Провадження № 2/520/5551/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Прохорова П.А.,
при секретарі Цвігун А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, 12.11.2004року народження, у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня предявлення позову, й до досягнення донькою - ОСОБА_3 повноліття, тобто до 12 листопада 2022 року.
В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу, 12.11.2004року у них народилася донька - ОСОБА_3.
Позивачка зазначає, що відповідач працює та має стабільний дохід, однак останні півроку відповідач відмовляється матеріально утримувати доньку, перестав надавати гроші на харчування, одяг, лікування та відпочинок.
Також позивачка вказує, що матеріальне становище та стан здоровя відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти, інших дітей на утриманні відповідача немає.
У звязку з тим, що матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає, ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідним позовом.
У судове засідання 07.12.2015року позивачка не зявилась, але її представник надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не зявився, про час, місце і дату судових засідань повідомлявся належним чином.
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 25.10.2003року.
Від даного шлюбу, 12 листопада 2004року у них народилася донька ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про народження, яка наявна у матеріалах справи.
З довідки про заробітну плату відділу освіти Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 15.09.2015року за №523 вбачається, що ОСОБА_2 працює у ДС 162 на посаді сторожа, його заробітна плата за період з березня 2015року по серпень 2015року складає 15 023,24грн.
При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміромаліментів і 30відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також враховуючи положення ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити, а саме: стягувати з ОСОБА_2, 03 січня 1972року народження, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, 12.11.2004року народження, у розмірі 1/4 з усіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 вересня 2015року й до досягнення повноліття ОСОБА_3, тобто до 12 листопада 2022року.
Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.
Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 226 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П. А. Прохоров