печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Горкавої В.Ю. ,

при секретарі - Липській І.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

- про усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном,-

В С Т А Н О В И В :

13.11.2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, просить зобов'язати ПАТ «Київенерго» усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження майном, а саме: зобов'язати ПАТ «Київенерго» демонтувати електрообладнання (трансформаторні підстанції), що знаходяться в приміщеннях: електрощитовій площею 15,8кв.м., електрощитовій площею 10,6 кв.м., електрощитовій площею 11кв.м., електрощитовій площею 11 кв.м., електрощитовій площею 11,9 кв.м., загальна площа яких складає 60,3 кв.м., які знаходяться на першому поверсі нежитлового будинку (літ.А.) - заклад громадського харчування, що знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона є власником нежитлового будинку (літ.А.) - заклад громадського харчування, що знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1. Однак, у вказаному приміщенні безпідставно знаходиться електрообладнання, а саме трансформаторна підстанція №3691, що належить ПАТ «Київенерго», за допомогою якого здійснюється передача електричної енергії до сусідніх будинків. Згідно технічного паспорту вказаного приміщення електрообладнання знаходиться в п'яти приміщеннях, загальна площа яких складає 60,3 кв.м. 12.09.2014 року позивач звернулась до ПАТ «Київенерго» з заявою про укладення договору оренди вказаних приміщень, а у разі відмови-демонтувати вказане електрообладнання. Разом з тим, листом відповідача від 20.10.2014 року було відмовлено у демонтуванні електрообладнання та запропоновано укласти договір безоплатного сервітуту. Оскільки наявність вказаного електрообладнання позбавляє права позивача користування і розпорядження належними позивачу приміщеннями, зокрема, можливості отримувати доходи від оренди цих приміщень, позивач просить демонтувати такі електрообладнання.

Представник позивача в судовому засіданні збільшив розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву, згідно якої просить зобов'язати ПАТ «Київенерго» демонтувати електрообладнання (трансформаторні підстанції), які знаходяться у нежитловому будинку (літ.А.) - заклад громадського харчування, що знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що позивачем не надано доказів того, що трансформаторна підстанція ПАТ «Київенерго» розміщується в електрощитовій. Одночасно зауважив, що згідно з технічними вимогами обладнання трансформаторної підстанції неможливо розмістити у приміщенні, цільове призначення якої є приміщення електрощитової. Також, звернув увагу на те, що трансформаторна підстанція №3691, на яку посилається у своїй позовній заяві позивач розміщена за іншою адресою ніж та, яка вказана позивачем у позовній заяві, а площа трансформаторної підстанції значно різниться з позовними вимогами. Крім того, зазначив, що трансформаторна підстанція №3691 розміщена та введена в експлуатацію в 1986 році відповідно до діючих на той час «Правил устройства електроустановок» (принятыми Министерством енергетики енергетики и єлектрофикации СССР) та відповідно до ст. 19 Закону України «Про електроенергетику» в приміщенні вказаної трансформаторної підстанції встановлено охоронну зону, в якій діють обмеження. Оскільки право власності на вказані приміщення перейшло у власність позивача із зазначеними обмеженнями, представник відповідача вважає позов безпідставним та необґрунтованим.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, приходить до наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником нежитлового будинку (літ.А.) - заклад громадського харчування, що знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 та підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.08.2013 року. (а.с. 4)

12.09.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «Київенерго» з заявою про укладення договору оренди нежитлового будинку (літ.А.) - заклад громадського харчування, що знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, а у разі відмови - демонтувати належне останньому електрообладнання у вказаному нежилому приміщенні. (а.с.6)

Листом за підписом заступника директора з планування та розвитку активів ПАТ «Київенерго» Сухіним Д.О. від 20.10.2014 року №030/44-11792 позивачу було повідомлено про те, що встановлене у трансформаторній підстанції (ТП) №3691 обладнання є приватною власністю ПАТ «Київенерго», яке здійснює безперебійне електропостачання споживачів м.Києва та в зв'язку з цим запропоновано укласти договір безоплатного сервітуту. (а.с.7)

Крім того, згідно листа за підписом в.о. заступника директора ПАТ «Київенерго» від 14.07.2014р. №030/93/13/7929, від трансформаторної підстанції (ТП) №3691, що розташоване за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 та перебуває на балансі ПАТ «Київенерго» отримують живлення наступні споживачі: КП «Київпастранс», Державна служба статистики України, Міністерство соціальної політики України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пивна Дума Центр», Мале підприємство «Габетті», Державне агентство лісових ресурсів», Єврейська релігійна громада м. Києва.(а.с.5)

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При з'ясуванні та встановлені обставин справи суд виходить з вимог ч.1 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, вимог ст.58, ст. 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів та положень ч.1 ст.61 ЦПК України, відповідно до якої, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Разом із тим, належних та достатніх доказів, які б підтверджували, що електрообладнання, які просить демонтувати позивач розміщені в електрощитових та знаходяться в нежитловому будинку (літ.А) за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 суду не надано.

Посилання позивача та його представника на лист ПАТ «Київенерго», в якому зазначено, що трансформаторна підстанція №3691 належить на праві власності останньому і розміщена за вказаною вище адресою є помилковими, оскільки згідно означеного вище листа, трансформаторна підстанція №3691 розміщена за іншою адресою ніж зазначає позивач, а саме: за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1.

Крім того, згідно з технічними вимогами, електрообладнання трансформаторної підстанції неможливо розмістити у приміщенні, цільове призначення якої є приміщення електрощитової.

Як встановлено судом і вказана обставина не заперечувалась в судовому засіданні представником позивача, трансформаторна підстанція №3691 розміщена і введена в експлуатацію в 1986 році відповідно до діючих на той час «Правил устройства електроустановок» (принятыми Министерством енергетики енергетики и єлектрофикации СССР).

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про електроенергетику» на об'єктах енергетики встановлюється особливий режим допуску, а в охоронних зонах електромереж діють обмеження.

З метою забезпечення збереження і надійної роботи електричних мереж Постановою Кабінету Міністрів від 04.03.1997 року №209 затверджено Правила охорони електричних мереж, які запроваджені з метою забезпечення електричних мереж, створення належних умов їх експлуатації та запобігання нещасним випадкам від впливу електричного струму і використовуються у разі проектування, будівництва та експлуатації електричних мереж, а також під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж.

Електричними мережами, які підлягають охороні згідно з Правилами, вважаються трансформаторні підстанції, розподільні пункти і пристрої, струмопроводи, повітряні лінії електропередачі, підземні і підводні кабельні лінії електропередачі та споруди, які до них належать.

Пунктом 9 вказаних Правил встановлено, що у межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється: будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, знесення будівель і споруд.

Таким чином, аналізуючи положення вказаних норм, у приміщеннях електрощитових, в яких встановлено охоронну зону - діють обмеження, що виключає можливість у власника цих приміщень вчиняти будь-які дії щодо виносу встановлених трансформаторних підстанцій.

Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.7 ст. 319 ЦК України)

Суд звертає увагу на ту обставину, що на момент придбання нежилих приміщень за вказаною вище адресою, позивач була обізнана про наявність в цих приміщеннях електрообладнань, разом з тим, не заперечила проти цього, а тому вважала це прийнятним для себе.

Крім того, слід зазначити, що придбання нерухомого майна фізичними особами, через територію яких вже прокладені та експлуатуються об'єкти електроенергетики, жодним чином не може впливати на виникнення права її у власника заявляти будь-які вимоги до енергопостачальних організацій щодо вчинення дій з виносу цих об'єктів.

Виходячи з вищевикладеного, обставин, які б вказували на порушення прав позивача як власника з боку відповідача протягом судового розгляду не встановлено. Відтак суд дійшов висновку, що позов безпідставний, а тому не підлягає задоволенню.

У зв'язку з відмовою у позові, судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягає стягненню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України «Про електроенергетику», ст.16, ст.319 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, 223, 292, 294ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном , - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.Ю.Горкава