Справа № 158/1934/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Провадження № 22-ц/773/311/15 Категорія: 39 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Мудренко Л. І., Русинчука М. М.,

при секретарі Губарик К. А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою позивача за первісним позовом ОСОБА_4, його представника ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд із зазначеним позовом. Покликався на ті обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві приватної власності нерухоме майно: житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Крім того позивач зазначав, що задовго до смерті ОСОБА_5 1 листопада 2005 року склав і посвідчив у Цуманській селищній раді Ківерцівського району, Волинської області заповіт, у якому все своє майно заповів йому.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 він прийняв спадщину, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів у спадкодавця на нерухоме майно.

За таких обставин позивачі ОСОБА_4 просив визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5

До початку розгляду справи судом відповідач ОСОБА_3 24 вересня 2014 року подав зустрічний позов про визнання права власності на спадщину, вказуючи на те, що спірне будинковолодіння було спільною сумісною власністю його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які померли в різний час. Після смерті матері ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 він єдиний, як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину, фактично вступивши у володіння спадковим майном, доглядав за садибою, обробляв частину земельної ділянки. Тому просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 та відшкодувати йому судові витрати.

Зустрічний позов ОСОБА_3 був прийнятий судом до спільного розгляду з первісним позовом.

25 грудня 2014 року рішенням Ківерцівського районного суду первісний позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4, в порядку спадкування за заповітом, після смерті діда ОСОБА_5 право власності на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частку цього ж будинковолодіння, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_6

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі позивач за первісним позовом ОСОБА_4, його представник ОСОБА_1, та відповідач ОСОБА_2 просять дане рішення скасувати як незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити і визнати за ОСОБА_4 право власності на 3/4 частки спірного будинковолодіння.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що спірне будинковолодіння належало на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на 1/2 частину даного нерухомого майна, яке у рівних частках по 1/6, вступивши у фактичне володіння спадковим майном, успадкували за законом її чоловік ОСОБА_5 та діти ОСОБА_3 і ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_5 його частку у спірному будинковолодінні у розмірі 2/3, подавши у шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, успадкував за заповітом внук померлого ОСОБА_4

Таки висновоки суду є правильним.

Встановлено, що з 22.11.1959 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 29-30). За час шлюбу ними було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, що підтверджується наявною в матеріалах справи технічною документацією на дане будинковолодіння, витягом з будинкової книги, довідкою селищної ради (а. с. 6-7, 48-53).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла (а.с. 28). На момент її смерті у житловому будинку разом із нею проживав її чоловік ОСОБА_5 (а. с. 51-52). Її діти, дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 проживали окремо. Ще до смерті матері з її згоди, ОСОБА_2 користувалась ощадною книжкою померлої (а. с. 82 - 83). Після смерті ОСОБА_6 її син ОСОБА_3 доглядав за будинком і господарськими будівлями, у якому проживала померла, користувався частиною присадибної земельної ділянки (а. с. 27, 70 - 72).

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Наведені правові норми, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, та встановлені обставини справи, свідчать про те, що після смерті ОСОБА_6 належну їй на праві власності 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями у рівних частках успадкували її чоловік та діти, фактично вступивши у володіння спадковим майном.

Також встановлено, що 01 листопада 2005 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким все належне йому майно, заповів своєму внуку - ОСОБА_4 (а. с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а. с. 5).

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємець ОСОБА_4 у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Однак відповідною постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно (а. с. 15, 65 - 68).

Згідно ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. 1 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Зазначені обставини справи та вказані правові норми дають підстави зробити висновок про те, що позивач за первісним позовом ОСОБА_4, як особа, що визначена у заповіті та прийняла спадщину, має право на спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_5 всього належного померлому майна, тобто 2/3 частини спірного будинковолодіння.

Саме такі висновки вірно були зроблені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу відповідно до ст. 308 ЦПК України слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача за первісним позовом ОСОБА_4, його представника ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 відхилити, рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 25 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді