Справа № 755/345/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про визначення порядку користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд:визначити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1: виділити йому у ористування ізольованому кімнату площею 11,0 кв.м.; виділити відповідачу в користування кімнату площею 16,50 кв.м.; інші приміщення: коридор, туалет, ванну, кухню - залишити в загальному користуванні.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі постанови спільного засідання адміністрації та профкому заводу хімікатів від 28 січня 1992 року на нього переоформлений особистий рахунок на 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира складається з двох кімнат площею 16,50 кв.м. та 11,00 кв.м. В квартирі є балкон, газ, централізоване опалення, відокремлений санвузол. Квартира не приватизована і відноситься до житлових приміщень у будинках державного житлового фонду. В квартирі крім нього з 16 листопада 1999 року зареєстрована та проживає його племінниця ОСОБА_2, яка займає кімнату площею 16,50 кв.м. Він займає кімнату площею 11,00 кв.м. Кімната, площею 16,50 кв.м., яку займає відповідачка є прохідною. Між ними постійно виникають конфлікти щодо оплати комунальних послуг, від приватизації квартири відповідачка відмовляється. Йому 53 роки. Він має самостійне джерело доходу, веде своє господарство окремо від відповідача і мешкає на спірній житловій площі в ізольованій кімнаті площею 11,00 кв.м. Тому вважає за необхідне просити суд виділити йому в користування кімнату площею 11,00 кв.м., а відповідачці - кімнату площею 16,50 кв.м. Вважає, що запропонований ним варіант користування спірною квартирою не обмежить житлові права відповідача, оскільки житлова площа квартири 27,5 кв.м. і дозволяє встановити запропонований порядок користування.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що проживає у спірній квартирі з 1982 року та бажає приватизувати кімнату, в якій він проживає та сплачувати самостійно за користування даною кімнатою житлово-комунальні послуги. Проте, з відповідачем у нього виникають суперечки щодо приватизації квартири та остання уникає розмов з даного питання. Також зазначив, що він із заявами про розподіл особових рахунків до відповідних державних органів не звертався.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Зазначив, що даний позов поданий позивачем в інтересах відповідачки, як гарантія подальшої приватизації кожним окремої кімнати. Змінити договір найму в позасудовому порядку вони не мають можливості, оскільки кімната в якій мешкає відповідачка є прохідною.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила суду, що позивач бажає визначити порядок користування квартирою для здійснення в подальшому приватизації. Кімната, де проживає відповідач є прохідною, у зв'язку з чим визначити порядок користування квартирою та змінити договір найму неможливо. Більше того, відповідач жодним чином не чинить позивачу будь-яких перешкод у користуванні квартирою, при цьому кімната позивача є закритою. Також зазначила, що в суді в провадженні вже перебувала цивільна справа щодо розподілу особових рахунків, яка в подальшому була залишена без розгляду. Дійсно позивач пропонував приватизувати квартиру, але відповідач відмовилася.

Представник третьої особи - Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без участі представника.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи - Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до вимог статті 61 Житлового кодексу УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і прибудинкової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР.

Згідно п.15 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, користування всіма приміщеннями квартир у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється на підставі договорів найму або оренди.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується випискою з протоколу № 27 загального засідання адміністрації та профкому заводу хімікатів від 28 січня 1992 року, особовий рахунок на двохкімнатну квартиру площею 27,5 кв.м. АДРЕСА_1 було переоформлено на ОСОБА_1 (позивача), склад сім'ї якого складає: він, син - ОСОБА_4, брат - ОСОБА_5, брат - ОСОБА_6 (а.с.4).

Як вбачається з довідки форми 3, виданої 12 вересня 2014 року № 1044 Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 401, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, 1960 року народження - з 18 вересня 1982 року та ОСОБА_2, 1994 року народження - з 16 листопада 1999 року (а.с.5).

Згідно з Типовим договором найму жилого приміщення в будинках державного та громадського жилого фонду в Україні, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 11.08.1988 р. наймодавець зобов'язується забезпечити належне утримання жилого будинку та прилеглої до нього території, своєчасно проводити ремонт жилого будинку, забезпечувати роботу його технічного обладнання, на час капітального ремонту надавати наймачеві та членам його сім'ї інше жиле приміщення тощо.

За нормою статті 63 Житлового кодексу УРСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Як вбачається з плану квартири АДРЕСА_1, остання має житлову площу 27,5 кв.м., складається з двох кімнат площею 16,50 кв.м. та 11,00 кв.м., при цьому кімната площею 16,50 кв.м. пов'язана з кімнатою площею 11,00 кв.м. спільним входом (а.с.6-7).

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до частини першої ст. 104 Житлового кодексу УРСР, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про неможливість виділення окремого приміщення як позивачу так і відповідачу без порушення санітарних норм на житлове приміщення, оскільки кімнати є суміжними, а кімната житловою площею 16,50 кв.м. є прохідною. Крім того, як встановлено судом, між сторонами склався уставлений порядок користування квартирою, позивач займає кімнату площею 11,00 кв.м., а відповідач - кімнату площею 16,50 кв.м. При цьому, між сторонами не існує спору щодо порядку користування спірною квартирою, ні позивачем, ні відповідачем не чиняться перешкоди у користуванні того приміщення, яке кожен з них займає.

Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 та позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про визначення порядку користування житловим приміщенням є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 61, 63, 64, 104 Житлового кодексу УРСР, п.15 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 14, 56, 57, 58, 79, 84, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація про визначення порядку користування житловим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: