АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Нежури В.А.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких Олексія Олександровича на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року у цивільній справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких Олексія Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Верніс» ОСОБА_3,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/1465/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року залишено без задоволення подання державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Диких О.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Верніс» (далі по тексту - ТОВ «Верніс») ОСОБА_3

Не погодившись з постановленою ухвалою, державний виконавець ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Диких О.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову ухвалу про задоволення подання державного виконавця. Зазначає, що дії державного виконавця повністю відповідають процедурі виконавчого провадження і вчинені в рамках діючого законодавства. Керівник боржника ТОВ «Верніс» ОСОБА_3 порушує порядок виконання зобов'язання за рішеннями суддів.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності особи, що подала апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні у ВДВСПечерського РУЮ у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження № 44802853 про стягнення з ТОВ «Верніс» на користь юридичних та фізичних осіб коштів на загальну суму 97 110 грн. 70 коп.

14 листопада 2014 року головний державний виконавець ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Диких О.О. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника ТОВ «Верніс» ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа у зведеному виконавчому провадженні № 44802853, посилаючись на те, що ТОВ «Верніс», директором якого є ОСОБА_3, ухиляється від добровільного виконання своїх зобов'язань та рішень в цілому, зокрема, у встановлені законодавством строки сума боргу не сплачена.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року подання головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Диких О.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника ТОВ «Верніс» ОСОБА_3 залишено без задоволення. При цьому, суд виходив з того, що державним виконавцем не було надано доказів на підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення та доказів про те, що вживалися передбачені законом заходи по виконанню судового рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з п. 2, 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обов'язків.

Задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Звертаючись до суду з поданням, головним державним виконавцем не було доведено вчинення ОСОБА_3 як керівником підприємства-боржника дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не вчиняє дії з метою уникнення від стягнень, про що свідчить те, що остання, як керівник юридичної особи, з'являється на виклики державного виконавця та надає пояснення у межах виконавчого провадження. Боржником запропоновано виконати зобов'язання за виконавчими документами шляхом реалізації товару, який є у наявності, в рахунок погашення боргових зобов'язань (а.с.36,39,40). Проте, в матеріалах справи відсутні дані щодо вчинення державним виконавцем відповідних виконавчих дій, спрямованих на звернення стягнення на таке майно.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ЦК України).

Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Диких О.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника ТОВ «Верніс» ОСОБА_3 у відповідності до вимог чинного законодавства.

Всі висновки суду першої інстанції повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить, в ході апеляційного розгляду такі обставини не встановлені.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Диких Олексія Олександровича відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.А. Нежура