overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
УХВАЛА

29 січня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Зарютіна П.В., при секретарі Чернишової І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого за заявою Міського комунального підприємства "Основаніє" про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги.

ВСТАНОВИВ:

Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ № 336/4468/14-ц, 2-н/336/560/14 від 16 червня 2014 року, яким суд стягнув з ОСОБА_1 на користь КП «Основаніє» борг за житлово-комунальні послуги у сумі 1605,74 грн. та судовий збір у сумі 121,80 грн.

22.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, в якій зазначив, що він щомісяця сплачує рахунки за утримання будинку та прибудинкової території в сумах, що значно більші ніж було надано послуг, а тому з виданим наказом не згоден, просить суд скасувати судовий наказ.

У судовому засіданні боржник наполіг на поданій ним заяві, а інші учасники розгляду не явилися.

Відповідно до вимог ч.8 ст.105-1 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право:

1) залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення;

2) скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову;

3) змінити судовий наказ.

Як вбачається, заявник посилається на обставини, які свідчать, на її думку, про необґрунтованість вимог стягувача.

Так, по суті зазначає, що він щомісяця у 2014 році сплачував рахунки за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 60 грн. (за січень-травень), та у сумі 100 грн. (з травня по листопад), що значно більше ніж було надано послуг стягувачем.

Проте з вказаними доводами погодитися не можна, оскільки відповідно до наданого стягувачем розрахунку заборгованості боржника за період з квітня 2013 року по березень 2014 року оплати боржника в сумі 60 грн. (за січень-березень) були враховані при обчисленні виниклої заборгованості, яка нараховувалася щомісяця в більшому розмірі, ніж оплачував боржник, а за період с березня 2014 року - заборгованість за судовим наказом взагалі не стягувалась, бо нарахована вона була станом лише на 01.04.2014 року.

Керуючись ст. 105-1 ч.8 п.1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого за заявою Міського комунального підприємства "Основаніє" про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги.

Роз'яснити, що судовий наказ, щодо якого суд прийняв ухвалу про залишення заяви про його скасування без задоволення, може бути оскаржений в апеляційному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя П.В. Зарютін
Справа № 135/438/15-ц
Провадження № 2/135/246/15
УХВАЛА

10.07.2015 року Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Когаль А.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 подав суду заяву про відвід головуючого по справі судді Корнієнка О.М. мотивуючи це тим, що не довіряє судді у вирішенні даної справи, сумнівається в його упередженості. Оскільки вважає, що суддя незаконно виніс ухвалу, якою повернув йому позов для предявлення до належного суду. Дана ухвала скасована апеляційним судом, після чого було відкрито провадження у справі. Вважає, що таким чином суддя Корнієнко О.М. вже висловив свою думку по даній справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 підтримали подану раніше заяву про відвід. Позивачем доповнено, що окрім викладених обставин, він не довіряє судді ще й тому, що судом не забезпечено присутність відповідача в судовому засіданні.

Вислухавши заявника, думку його представника, суд вважає, що подана заява про відвід підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до змісту п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим, 4.11.1950 року), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Суд вважає, що зазначені позивачем підстави для відводу судді є надуманими та нічим не підтвердженими.

Разом з тим, враховуючи, вищевикладені положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також позицію позивача, який категорично стверджує, що не довіряє судді, суд вважає, що суб'єктивна впевненість сторони в упередженості судді, навіть за відсутності об'єктивних підстав для неї, є чинником, що перешкоджає реалізації її права на справедливий суд.

А тому, з метою усунення сумнівів в неупередженості та обєктивності судді і для забезпечення субєктивної впевненості сторони в тому, що справа розглядатиметься незалежним і безстороннім судом, а також з метою розгляду справи в розумні строки та уникнення безпідставних скарг, суд вважає, що заяву про відвід судді слід задовольнити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України.

Керуючись ст. 20, 23 - 25 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого в справі судді Корнієнка О.М. задовольнити.

Ухвала не оскаржується.

Суддя
Справа № 185/3536/14-ц
Провадження № 2-п/185/26/15
У Х В А Л А

19.02.2015 Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.,

з участю секретаря Клипач А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2014 року позов публічного акціонерного товариства «Банк Форум» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0045/07/03-N від 23 лютого 2007 року у розмірі 36954 грн 95 коп.

Стягнено з кожного з відповідачів судовий збір на користь держави у розмірі 184 грн 77 коп.

18 лютого 2015 року надійшла заява відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, в якій відповідачка посилається на те, що не була належним чином повідомлена про розгляд справи, отримала копію заочного рішення 05 лютого 2015 року. Вона дійсно укладала з ПАТ «Банк Форум» договір поруки 23 лютого 2007 року, але з тексту рішення їй стало відомо, що 30 грудня 2010 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору щодо зміни платежів за договором, відсотків за користування кредитними коштами, що призвело до збільшення обсягу її відповідальності як поручителя.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що подана заява підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів належного повідомлення відповідачки про час та місце розгляду справи, поштове відправлення, яке направлялося судом за адресою реєстрації відповідачки повернулося за закінченням терміну зберігання (а.с.43-44).

Відповідачка посилається на те, що зобов'язання, забезпечене порукою, було змінено без її згоди як поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності. Зазначена обставина має істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.231 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 Феліксівни задовольнити.

Скасувати заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2014 року за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Призначити справу до розгляду у загальному порядку на 26 березня 2015 року на 13 годину у приміщенні Павлоградського міськрайонного суду за адресою: м.Павлоград, вул.Дніпровська, 135.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя:

ОСОБА_4
Справа № 466/8931/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 січня 2015 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Зима І.Є.

при секретарі Мокрицькій А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -

у с т а н о в и в:

сторони зареєстрували шлюб 26.07.1997 р. у відділі РАГСу Львівського міськвиконкому, актовий запис № 1100, від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач звернулась в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що подружнє життя із відповідачем у них не склалося, вони виявились людьми із різними поглядами на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки. На даний час, вони, хоча проживають разом, проте тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, зіславшись на обставини та факти, викладені в заяві. Також просила після розлучення залишити їй прізвище «ОСОБА_1».

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, вважає, що сім»ю зберегти неможливо, шлюб існує формально.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони, хоча проживають разом, проте тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги.

Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи.

Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст.110-112 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, 1977 року народження та ОСОБА_2, 1976 року народження, зареєстрований шлюб 26.07.1997 р. у відділі РАГСу Львівського міськвиконкому, актовий запис № 1100.

Залишити ОСОБА_1 прізвище «ОСОБА_1».

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова, шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: І. Є. Зима
Провадження № 2/752/4987/15
У Х В А Л А

20.11.2015 року м.Київ

Голосіївський районний суд м. Києва

у складі:головуючого судді Сальникової Н.М.,

секретаря Захаревської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ :

До початку розгляду справи по суті головуючим суддею заявлено самовідвід від участі у розгляді справи.

Так, при роз'ясненні головуючим обов'язків осіб, присутніх у залі судового засіданняадвокат Желудков В.В. і ОСОБА_4 почали надавати оцінку процесуальної діяльності судді в ході розгляду справи, проявляти неповагу до суду та висловлювати вказівки щодо ведення судового процесу, погрожуючи звернення зі скаргою до ВККСУ.

Згідно ч.3 ст.160 ЦПК України учасники цивільного процесу, а також інші особи, присутні в залі судового засідання, зобов'язані беззаперечно виконувати розпорядження головуючого, додержуватися в судовому засіданні встановленого порядку та утримуватися від будь-яких дій, що свідчать про явну зневагу до суду або встановлених в суді правил.

За закономздійснення процесуальної діяльності судді у ході розгляду будь - якої справи, при відсутності обставин, вказаних у ст.20 ЦПК України, не можна вважати мотивами неупередженості та необ'єктивності.Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин (п. п. 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями NN 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11 та 13.12.85).

За приписами ст. 6 Закону"Про судоустрій і статус суддів" встановлено заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.З огляду на це будь-які незаконні втручання або вплив на суд чи суддів, хоч би від кого вони виходили та з якою метою чинилися, є неприпустимими і підлягають правовій оцінки згідно Кримінального закону (ст.376 КК України).

Проте, враховуючи поведінку останніх, з огляду на передбачений законодавцем інститут самовідводу, як реалізацію демократичних принципів цивільного процесу,заява про самовідвід суддіпідлягає задоволенню.

Керуючись Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України від 23 лютого 2006 р. N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.23-25 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

задовольнити заяву судді Сальникової Наталі Миколаївни про самовідвід.

Передати цивільну справу №752/12087/14-ц до цивільної канцелярії для передачі до розгляду справи в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Сальникова
Номер провадження 2-р/754/21/15
Справа № 754/1376/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 листопада 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.,

при секретарі - Фацул М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача про роз'яснення рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Заявник просить суд згідно ст. 221 ЦПК України роз'яснити рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 червня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, а саме, роз'яснити як розраховується сума коштів, з якої Відповідач, як фізична особа-підприємець повинен здійснювати відрахування 1/6 частини доходів; роз'яснити, як враховується під час визначення доходу Відповідача сума витрат понесених для забезпечення здійснення підприємницької діяльності, суми сплаченого Відповідачем єдиного соціального внеску, податку на прибуток, податку на землю та інших обов'язкових платежів передбачених чинним законодавством України.

В судову засіданні заявник, представник заявника підтримали вимоги заяви, просили роз'яснити порядок виконання рішення.

Позивач ОСОБА_1в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомляла.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів були задоволені частково - стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28 січня 2015 року і до повноліття дитини.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 вересня 2015 року рішення було залишено без змін.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, суд дійшов висновку про те, що заява не може бути задоволена, оскільки рішення є однозначним та не допускає подвійного трактування, а подана суду заява є вимогою про роз'ярення порядку виконання даного рішення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.221 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про роз'яснення рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з часу її оголошення, а для інших учасників, що приймали участь у справі, але не були присутні при оголошенні ухвали, протягом п»яти днів з часу отримання копії ухвали.

Суддя:
У Х В А Л А

про заочний розгляд справи

09 лютого 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді І.О. Сидоренко,

при секретарі Т.В. Рудь,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2015 року позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № б/н від 11.08.2008 року та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № б/н від 11.08.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 30.09.2014 року у сумі 12725,39 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 5828,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 4515,23 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 1300,00 грн., а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг у сумі 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), та у сумі 582,16 грн. штраф (процентна складова). У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але направив в адресу суду заяву, в якій вказав, що просить дану цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було призначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.

Суд, вивчивши заяву представника позивача, якому зрозумілі наслідки ст. 224 ЦПК України, та яка не заперечує проти заочного розгляду справи, дійшов до висновку, що є всі підстави для такого розгляду справи.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 224, 225 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розглянути з постановленням заочного рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3
У Х В А Л А

про заочний розгляд справи

12 березня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді І.О. Сидоренко,

при секретарі Т.В. Рудь,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2015 року позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № б/н від 29.11.2006 року та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № б/н від 29.11.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 31.12.2014 року у сумі 10446,51 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 7803,20 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 1569,67 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 100,00 грн., а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг у сумі 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), та у сумі 473,64 грн. штраф (процентна складова). У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але направив в адресу суду заяву, в якій вказав, що просить дану цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було призначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.

Суд, вивчивши заяву представника позивача, якому зрозумілі наслідки ст. 224 ЦПК України, та яка не заперечує проти заочного розгляду справи, дійшов до висновку, що є всі підстави для такого розгляду справи.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 224, 225 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розглянути з постановленням заочного рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3