Справа № 520/745/15-ц
Провадження № 2/520/2072/15
УХВАЛА

про забезпечення позову

17 липня 2015 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника позивача про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання шлюбного договору часткового недійсним та поділ майна подружжя,

встановив:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває зазначена цивільна справа, ухвала про відкриття провадження від 30.01.2015 року.

13 липня 2015 року, представник позивача звернувся до суду з заявою про накладення арешту на спірне майно за переліком, що наведено у відповідній заяві. У судовому засіданні 13.07.2015 року представнику позивача було вказано на недоліки заявленого ним клопотання та залишено таку заяву без руху, розяснено необхідність усунення таких недоліків та наслідки їх не усунення.

15 липня 2015 року представник позивача звернувся до суду з уточненнями до зазначеної заяви про застосування заходів забезпечення позову, що зробило можливим вирішення такого питання.

В обґрунтування зазначених вимог представник позивача вказував на те, що предметом розгляду справи є поділ майна, що є спільним майном подружжя, яке зареєстроване за відповідачем, а отже, дізнавшись про відкриття провадження у справі відповідач може вжити заходів щодо відчуження спірного майна, що у подальшому може істотним чином утруднити виконання рішення у справі або унеможливити його виконання

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову може бути розглянута судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, оскільки представником позивача було заявлено про намір на звернення до суду з заявою про застосування зазначених заходів відкрито, у присутності представника відповідача, суд, виходячи з засад гарантування захисту прав всіх учасників процесу дійшов висновку про необхідність повідомлення учасників справи про вирішення заяви про забезпечення позову. Учасники справи повідомлялись шляхом здійснення телефонограм.

У судове засідання сторони та їх представники не зявились, представник позивача звернувся до суду з заявою про вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову за його відсутності.

Представник відповідача звернулась до суду з письмовими запереченнями проти застосування заходів забезпечення позову за текстом якої вказувала на неприйнятність доводів представника позивача.

Виходячи з наведених обставин суд вказує наступне.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. п. 1, 2 ч.1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно. Види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до наданих з приводу такого процесуального питання розяснень, що викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Так, факт звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою про поділ майна подружжя (майна що набуто членами подружжя у період шлюбних відносин), сам по собі свідчить про наявність між сторонами спору, що має бути врегульовано у судовому порядку. Разом з тим на підтвердження зазначеного свідчить і результат проведеного 13.07.2015 року судового засідання, у якому представник відповідача заперечувала проти задоволення позову.

З матеріалів справи та наданих стороною позивача письмових пояснень вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2008 року за ОСОБА_2 визнано право власності на побудований житловий будинок літ. «А», що розташований в м. Одесі по вулиці Чубаївській, 27/7.

Рішенням апеляційного суду Одеської Області від 06.07.2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2008 року скасовано, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОМР про визнання права власності відмовлено, державна реєстрація права власності на спірний будинок ОСОБА_2 скасована.

Оскільки відповідач на сьогоднішній день може здійснити реєстрацію самочинного будівництва по вул. Чубаєвській, 27/7 в м. Одесі, суд доходить висновку про доцільність пропонованих представником позивача заходів забезпечення позову та про те, що з метою забезпечення позову про поділ майна подружжя слід на час розгляду справи заборонити Реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції здійснювати реєстрацію самочинного будинку, розташованого на земельної ділянці площею 0,587 га по вулиці Чубаївській, 27/7 в м. Одесі.

Крім того, за матеріалами цивільної справи, на імя відповідача зареєстровані транспортні засоби, право власності на які було зареєстровано у період шлюбних відносин між сторонами.

Таким чином на вирішенні суду перебуває спір про поділ майна подружжя, до якого включено майно, що й зазначено у клопотанні про забезпечення позову та з огляду на можливі наслідки вирішення справи у вигляді поділу такого майна, обмеження можливості його відчуження відповідачем, як предмету спору вбачається співрозмірним заходом забезпечення позову.

Виходячи з наведених обставин та правових положень, зважаючи на надані у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9, за якими наголошено про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, суд доходить висновку про те, що тимчасове обтяження майна, що було передано на виконання оскаржуваного договору шляхом застосування пропонованих представником позивача заходів відповідає інтересам вирішення справи, та тимчасова неможливість переоформлення прав власності на зазначене нерухоме майно, до вирішення цієї цивільної справи, істотним чином не зашкодить ані правам та інтересам сторін у справі, ані інших осіб, натомість, вбачається, що у випадку зволікання у застосуванні таких заходів забезпечення позову, вказане рухоме та нерухоме майно може бути відчужено на користь інших осіб чи передано у забезпечення зобовязань, що в подальшому, у випадку задоволення позову, може істотним чином ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

При цьому суд зважаючи на те, що заяву про застосування заходів забезпечення позову розглянуто за відсутності учасників справи та їх представників, зауважує про неприйнятність довозів письмових заперечень зі сторони представника відповідача та з метою забезпечення прав відповідача - вважає за необхідне розяснити учасникам справи передбачене положеннями ст. 153 ЦПК України право на звернення до суду з заявою про скасування або заміну застосованих судом заходів забезпечення позову, шляхом подачі до суду вмотивованої заяви.

Виходячи з викладеного та керуючись положеннями ст.ст. 10, 11, 57-60, 151-153, 208-210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву представника позивача про застосування заходів забезпечення позову задовольнити.

1.Накласти арешт на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,587 га, яка розташована в м. Одесі по вулиці Чубаївській, 27/7, яка належить на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯГ №950583 від 06.03.2006 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1.

2.Заборонити Реєстраційної службі Одеського міського управління юстиції на час розгляду справи здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно самочинно побудованого будинку літ. «А», який складається з підвальних приміщень площею 116,1 кв.м., а саме з гаражу площею 18,5 кв.м., кладочки площею 4,1 кв.м., коридору площею 3,5 кв.м., підвалу площею 6 кв.м., підсобного площею5,5 кв.м., підсобного площею 10,0 кв.м., підсобного площею 47,9 кв.м., підсобного площею 4,0 кв.м., підсобного площею 12,7 кв.м., підсобного площею 3,7 кв.м., приміщень першого поверху площею 114,1 кв.м., а сваме з: підсобного площею 3,7 кв.м., передньою площею 9,4 кв.м., житловою площею 65,6 кв.м., житловою площею 16,1 кв.м., вхід у підвал площею 3,5 кв.м., житловою площею 13,1 кв.м., підсобною площею 2,7 кв.м. приміщень другого поверху площею 100,5 кв.м., а саме з: веранди площею 12,4 кв.м. санвузла площею 4,0 кв.м., житловою площею17,7 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., гардеробною площею 4,0 кв м., санвузла площею 9,6 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., коридору площею 3,8 кв.м., коридору площею 7,5 кв.м. : басейн, розташованого на земельної ділянці площею 0,587 га в м. Одесі по вулиці Чубаївській, 27/7, яка належить на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯГ №950583 від 06.03.2006 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1.

3.Накласти арешт на наступні транспортні засоби, які зареєстровані за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1:

1.Причіп до легкового автомобіля TIKI-TREILER C-300LP, 2012 року виготовлення, д/н НОМЕР_2, шасі № V6AC300LPC0000131;

2.Вантажний автомобіль AVIA 31, 1988 року випуску, д/н НОМЕР_3, шасі № TNAA31KJ004806;

3.Мотоцикл без бокового причепу HONDA VALKYRIE RUNE, 2004 ОСОБА_3, д/н НОМЕР_4, рама № 1HFSC53614A000611;

4.Легковий автомобіль LAND ROVER DEFENDER, 2011 року виготовлення, д/н НОМЕР_5, кузов № НОМЕР_6;

5.Мотоцикл без бокового причепу HONDA VFR 1200FA, 2010 року виготовлення, д/н НОМЕР_7, рама № JH2SC63A2AK003857;

6.Вантажний автомобіль МАЗ 54331, 1991 року виготовлення, д/н НОМЕР_8, шасі № ХТМ543310Ь00005532;

7.Причіп до легкового автомобіля TIKI-TREILER C-300LP, 2012 року виготовлення, д/н НОМЕР_9, шасі № V6ABT750LC0000002;

8.Напівпричіп МАЗ 9397, 1992 року виготовлення, д/н НОМЕР_10, шасі № 4429;

9.Вантажний автомобіль AVIA A 31 H, 1986 року виготовлення, д/н НОМЕР_11, шасі № TNAA31NV1GA013431;

10.Вантажний автомобіль AVIA A 31 H, 1993 року виготовлення, д/н НОМЕР_12, шасі № TNAA31NSBP000532;

11.Вантажний автомобіль МАЗ 64229, 1989 року виготовлення, д/н 48336ОВ, шасі № ХТМ0988;

12.Вантажний автомобіль DAF FT CF 85.410, 2007 року виготовлення, д/н НОМЕР_13, шасі № XLRTE85MC0E776137;

13.Вантажний автомобіль БАЗ Т713.12, 2010 року виготовлення, д/н НОМЕР_13, шасі № Н7АЕ71312Ф0000235;

14.Легковий автомобіль NISSAN NOTE, 2006 року виготовлення, д/н НОМЕР_14, кузов № НОМЕР_15;

15.Легковий автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, 2013 року виготовлення, д/н НОМЕР_16, кузов № НОМЕР_17;

16.Вантажний автомобіль БАЗ Т713.11, 2010 року виготовлення, д/н НОМЕР_18, шасі № Y7FT71311A0000201.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя П.А. Прохоров