22-ц/775/109/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Турченко О.В.
Категорія № 47 Доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В АЛ А

І м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого - Мальцевої Є.Є.,

суддів - Баркова В.М., Ткаченко Т.Б.,

при секретарі - Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Маріупольської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-експертна фірма «Землі Приазов»я», про визначення і встановлення меж земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 грудня 2014 року -

В С Т А Н О В И Л А :

04 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Маріупольської міської ради, про визначення та встановлення меж земельної ділянки АДРЕСА_1 в м.Маріуполі згідно з планом зовнішніх меж, визначеним ТОВ «Проектно-експертна фірма «Землі Приазов»я».

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 грудня 2014 року провадження по справі закрито.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності ОСОБА_1, представника ТОВ «Проектно-експертна фірма «Землі Приазов»я», які надали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі; також у відсутності ОСОБА_4, представника Маріупольської міської ради, належним чином повідомлених про розгляд справи телефонограмою і факсограмою, які до суду не явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надавали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_5, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, заперечення відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ОСОБА_6, які заперечували проти апеляційної скарги і просили її відхилити, ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір про встановлення чи відновлення меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, не підвідомчий даному суду, і справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися.

Частиною 1 статті 205 ЦПК України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справи у суді першої інстанції» зазначено, що суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201,202,205,207 ЦПК, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення і встановлення певних меж земельної ділянки АДРЕСА_1 в м.Маріуполі згідно з планом зовнішніх меж, визначених ТОВ «Проектно-експертна фірма «Землі Приазов»я» із визначенням її розмірів з боку садиби АДРЕСА_1 в м.Маріуполі та земель Маріупольської міської ради. Посилався на те, що він є власником домоволодіння АДРЕСА_1. Відповідачі є власниками земельних ділянок, з якими межує земельна ділянка, якою він користується. ОСОБА_1 звернувся до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації для оформлення правовстановлюючих документів на землю. Під час встановлення плану зовнішніх меж земельної ділянки проектно-експертною фірмою «Землі Приазов»я» було виявлено, що загальна площа земельної ділянки, якою користується позивач, менша, ніж вказано в технічному плані БТІ, також виявлено, що частина господарських будівель ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 розташована на земельній ділянці домоволодіння позивача. При складанні акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки позивача, в якому зазначені розміри земельної ділянки, що відповідають технічному плану домоволодіння, відповідачі відмовилися підписати його. Позивач позбавлений можливості отримати документи для оформлення права на землю, якою він користується. Посилаючись на те, що факт порушення відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 вимог земельного законодавства доведений ним належним чином, позивач на підставі ч.1 ст.106, ст.107 ЗК України звернувся до суду і вимагав встановлення твердих меж земельної ділянки.

Зі справи вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради міста Жданова від 13 червня 1969 року розділено домоволодіння АДРЕСА_1 на два самостійних домоволодіння: домоволодіння №35 площею 572 кв.м. і домоволодіння №35А площею 400 кв.м..

Згідно з поясненнями представника позивача апеляційному суду, позивач є власником домоволодіння АДРЕСА_1 і користується земельною ділянкою, площа якої складає 565 кв.м. і є меншою, ніж було зазначено вищевказаним рішенням. Але фактично площа його земельної ділянки є ще меншою у зв'язку з порушенням з боку відповідачів норм земельного законодавства.

Згідно з ч.2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування території сіл, селищ, міст, районів та областей.

Частиною 3 цієї ж норми передбачено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Зі справи вбачається, що спірна земельна ділянка має певну конфігурацію і площу, але суд першої інстанції не з'ясував належним чином, чи існували межі спірної земельної ділянки, на підставі яких правовстановлюючих документів можливо визначення меж, яке саме порушене право захищає позивач, звертаючись до суду: щодо встановлення і визначення нових меж, або відновлення тих, що існували раніше.

Відтак, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції передчасно закрив провадження по справі, і вважає, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження по справі постановлена з порушеннями вимог процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.307, 311 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 грудня 2014 року - скасувати, матеріали справи повернути до суду для продовження розгляду.

Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Судді :