У Х В А Л А

іменем україни

11 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Дербенцевої Т. П.,

Гончара В. П., Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому з урахуванням уточнень просила усунути їй перешкоди у користуванні ј частини домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Одесі та земельною ділянкою, на якій знаходиться вказаний будинок, зобов'язати відповідачку надати їй доступ до приміщень ј частини вказаного домоволодіння шляхом передачі ключів, а також надати доступ до земельної ділянки і не перешкоджати у її користуванні.

Посилалась на те, що відповідачка чинить їй перешкоди у користуванні належним їй на праві власності майном.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю, а саме: ј частини домоволодіння АДРЕСА_1

Вселено ОСОБА_3 у домоволодіння АДРЕСА_1

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2014 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року в частині вирішення вимог про усунення перешкод у користуванні ј частини домоволодіння змінено. Зобов'язано ОСОБА_4 надати ОСОБА_3 доступ до приміщення ј частини домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Одесі шляхом передачі ключів.

У решті рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні ј частини домоволодіння шляхом її вселення до спірного житла, суд першої інстанції виходив із того, що остання як власник частини домоволодіння в силу вимог ст. 391 ЦК України має право на безперешкодне користування належною їй частиною нерухомого майна.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині вимог про усунення перешкод у користуванні ј частини домоволодіння та ухвалюючи в цій частині рішення про зобов'язання відповідачки надати позивачці доступ до приміщення ј частини спірного домоволодіння шляхом передачі ключів, апеляційний суд виходив із того, що саме про такий спосіб захисту просила позивачка в уточненій позовній заяві.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 листопада 2012 року ОСОБА_3 є власником ј частини домоволодіння АДРЕСА_1 у м. Одесі.

Інша ј частини вказаного домоволодіння на підставі заповіту, складеного 15 вересня 2009 року ОСОБА_6, належить ОСОБА_4

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_3 посилалась на те, що відповідачка самовільно зайняла всі приміщення вказаного домоволодіння та забрала ключі від дверей, внаслідок чого чинить їй перешкоди у користуванні належною їй ј частини вказаного житлового приміщення та не допускає її до земельної ділянки.

За змістом ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

У той же час, вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про зобов'язання відповідачки надати позивачці доступ до ј частини спірного домоволодіння, на порушення приписів ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не звернув уваги на те, що частки співвласників спірного домоволодіння не визначені в натурі, тому захист порушеного права позивачки за викладених у позові обставин можливий лише у спосіб, який передбачає виділення часток співвласників у натурі, або у спосіб, який передбачає доступ до будинку в цілому, а не до окремих його частин, які не виділені в натурі.

Вирішення спору в обраний апеляційним судом спосіб за своєю суттю унеможливить виконання такого рішення.

Разом із тим, ухвалюючи рішення про усунення перешкод у користуванні спірним майном, суди не з'ясували, в чому саме полягають порушення прав позивачки відповідачкою, які саме перешкоди в користуванні власністю їй чинить остання та в чому саме вони полягають.

Крім того, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди, не визначившись з характером спірних правовідносин та нормою права, яка їх регулює, не звернули уваги на те, що предметом позову крім іншого була вимога про надання доступу до земельної ділянки, на якій розташоване спірне домоволодіння, та усунення перешкод у її користуванні.

Проте у цій частині вимог спір судами не вирішений, в судових рішення щодо даного предмета спору відсутні будь-які висновки.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

В. П. Гончар

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук