АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц-791/331/2015 р Головуючий в І інстанції: Радченко Г.А.
Категорія: 31 Доповідач: Полікарпова О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 04 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Полікарпової О.М.
Суддів:Базіль Л.В.
Прокопчук Л.П.
При секретарі:Мироненко І.С.

З участю прокурора Волкової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Херсонської області на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 листопада 2014 року у справі за позовом прокурора Комсомольського району м. Херсона в інтересах держави до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної злочином,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року прокурор, діючи в інтересах держави, звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив стягнути солідарно з відповідачів на користь Державної казначейської служби України в порядку регресу матеріальну шкоду в сумі 25145, 86 грн. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на те, що вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2005 року ОСОБА_6, який працював на посаді старшого державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ м. Херсона, ОСОБА_5, який працював начальником цього ВДВС та ОСОБА_7 - директора приватної фірми «Рембудмонтаж» визнано винними у скоєнні злочинів, передбачених ст.191 ч.3, 191 ч.4, 366 ч.2 КК України, наслідком їх злочинних дій стало заподіяння шкоди ВАТ «Херсонрибгосп» у розмірі 24893, 11 грн.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 01.11.2006 року позов ВАТ «Херсонрибгосп» до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, Державного казначейства України, ПФ «Рембудмонтаж» про відшкодування збитків задоволено частково. Збитки в розмірі 24893, 11 грн. стягнуто солідарно з Державного казначейства України та ПФ «Рембудмонтаж». Підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування збитків із ОСОБА_6 було те, що його не визнано винним у цьому епізоді. Щодо відповідальності ОСОБА_5, як державного виконавця, то суд зазначив, що відповідно до Закону України «Про державну виконавчу службу» в редакції 2004 року за шкоду, заподіяну державним виконавцем відповідає держава. У задоволенні позову до ОСОБА_7 відмовлено з тих підстав, що він вчинив злочин, перебуваючи в трудових відносинах з ПФ «Рембудмонтаж», яка і повинна відповідати за шкоду, заподіяну її працівником.

27.12.2013 року Державною казначейською службою України рішення суду від 01.11.2006 року виконано. Гроші в сумі 25145, 86 грн. перераховано ПАТ «Херсонрибгосп». Прокурор вважає, що сплачені кошти має бути повернуто державі в порядку регресу особами, винними у заподіянні шкоди.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 листопада 2014 року в задоволенні позову прокурора відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду частково, заступник прокурора Херсонської області подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду, постановлене щодо ОСОБА_5 скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов до останнього. В решті рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні вимог до ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що закон, який покладає на державного виконавця обов'язок відшкодувати державі в порядку регресу сплачену нею шкоду за неправомірні рішення при виконанні державним виконавцем своїх посадових обов'язків набрав чинності після вчинення відповідачем винних дій.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду, вважає їх правильними та такими, що відповідають установленим обставинам справи, нормам матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 з 26.04.2004 року по 12.01.2005 року обіймав посаду заступника начальника Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні. За вироком суду від 24.11.2005 року його, в числі інших осіб, визнано винним у тому, що він, діючи з користі, не маючи законних підстав для заміни зберігача арештованого майна підприємства-боржника, з метою передачі коштів на користь третьої особи - ПФ «Рембудмонтаж» в особі Дмитренка В.І. 15.06.2004 року уклав з останнім фіктивний договір про відповідальне зберігання арештованого майна ВАТ «Херсонрибгосп» за винагороду в розмірі 5% від вартості цього майна. Після проведення 30.09.2004 року публічних торгів, прийнявши від ОСОБА_7 калькуляцію виконаних робіт, затвердив акт і перерахував на рахунок ПФ «Рембудмонтаж» 24893 грн.

Цивільний позов ВАТ «Херсонрибгосп» до засуджених залишено без розгляду.

01.11.2006 року Комсомольським районним судом м. Херсона ухвалено рішення, яким позов «Херсонрибгосп» до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, Державного казначейства України, ПФ «Рембудмонтаж» про стягнення збитків задоволено частково. Стягнуто з Державного казначейства України та ПФ «Рембудмонтаж» на користь ВАТ «Херсонрибгосп» збитки в розмірі 24893, 11 грн. та судові витрати по 252, 75 грн. з кожного. Відмову в задоволенні позову щодо ОСОБА_5 суд аргументував тим, що шкода, заподіяна особі державним виконавцем під час виконання рішення підлягає відшкодуванню за рахунок держави.

Таким чином, обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну ОСОБА_5 покладено на Державне казначейство України, а шкоду, заподіяну ОСОБА_7 - на ПФ «Рембудмонтаж».

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відсутність підстав для стягнення із ОСОБА_5 шкоди, заподіяної ним під час перебування на посаді державного виконавця, оскільки Закон, який передбачає регресне відшкодування з посадових осіб введено в дію 08.07.2010 року. Тобто, на момент прийняття державним виконавцем неправомірного рішення на нього законом не покладався обов'язок повернути державі кошти, сплачені з його вини.

Доводи апелянта щодо моменту виникнення права на регресну вимогу, з посиланням на роз'яснення, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» колегія суддів до уваги не приймає, оскільки це питання не є спірним. Положення ст.1191 ЦК дійсно передбачають право регресної вимоги у особи, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою.

Разом з тим, загальними засадами цивільного законодавства передбачено, що право особи на відшкодування їй заподіяної шкоди повинно кореспондуватися з обов'язком заподіювача шкоди по її відшкодуванню.

У даному випадку встановлено, що шкоду посадова особа Державної виконавчої служби заподіла у 2004 році, у той час коли Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч.2, 3 ст.11) було передбачено, що у разі вчинення державним виконавцем під час виконання службових обов'язків діяння, що має ознаки злочину чи адміністративного порушення, він підлягає кримінальній чи адміністративній відповідальності у порядку, встановленому законом. Шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, встановленому законом за рахунок держави.

Статтю 1191 ЦК доповнено частиною 4, яка передбачає право зворотної вимоги до посадової особи, винної у заподіянні шкоди внаслідок незаконних дій лише Законом №2457-VI від 08.07.2010 року, а тому висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає правильним.

Керуючись ст. ст. 303,307-308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: