Провадження № 2/161/395/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повторне заочне)

19 березня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

при секретарі - Фурман Ю.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про стягнення суми страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ПАТ "Страхова компанія "Еталон" про стягнення суми страхового відшкодування. Вказує, що 13 грудня 2013 року о 17 год. на нерегульованому перехресті вулиць Рівненська-Задворецька в м. Луцьку, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Ауді, д.н.з. НОМЕР_6, порушив правила дорожнього руху, шляхом ненадання переваги в русі здійснюючи поворот ліворуч, в результаті чого відбулось зіткнення з транспортним засобом "Субару", д.н.з. НОМЕР_2, що належить йому на праві приватної власності, чим здійснив правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2013 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована відповідачем. На всі звернення в офіс представництва відповідача в м. Луцьку йому рекомендували телефонувати на номер гарячої лінії, а на письмові звернення до відповідача відповідь не надходила. 05 лютого 2014 року відповідачем була прийнята заява про страхове відшкодування, водночас виплату страхового відшкодування в розмірі 9769,10 грн. відповідачем було проведено 16 червня 2014 року, та лише після звернення до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Водночас, сума виплачених коштів не покриває вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Із врахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з ПрАТ "Страхова компанія "Еталон" на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 4967,58 грн., нараховану пеню у розмірі 943,90 грн., інфляційні у розмірі 716,77 грн., 3 % річних у розмірі 97,17 грн., вартість проведеної експертизи у розмірі 500 грн. та розмір упущеної вигоди в сумі 20000 грн., стягнути із відповідача судовий збір в розмірі 319,94 грн.

На підставі ухвали Луцького міськрайонного суду від 29 січня 2015 року до участі в розгляді даної справи було залучено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, щодо ухвалення повторного заочного рішення не заперечив.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, а тому справа слухалася у його відсутності по наявних у ній матеріалах. (а.с. 96,100).

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що 13 грудня 2013 року близько 17год.00 хв. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки Ауді, д.н.з. НОМЕР_6 на нерегульованому перехресті вул. Рівненська - Задворецька в м. Луцьку, повертаючи ліворуч не надав переваги в русі автомобілю марки Субару д.н.з. НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку руху, прямо, внаслідок чого відбулося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.16.6 Правил дорожнього руху України. Постановою Луцького міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 400 грн. (а.с.16).

Як вбачається із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, ОСОБА_2 зобов'язаний відшкодувати шкоду спричинену ДТП.

Водночас, із матеріалів справи вбачається що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована відповідачем ПАТ "СК "Еталон" в особі управління страхування по Волинській області на підставі полісу обов'язкового страхування № АС200338, а тому відповідач зобов'язаний в силу вимог ст. 22, 28, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодувати позивачу, як потерпілому, завдану внаслідок ДТП шкоду у межах лімітів відповідальності, встановлених у ст.ст. 9, 22.3. Закону, з врахуванням зносу деталей автомобіля.

Із матеріалів справи встановлено, що 16 грудня 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку, яка була зареєстрована страховою компанією лише 05 лютого 2014 року.

У зв'язку із відсутністю відомостей щодо руху заяви, позивач 31 березня 2014 року та 07 квітня 2014 року звернувся із скаргами на дії (бездіяльність) відповідача до Моторно (транспортного) страхового бюро та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с.31-32).

Як вбачається із відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 14 травня 2014 року № 4904/13-12, під час перевірки виявлено ознаки порушення ПАТ "СК "Еталон" законодавства у сфері фінансових послуг щодо невиконання страховиком обов'язку протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення, щодо визначення розміру відшкодування витрат, пов'язаних із пошкодженням транспортного засобу, не у відповідності до порядку, встановленому законодавством та порушення в частині нездійснення страхового відшкодування у строки, визначені Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", і несплати пені за кожен день прострочення сплати страхового відшкодування (а.с.33).

Водночас, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування лише 16 червня 2014 року у розмірі 9769,10 грн., що підтверджується копіями заяв на видачу готівки (а.с.35).

У відповідності до ст. 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, на підставі ст. 29 вищевказаного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно звіту № 16/14 про визначення вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля Субару д.н.з. НОМЕР_2 із врахування зносу становить 18284,02 грн. (а.с. 18-30). Визначена вказаним звітом вартість відновлювального ремонту відповідачем не спростована.

Ухвалами суду від 23 грудня 2014 року, та від 29 січня 2015 року від відповідача було витребувано копію полісу обов'язкового страхування № АС2003338, однак читабельної копії вказаного документу за вимогою суду надано не було. Таким чином, суд не бере до уваги доводи відповідача щодо розрахунку страхового відшкодування викладених у письмових поясненнях щодо вирахування франшизи в розмірі 1000 грн., оскільки останні у порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи копії полісу №АС/2003338 розмір франшизи становить 500 грн. (а.с.86 зворот)

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача слід стягнути страхове відшкодування в розмірі 4967,58 грн. із врахуванням вже виплаченої позивачу суми страхового відшкодування та суми франшизи в розмірі 500 грн. ( 18284,02 грн. - ПДВ=15236,68 грн. - 500 грн. (сума франшизи)=14736,68 грн. - 9769,10 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування)=4967,58 грн.).

Згідно п.п. 36.1-36.2. ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Пунктом 36.5. ст. 36 вищевказаного Закону, передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи те, що заява про страхове відшкодування була прийнята відповідачем 05 лютого 2014 року, а виплата страхового відшкодування проведена лише 16 червня 2014 року, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня за період із 17 червня 2014 року по 10 лютого 2015 року в розмірі 943,90 грн.

Водночас, п. 34.3. ст. 34 вищевказаного Закону передбачено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Так, як позивач через бездіяльність відповідача вимушений був звертатися до суб'єкта оціночної діяльності для визначення розміру втрат, пов'язаних з відновлюваним ремонтом свого транспортного засобу, суд приходить до висновку, що із відповідача підлягає стягненню вартість робіт з оцінки розміру матеріальної шкоди в розмірі 500 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, застосування судом п. 36.5 ст. 36 зазначеного Закону щодо стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування не виключає можливості застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена.

Таким чином, суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача слід стягнути три відсотки річних в розмірі 97,17 грн. та інфляційні втрати в розмірі 716,77 грн.

Визначені позивачем у заяві про уточнення позовних вимог розрахунки пені, трьох відсотків річних та інфляційні нарахування стороною відповідача не спростовані.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зі змісту статей 614, 623 ЦК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.

Таким чином, позивач заявляючи вимоги щодо стягнення упущеної вигоди повинен довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених коштів та здійснення підприємницької діяльності. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. В той же час, у порушення ст. 60 ЦПК України позивачем ОСОБА_1 не було надано об'єктивних , переконливих доказів спричинення йому збитків у вигляді упущеної вигоди внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, не надано показників, які звичайно характеризують доходи позивача як суб'єкта підприємницької діяльності, так і будь-якого розрахунку передбачуваних доходів, які б ОСОБА_1 мав отримати, якби його право не було порушене відповідачем. Отже, у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення із ПАТ СК "Еталон" упущеної вигоди в розмірі 20000 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 319,14 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 22, 525, 610-612, 623, 625 ЦК України, ст. 2, 22, 28, 29, 30, 33, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 4967 (чотири тисячі дев'ятсот шістдесят сім) гривень 58 копійок, нараховану пеню в розмірі 943 (дев'ятсот сорок три) гривні 90 копійок, інфляційні втрати в розмірі 716 (сімсот шістнадцять) гривень 77 копійок, три відсотки річних у розмірі 97 (дев'яносто сім) гривень 17 копійок, вартість проведеної експертизи у розмірі 500 (п'ятсот) гривень, а всього - 7225 (сім тисяч двісті двадцять п'ять) гривень 42 копійки.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 319 (триста дев'ятнадцять) гривень 14 копійок.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.