Провадження №2/761/1633/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 березня 2015 року року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві про усунення перешкод у користуванні власністю та скасування арешту, суд

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У серпні 2012 року Шевченківським РУГУ МВС України в м.Києві була порушена кримінальна справа, в рамках досудового слідства було накладено арешт на вказану квартиру, при цьому позивач не мав ні статусу підозрюваного чи обвинуваченого, ні залучався у якості цивільного відповідача.

30.05.2013 року кримінальне провадження було закрито з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, але арешт з квартири не скасовано, тому позивач обмежений у розпорядженні майном та просить скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що скасування арешту з квартири відноситься до компетенції прокуратури або слідчих суддів.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив.

30.08.2011 року постановою слідчого СВ ТВМ-4 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві Чумак В.В. накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено Київському міському бюро технічної інвентаризації здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї квартири (а.с. 19).

30.05.2013 року слідчим СВ ТВМ-4 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві Чумак В.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 35-38).

Згідно ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року), забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК 2012 року.

Відповідно до ст. 224 КПК України (в редакції 1960 року) слідчий закриває справу мотивованою постановою, в якій, крім даних, передбачених у ст. 130 цього кодексу, зазначає: відомості про особу обвинуваченого, суть справи, підстави для закриття справи, рішення про скасування запобіжного заходу і заходів по забезпеченню цивільного позову та можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивач не є учасниками кримінального провадження, тому питання захисту його права користування, та розпорядження своїм майном повинно бути предметом розгляду саме в порядку цивільного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим СВ ТВМ-4 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві Чумак В.В. при винесенні постанови про закриття кримінального провадження питання про скасування арешту не вирішувалося.

Згідно ст. 41 Конституції України, яка є нормою прямої дії, ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним, оскільки позивач як власник квартири, не є учасником кримінального провадження, тому арешт з квартири повинен бути знятий, так як ним порушується право власності позивача.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, а також те, що позивач не несе матеріальну відповідальність та не є підозрюваним або обвинуваченим у кримінальній справі, а квартира не є знаряддям вчинення злочину, тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 317 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві про усунення перешкод у користуванні власністю та скасування арешту - задовольнити в повному обсязі.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у розпорядженні майном, а саме: квартири АДРЕСА_1.

Скасувати арешт, накладений на з квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності, який накладений на підставі постанови про накладення арешту слідчим СВ ТВМ-4 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві Чумак В.В. від 30.08.2011 року, кримінальна справа № 60-4137.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: