Номер справи 623/4907/14-ц
Номер провадження 2/623/75/2015
РІШЕННЯ

іменем України

30 січня 2015 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бутенка В.М.

при секретарі судового засідання - Костенко В.В.

судового розпорядника - Максименка Р.С.

за участю: позивачки - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її користь суму 17 840 грн 00 коп. додаткових витрат на утримання дочки інваліда ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позову посилалася на ті обставини, що 22.07.2011 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3, у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася дочка ОСОБА_5, яка постійно проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_2, але з відповідачем вона не проживає із грудня 2011 року, відповідач проживає окремо за адресою: АДРЕСА_1.

Вказала, що 28.03.2012 року дочку ОСОБА_4 визнано дитиною-інвалідом, вона перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області та отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда віком до 18 років, але не отримувала безкоштовного забезпечення санаторно-курортними путівками за станом здоров'я дитини-інваліда.

Вказала, що у зв'язку із станом здоров'я дочка-інвалід ОСОБА_4 на лікування потребує дуже багато коштів. Так, за період з 2012 року по 2014 рік включно нею витрачено на лікування дочки 35 680 грн, але відповідач добровільно не приймає матеріальної участі у лікуванні їх дочки ОСОБА_5.

Посилаючись на підстави ст. 185 СК України вказала, що батько дитини - ОСОБА_3 повинен нести половину додаткових витрат, які зумовлені хворобою дочки-інваліда та складають всього 17 840,00 грн (35 680,00 : 2).

Позивачка ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила обставини справи і просить суд позовну заяву задовольнити повністю, судові витрати по справі покласти на відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, надав письмові заперечення на позов, просить у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

В обґрунтуванні заперечень на позовну заяву відповідач свою позицію обґрунтовує тим, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення додаткових витрат з нього на її користь на лікування дочки-інваліда ОСОБА_4 в сумі 17 840,00 грн є необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Вказує, що 22 липня 2011 року він одружився з ОСОБА_2, у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась донька ОСОБА_4. Їх сімейне життя тривало недовго, вона мешкали окремо. 12 грудня 2013 року їх шлюб було розірвано. 23 січня 2012 року з нього було стягнуто аліменти на доньку ОСОБА_4, а 13.06.2012 року стягнуто кошти на утримання ОСОБА_2 в сумі 200 грн щомісячно.

Він справно сплачую всі кошти, призначені йому рішенням суду. Це становить 1/4 частину від всіх його доходів. Відзначає, що позивачка з ним фактично не спілкується, навіть на телефонні дзвінки він отримує відповіді досить короткочасні та неохочі. Про інвалідність доньки його повідомлено не зразу. Щодо лікування доньки, то дані рішення позивач завжди приймала самостійно, не враховуючи його думки чи поради.

Він розуміє, що дитина-інвалід потребує досить значні суми на лікування та підтримання стану здоров'я, але сума, зазначена в позові - 17 840 грн, по-перше, досить вагома і непосильна йому для сплати, по-друге, несподівана, бо про дане лікування він повідомлений не був. Аліменти на утримання дочки він сплачує справно. Крім того, лише з наданих до позовної заяви копій йому стало відомо, що позивачка декілька раз перебувала в реабілітаційному центрі «Еліта», а саме путівки від 10.06.2013р., 30.09.2013р., 05.05.2014р, 08.2014р. При розмові по телефону про стан здоров'я доньки позивач йому зовсім нічого не повідомляла: ані про лікування у Львові, ані про вартість путівок. З наявних копій виписок випливає те, що позивач разом з їх донькою проходила курс реабілітації в неврологічній клініці доктора Яценко в м. Києві і, згідно виписці, донці рекомендовано повторний курс реабілітації через 3 місяці. Згідно виписного епікризу № 1151, виданого Луганською обласною дитячою клінічною лікарнею, то, не вказано, що курс реабілітації донці слід проходити саме у Львові. Звідси досить незрозумілим і неаргументованим є те, чому саме в даній клініці позивач обрала проходження лікування для їх спільної доньки, а не в лікарні ближніх обласних центрів Луганська чи Харкова.

Також позивачка надала копію медичного висновку № 21, в якому вказано, що перелік медичних показників доньки дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, а гр. ОСОБА_2 не надано копії довідки про розмір соціальної допомоги, яку вона отримує на їх доньку, а також не надано ніяких даних щодо доходів гр. ОСОБА_2. Крім цього, діти-інваліди за наявності медичних показань, мають право на безкоштовне забезпечення санаторно-курортними путівками. Позивачем надано копії 4-х путівок: за 2013 рік на суму 11 190 грн; за 2014 рік - 13 190 грн, разом 25 188 грн. Але квитанція № 98 від 02.10.2014р. на суму 8 тис. грн, хоча путівка відсутня. Піддається сумніву квитанціях за масаж в сумі 1 тис. грн, оскільки медичні висновки на необхідність подібних процедур теж відсутні.

Вказав, що він працює вчителем у школі, має середній дохід 1200-1300 грн щомісячно, проживає разом із батьками, які хворіють, тому просить суд врахувати його сімейний та матеріальний стан при вирішенні справи.

(а.с. 35, 36-48)

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав заперечення на позов і просить у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Згідно зі статтею 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей СК), позивач в силу статті 10 ЦПК України зобов'язана довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності з частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2011 року по 12 грудня 2013 року, у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася дочка ОСОБА_4, яка постійно проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_2, відповідач ОСОБА_3 проживає окремо за адресою: АДРЕСА_1. За рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 23 січня 2012 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, та за рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 13 червня 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 200 грн щомісячно на утримання дружини (а.с. 4-8, 29).

У відповідності зі статтею 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно роз'ясненням пункту 18 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом з дитинства віком до 18 років, знаходиться на утриманні матері ОСОБА_2, яка не працює, із березня 2012 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Кремінської районної державної адміністрації Луганської області та отримувала державну соціальну допомогу на дитину-інваліда віком до 18 років у розмірі 1696,30 грн та із вересня 2014 року - 949,00 грн, але позивачка не отримувала безкоштовного забезпечення санаторно-курортними путівками за станом здоров'я дитини-інваліда (а.с. 60-61).

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_4, як дитина-інвалід з дитинства віком до 18 років, має хворобу ДЦП, та згідно лікарських рекомендацій потребує постійного спостереження невролога, ЛФК за методикою інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в реабілітаційному центрі, масаж, плавання, гідрокінезотерапія. За період 2013-2014 років позивачкою проведено лікування дитини-інваліда ОСОБА_4 у відповідності до лікарських рекомендацій (а.с. 9-22).

Отже фактично зазнані витрати, обумовлені хворобою дитини-інваліда ОСОБА_4, складають суму 35 680 грн, які самостійно понесла позивачка, відповідач добровільно не приймав участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (хворобою) (а.с. 23-24).

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення 17 840,00 грн разово з відповідача, як батька дитини, на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зумовлені хворобою дочки-інваліда та складали суму 35 680,00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судові витрати на рахунок держави.

Керуючись статями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, працює вчителем ЗОШ № 4 м. Ізюм, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разово суму 17 840 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, працює вчителем ЗОШ № 4 м. Ізюм, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а неприсутніми сторонами у той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд.

Головуючий: суддя -