АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7522/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :
Головуючого Волошиної В.М.
Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.
при секретарі Круглик В.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою СлавкіноїМарини Анатоліївни - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» про стягнення банківського вкладу та відсотків, відшкодування моральної шкоди.
Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
В жовтні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення банківського вкладу та відсотків, відшкодування моральної шкоди, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 16 250 доларів США, як суму вкладу по договору №814306/2014 від 25 червня 2014 року, суму нарахованих процентів за користування вкладом - 49,97 доларів США, а всього - 16 299,97 доларів США, та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 червня 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк було укладено Договір банківського вкладу «Марафон лояльності. Подвійний дохід ЕПС» № 814306/2014, відповідно до якого позивач вклала в ПАТ «ВіЕйБі банк» 16 250 доларів США під 11 % річних з датою вимоги вкладу 25 липня 2015 року. Після неодноразових звернень позивача до ПАТ «ВіЕйБі банк» з проханням повернути грошові кошти за договором вкладу та нараховані проценти, відповідачем вказані грошові суми не були повернуті. А тому вона звернулася до суду за захистом порушеного права.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення банківського вкладу та відсотків, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк на користь ОСОБА_5 251 182,54 грн. за Договором банківського вкладу «Марафон лояльності. Подвійний дохід ЕПС» № 814306/2014 від 25 червня 2014 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду Славкіна М. А. - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду суперечить обставинам справи, просила його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначала, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р. включно. У звязку з тим, що банк розпочав процедуру ліквідації, натомість не має можливості повернути кошти позивачу. Вимоги позивача будуть включені у відповідну чергу.
Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України не є предметом апеляційної перевірки.
Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрутованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5 та стягуючи з Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк на користь ОСОБА_5 251 182,54 грн. за Договором банківського вкладу «Марафон лояльності. Подвійний дохід ЕПС» № 814306/2014 від 25 червня 2014 року суд першої інстанції виходив з їх доведеності.
З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти зясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін в даних правовідносинах належної правової оцінки наданих в справі доказів та норм матеріального закону.
Судом правильно встановлено, що між Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» та позивачем ОСОБА_5 виникли правовідносини, які грунтуються на договорі банківського вкладу.
Частина 1 ст. 526 ЦК України, передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/.
Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання / неналежне виконання /.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25 червня 2014 року між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний банк було укладено Договір банківського вкладу «Марафон лояльності. Подвійний дохід ЕПС» № 814306/2014.
Відповідно пункту 1.1. Договору його предметом є розміщення вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Марафон лояльності. Подвійний дохід ЕПС» в доларах США на строк тринадцять місяців, з дня укладення Договору, з щомісячною виплатою процентів.
Сума початкового вкладу складає 1 260 доларів США (п. 1.4 Договору).
Відповідно до положень п. 1.5 Договору виплата процентів, нарахованих на Вклад здійснюється за ставкою 11 процентів річних.
Згідно п. 1.7 Договору дата вимоги Вкладу є 25 липня 2015 року.
25 червня 2014 року позивач внесла 16 250 доларів США на депозитний рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», що підтверджується випискою з рахунку.
Заявою від 29 вересня 2014 року позивачка зверталась до відповідача з вимогою про повернення вкладу та нарахованих відсотків за користування ним, однак, станом на день звернення до суду позивачці грошові кошти не повернуто.
Так, відповідно до виписки з вкладного (депозитного) рахунку по договору банківського вкладу № 814306/2014 від 25 червня 2014 року станом на 29 вересня 2014 року заборгованість ПАТ «ВіЕйБі Банк» становить 16 250 доларів США та 49,97 доларів США, що є сумою процентів за два повних місяці дії вкладу, а всього - 16 299, 97 доларів США.
На підставі ст.ст. 1060, 1061 ЦК України банки повертають вклади /депозити/ та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківської вкладу /депозиту/ між вкладником і банком. За договором банківського вкладу /депозиту/ незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.
Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу,якщо договором не встановлений більш високий процент.
Вказані вимоги банк перед позивачем не виконав.
Судом встановлено, що позивач письмовою заявою попередила банк про повернення вкладу.
Оскільки позивач на виконання умов договору своєчасно повідомила банк про бажання припинити дію договору та отримати суму вкладу з нарахованими відсотками, але відповідач відмовив їй у задоволенні заяви, то суд, посилаючись на ст.ст. 509, 526, 1060,1061 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку щодо можливості задоволення позовних вимог про стягнення з банку на її користь суми вкладу і нараховані відсотки.
Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Доводи апеляційної скарги про те, що вимоги не підлягають задоволенню через запровадження тимчасової адміністрації та банк розпочав процедуру ліквідації, натомість не має можливості повернути кошти позивачу, не можуть бути прийняті уваги.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р. включно.
Положеннями статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000р. № 2121-III передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. № 4452-VI визначено, що цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.
Частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється:
1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;
2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;
3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів);
4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Закон Про систему гарантування вкладів фізичних осіб
Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом (ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
Таким чином, введення тимчасової адміністрації не може бути перешкодою для задоволення вимог вкладника, оскільки заявлена вимога позивача про повернення вкладу наступила до введення тимчасової адміністрації, тому на зобов'язання банку перед позивачем обмеження не поширюються.
До того ж, відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що на момент ухвалення рішення доказів на які посилається відповідач, як підставу своїх заперечень проти позову, в природі не існувало.
Окрім того, за загальним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України.
У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно- правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.
Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони помякшують або скасовують юридичну відповідальність особи.
Разом з тим, сторона відповідача у своїй апеляційній скарзі посилається, як на підставу незаконності рішення суду на Постанову НБУ, яка взагалі не була прийнята ( не існувала) на час ухвалення рішення суду.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.
Рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що підстав до його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-
У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу Славкіної Марини Анатоліївни - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» відхилити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.
Головуючий:
Судді: