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 12 грудня 2013 року № 28594 довідка від 17 серпня 1999 року № 51/1/6243 не видавалась, отже, перевіркою було встановлено, що відносно відповідача відсутні документи на підтвердження виконання ним робіт на ЧАЕС в 1986 році, у зв'язку з цим з грудня 1999 року до грудня 2013 року відповідачу безпідставно було виплачено державні цільові кошти в розмірі 42 210 грн 30 коп.

Частина виплачених коштів була утримана з пенсії відповідача на підставі рішення позивача, залишок безпідставно отриманих коштів складає 41 204 грн 22 коп.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2015 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь УПФ 41 204 грн 22 коп. надмірно виплаченої пенсії.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Установлено, що ОСОБА_3 02 грудня 1999 року звернувся до УПФ із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а. с. 2).

ОСОБА_3 на підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення, крім іншого, було надано копію довідки від 17 серпня 1999 року № 51/1/6243, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України про участь ОСОБА_3 в роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 16 червня до 19 серпня 1986 року, а також довідку військової частини 22317 від 19 червня 1986 року № 421 за той же період (а. с. 34).

Відповідно до протоколу від 06 березня 2000 року № 127 ОСОБА_3 на пільгових умовах призначено пенсію з 02 грудня 1999 року (а. с. 5).

Відповідно до повідомлення Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 12 грудня 2013 року № 28594 довідка від 17 серпня 1999 року № 51/1/6243 не видавалась та є підробленою (а. с. 6).

Згідно з повідомленням Федеральної державної установи Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації від 22 січня 2014 № 4/45931 у наказах командування військової частини 22317 за червень вересень 1987 року в книгах обліку особового складу за 19861987 роки ОСОБА_3 не значиться (а. с. 7).

Загальна сума переплати пенсії з грудня 1999 року до грудня 2013 року становить 42 210 грн 30 коп. згідно з розрахунком переплати (а. с. 9).

Згідно з витягом із протоколу засідання комісії від 30 вересня 2014 року № 175 визнано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_3 від 11 грудня 1994 року 2 категорії серії А № 286041 недійсним у зв'язку з відсутністю документів, які б слугували підставою для його видачі (а. с. 152).

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, зазначав про відсутність підстав для повернення відповідачем виплаченої пенсії, оскільки позивачем не доведено факту зловживання або подання відповідачем недостовірних даних для призначення пенсії, що, у свою чергу, є підставою для стягнення з нього над міру сплачених сум.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, виходив із того, що внаслідок зловживань відповідачем, а саме: особистого подання відповідачу заяви про призначення пенсії, підроблених довідок про перебування в зоні відчуження, на підставі яких позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС було знижено пенсійний вік на 10 років та призначено пенсію на підставі документів, які не відповідають дійсності, і в подальшому надмірно виплачено кошти в розмірі 42 210 грн 30 коп., відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1212 ЦК України відповідач повинен повернути суми пенсії, виплачені над міру.

Проте з висновком апеляційного суду погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати (ч. 2 ст. 49 цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені над міру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 102 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 103 Закону № 1788-XII суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Скаргу на рішення органу, який призначає пенсії, може бути подано до районної (міської) Ради народних депутатів або до районного (міського) народного суду (ст. 104 цього Закону).

В апеляційній скарзі УПФ зазначено, що ОСОБА_3 безпідставно було виплачено з грудня 1999 року до грудня 2013 року 42 210 грн 30 коп. Також зазначено, що з пенсії ОСОБА_3 утримуються кошти за рішенням УПФ від 25 грудня 2013 року № 27837/03 (а. с. 151, зворот).

У касаційній скарзі ОСОБА_3 зазначено, що за цим рішенням щомісяця стягується 20 % починаючи з 01 січня 2014 року.

Суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що позивачем відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону № 1058-IV, ч. ч. 1, 2 ст. 103 Закону № 1788-XII уже обраний спосіб повернення суми над міру виплаченої пенсії на підставі рішення управління Пенсійного фонду України за рахунок відрахування у розмірі 20 % з пенсії відповідача, а підстави, передбачені ч. 4 ст. 103 Закону № 1788-XII (припинення виплати пенсії) для стягнення решти заборгованості в судовому порядку, відсутні.

Оскільки допущені апеляційним судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду Київської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

О.М. Ситнік