У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 7 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із указаним позовом, у якому з урахуванням уточнень просило: звернути стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння АДРЕСА_1, що розташоване на земельній ділянці площею 300 кв. м; виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з домоволодіння зі зняттям їх з реєстраційного обліку, та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову зазначало, що 28 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 30 тис. доларів США зі сплатою 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 28 грудня 2026 року. В забезпечення виконання зобов'язань за указаним кредитним договором 28 грудня 2006 року сторони уклали договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_4 надав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1, що розташоване на земельній ділянці площею 300 кв. м. Однак, ОСОБА_4 належним чином свої зобов'язання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого станом на 3 жовтня 2012 року утворилася заборгованість у розмірі 53 869,47 доларів США, що в еквіваленті складає 430 417 грн 07 коп. З урахуванням викладеного, позивач просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 7 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором від 28 грудня 2006 року у розмірі 53 869,47 доларів США, що станом на 3 жовтня 2012 року еквівалентно 430 417 грн 07 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 50,3 кв. м, сараю літ. Б, вбиральні літ. В, літньої кухні літ. Г, сараю літ. Д, навісу літ. Е, споруди 1-7 та 1, яке розташоване на земельній ділянці площею 300 кв. м за тією ж адресою, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отримання кадастрового номеру земельної ділянки загальною площею 300 кв. м, розташованої по АДРЕСА_1, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, керуючись при цьому нормами ст. ст. 526, 625 ЦК України, ст. ст. 35, 38-40 Закону України «Про іпотеку».

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 7 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник