АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1320/15 Справа № 194/1950/14 Головуючий у 1 й інстанції - Корягіна В.О. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Кочкової Н.О.,

Суддів: Григорченка Е.І., Каратаєвої Л.О.,

При секретарі: Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, із ОСОБА_3 стягнуті на користь позивача аліменти, починаючи із 15 жовтня 2014 року, в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення повноліття; стягнуто з відповідача судові витрати (а.с. 46-47).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення позову (а.с. 51-52).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 травня 2014 року сторони по справі зареєстрували шлюб, мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружжя проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утримані, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що син ОСОБА_3 хворіє на на декілька хронічних захворювань, відповідач має постійне місце роботи та отримує стабільну заробітну плату, але платить аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі ? частини щомісячно і має зобов'язання за кредитами, тому може платити аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/5 частини заробітку щомісячно.

Вказані висновки зроблені судом без порушення норм матеріального і процесуального права, відповідають обставинам справи і підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Згідно ч. 2,3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, або за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків дитини, і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання апелянта на те, що їй не було відомо про наявність у відповідача кредитних зобов'язань і на те, що ці борги повинні ураховуватись при розгляді спору про поділ майна подружжя, - не можна прийняти до уваги, оскільки ці доводи протирічать ст. 182 СК України, яка ї посилання на те, що судовою практикою визначено розмір аліментів на одну дитину - ? частина.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і зводяться, в основному, до переоцінки доказів, але відповідно до ст.. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: