АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/8880/14; Головуючий 1 інстанції - Товстолужський О.В.
Справа №615/1061/14-ц Доповідач - Гуцал Л.В.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів -Коростійової В.І., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановила:

03 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтуванні позову посилався на те, що 02 вересня 2013 року мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) - сталося зіткнення автомобіля «БМВ Х5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, з автомобілем УАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Внаслідок ДТП автомобілі були пошкоджені. Розмір спричиненого позивачу матеріального збитку склав 3896,06 гривень.

Особою винною у скоєнні ДТП визнано відповідача ОСОБА_1, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована Страховим товариством з додатковою відповідальністю (далі СТзДВ) «Гарантія». Страхова компанія повідомила позивача, що відповідно до Поліса страхування йому буде відшкодовано 2860,72 гривень.

ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1:

· 1036,06 гривень - різницю між матеріальними збитками та сумою, яку відшкодує страхова компанія;

· понесені ним витрати на оплату телефонних дзвінків до страхової компанії «Гарантія» в сумі 59,18 гривень;

· витрати на поїздку до м. Харків для врегулювання питання зі страховою компанією в сумі 34,38 гривень;

· витрати на фотокопіювання документів для подання заяви з доказами матеріального збитку страховій компанії в розмірі 152,50 гривень;

· витрати на сплату за висновок оцінювача вартості матеріального збитку від ДТП через «Нову пошту» в сумі 441 гривні;

· компенсацію за спричинену моральну шкоду внаслідок ДТП в розмірі 5000 гривень, із застосуванням індексу інфляції.

·

В обґрунтування розміру моральної шкоди позивач послався на те, що він є інвалідом другої групи та внаслідок ДТП отримав психологічний стрес, пов'язаний зокрема з тим, що відповідач не визнавала себе винною у ДТП, відмовлялась відшкодувати завданий позивачу збиток. Тривалий час він не міг користуватися своїм автомобілем, коштів на ремонт у нього не було. Всі ці обставини негативно вплинули на нормальний ритм життя, вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, викликані ДТП хвилювання призвели до погіршення стану здоров'я.

Відповідач позов не визнала.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з відповідача на користь позивача 1034,38 гривні, з яких 1000 гривень франшизи, 34,38 гривень витрат на поїздку до страхової компанії та 1500 гривень на відшкодування моральної шкоди; вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав, апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнав.

ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали, проти апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечували.

Перевіряючи законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст.1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За положеннями ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За приписами ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як установлено судом та не заперечується сторонами, 02 вересня 2013 року о 17- 40 год. в місті Валки Харківської області мала місце ДТП - зіткнення автомобіля «ВМВ Х5» державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 з автомобілем УАЗ, державний номер НОМЕР_2 під керуванням його власника ОСОБА_2

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2013 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 13 листопада 2013 року, особою винною у вчиненні даного ДТП визнано ОСОБА_1, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців (а.с.4,5).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в СТзДВ «Гарантія» - Поліс №АС/5456605 від 31 серпня 2013 року. ДТП була визнана страховим випадком. Відповідно до заяви СТзДВ «Гарантія» оцінювачем ТОВ «Автопартнер-центр» було складено Звіт №03746 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу УАЗ 452 державний номер НОМЕР_2. Згідно висновку вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складає 3896,06 гривень а за винятком 20% ПДВ на змінні складові - 3 860,72 гривні. Страхова компанія листом повідомила позивача про те, що йому буде виплачене страхове відшкодування в розмірі 2 860,72 гривні (а.с.10, 34-54,110-112).

Оскільки СТзДВ «Гарантія» не виконала своїх зобов'язань по виплаті страхового відшкодування в добровільному порядку, ОСОБА_2 звернувся до суду з відповідним позовом та рішенням Валківського районного суду Харківської області від 31 липня 2014 року на його користь з СТзДВ «Гарантія» було стягнуто страхове відшкодування за Полісом №АС/5456605 від 31 серпня 2013 року - 2860,72 гривні (а.с.99-101). Рішення суду набрало законної сили.

Стягуючи на користь ОСОБА_2 з відповідача 1000 гривень франшизи, суд обґрунтовано виходив з наявних у матеріалах справи доказів щодо розміру завданої позивачу внаслідок ДТП шкоди, який визначений судовим рішенням та відповідно до ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає, та розміру страхового відшкодування, яке стягнуто на користь ОСОБА_2 із Страховика відповідача ОСОБА_1.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що ліміт відповідальності за страховим Полісом складає 50 000 гривень, а відтак заявлена позивачем до відшкодування сума повністю покривається лімітом відповідальності страхової компанії, а доказів того, що Полісом встановлено розмір франшизи у 1000 гривень позивачем не надано, не заслуговують на увагу, як і посилання на те, що розрахунок шкоди, заподіяної позивачу здійснений з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи і оцінки транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року 3142/5/2092.

Так, відповідно до ст.12 до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, сума франшизи підлягає відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода.

Аналіз наявних у справі письмових доказів, зокрема, виконаного на замовлення Страховика Звіту №03746 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу УАЗ 452, листа Страховика на адресу ОСОБА_2 про визнання ДТП страховим випадком, та судового рішення від 31 липня 2014 року, дає підстави для висновку що розмір франшизи складає саме 1000 гривень (різниця між вартістю відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу 3896,06 гривень та нарахованою Страховиком до виплати і стягнутою за судовим рішенням суми відшкодування 2896,06 гривень), що відповідає і положенням ч.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Жодних доказів на підтвердження своїх заперечень з цього питання ОСОБА_1 суду не надала. З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачу роз'яснювались положення ч.4 ст.10 ЦПК України, зокрема, роз'яснено її право оскаржити рішення Валківського районного суду Харківської області від 31 липня 2014 року, яким встановлений розмір шкоди, а також роз'яснено право, в обґрунтування своїх заперечень, надати суду договір обов'язкового страхування, але ОСОБА_1 такими процесуальними правами не скористалась.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердила той факт, що вище зазначене рішення нею не оскаржувалось. На пропозицію надати Поліс для огляду суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначила, що Поліс нею втрачено.

Посилання ОСОБА_1 на те, що позивач не заявляв вимог про стягнення з неї «саме франшизи», а суд самостійно вийшов за межі позовних вимог є помилковим, з огляду на зміст позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення «різниці між матеріальними збитками та сумою, яку відшкодує страхова компанія».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що суд безпідставно стягнув з відповідача 1500 гривень моральної шкоди, не взявши до уваги те, що ОСОБА_2 не надав доказів на підтвердження причинного зв'язку між ДТП та погіршенням стану його здоров'я, є безпідставними.

Так, в оскаржуваному рішенні суд чітко зазначив про недоведеність позивачем причинно-наслідкового зв'язку між погіршенням стану його здоров'я та діями відповідача і визначив розмір моральної шкоди враховуючи моральні страждання, що були спричинені ОСОБА_2 порушенням його майнових прав.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки визначений судом розмір відшкодування є співмірним з понесеними немайновими втратами позивача, відповідає вимоги розумності і справедливості, та доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовується.

Не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2

Матеріали справи свідчать, що суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на фотокопіювання документів в розмірі 152,50 гривень та на сплату за висновок оцінювача вартості матеріального збитку від ДТП через «Нову пошту» в сумі 441 гривні за їх недоведеністю. Не було у суду правових підстав і для застосування до стягнутих на користь позивача сум індексу інфляції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді