Справа № 440/1377/14 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 22-ц/783/1595/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі - Івановій О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_2 на рішення Буського районного суду Львівської області від 16 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про компенсацію судових витрат,

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 в користь ОСОБА_2 4000 грн. судових витрат та 121,80 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Рішення оскаржили ОСОБА_3 та ОСОБА_2

ОСОБА_3 просить рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові. Зазначає, що суд безпідставно стягнув компенсацію судових витрат та не врахував, що позивач послалася на висновок експерта ТзОВ "Гал-Світ" від 28.10.11.р., який не був використаний у справі за позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_8, так як позов залишений без розгляду на підставі заяви позивачів.

ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову повністю. Зазначає, що невірним є висновок суду про відмову в частині стягнення коштів у розмірі 1177,60 грн. за проведення експертизи, оскільки вирішення питання розподілу судових витрат мав би розглядати апеляційний суд, який призначав експертизу та ухвалював у справі нове рішення. Посилається на те, що діючим ЦПК України не передбачена можливість звернення з позовом до суду апеляційної інстанції як до суду першої інстанції. Крім того зазначає, що суд безпідставно відмовив їй у стягненні витрат, понесених у зв'язку з поїздками до суду та не взяв до уваги докази про вартість автобусних квитків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підтримання своїх скарг, дослідивши матеріали справи, межі і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

За змістом ст.. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати , пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією а просі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компетенцію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Обгрунтовуючи позов та уточнюючи його, позивач просила стягнути витрати, пов'язані проведенням двох будівельно-технічних експертиз, за які нею було сплачено 4000 грн. та 40 грн. за послуги банку і 5888 грн., 58,88 грн. - банківські послуги. Разом із тим, оскільки остання не була закінчена і їй експертна установа повернула частину сплачених коштів у розмірі 4710,40 грн., то просила стягнути з відповідачів 1177,60 грн. та 58,88 грн. Крім того просила стягнути витрати, понесені нею у зв'язку з поїздками до суду на судові засідання з 2007 р. по 2013 р. в сумі 615 грн.

З матеріалів справи убачається, що у провадженні Буського районного суду Львівської області з 2007 р. перебувала справа за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про реальний поділ будинковолодіння, розгляд якої неодноразово відкладався через неявку ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (справа № 2-261/07).

Під час розгляду справи ухвалою Буського районного суду Львівської області від 31.08.2010 р. було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, за проведення якої ОСОБА_2 сплатила кошти у розмірі 4000 грн., що підтверджується оригіналом квитанції.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 21.12.2011 р. вищевказану позовну заяву залишено без розгляду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів витрат, понесених ОСОБА_2 проведенням у даній справі експертизи у розмірі 4000 грн. внаслідок необґрунтованих дій позивачів та відповідно до ст. 88 ЦПК України вірно вирішив питання розподілу судових витрат, стягнувши судовий збір у розмірі 121,80 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Крім того вірним є висновок суду, що витрати за послуги банку, які позивач просила стягнути як судові витрати , не є витратами на проведення експертизи, і такі не складаються з витрат, вказаних у ст. 79 ЦПК України, а тому підстав для їх стягнення немає.

Твердження ОСОБА_3 про те, що суд безпідставно стягнув компенсацію судових витрат, так як судом першої інстанції позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено без розгляду, є невірними, оскільки внаслідок їх необгрунтованих дій, ОСОБА_2 має право на відшкодування витрат, пов"язаних з проведенням експертизи, на підтвердження чого в суді апеляційної інстанції нею представлено оригінал квитанції про сплату коштів за проведення експертизи у розмірі 4000 грн.

Разом із тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення коштів у розмірі 1177,60 грн. та 58,88 грн. за проведення експертизи у справі № 1303/1171/2012 за позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про реальний поділ будинковолодіння і земельної ділянки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення цих коштів.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Із матеріалів справи убачається, що ухвалою апеляційного суду Львівської області від 31.05.2013 р. у справі № 1303/1171/2012 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, за проведення якої ОСОБА_2 сплатила кошти у розмірі 5888 грн., однак у зв'язку з неможливістю проведення експертизи частина коштів у сумі 4710,40 грн. повернуті останній і лише 1177,60 грн. закриті актами виконаних робіт.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 07.08.2014 р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Буського районного суду Львівської області від 28.01.2013 р. скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у позові ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування судових витрат, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що питання, які суд не вирішив при розгляді справи № 1303/1171/2012 може бути вирішено шляхом ухвалення додаткового рішення судом, що ухвалив рішення, а не у спосіб звернення до суду із окремим позовом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження позовних вимог в частині понесених нею витрат у зв'язку з поїздками до суду на судові засідання з 2007 р. по 2013 р. в сумі 615 грн. надала лист начальника АС № 2, у якому вказано вартість квитка по маршруту Львів-Броди до м. Буська з 10.01.2011 р. по 01.08.2014 р., проте докази, які б підтверджували придбання нею квитків по даному маршруту позивач не надала,

Інших письмових доказів, які б підтверджували витрати понесені ОСОБА_2 у зв'язку з поїздками до суду на судові засідання з 2007 р. по 2013 р. вона не надала, а відтак висновок суду про відсутність підстав для стягнення цих коштів є вірним і відповідає нормам процесуального права.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, рішення залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: