АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/2029/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - ПритулаН.Г.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року про повернення скарги ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві,

встановила:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року скаргу ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві - повернуто скаржнику.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Вказувала, що вона надала всі докази та повністю обґрунтувала свою скаргу, проте суд першої інстанції безпідставно повернув скаргу.

В судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у їх відсутності згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК України.

Звертаючись до суду зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця, скаржниця посилалась на порушення державною виконавчою службою Конституції України у зв'язку з виконанням рішення суду за 2013 рік ще у 2000-му році.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 вересня 2014 року скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху та надано скаржниці строк в п'ять днів для усунення недоліків з дня отримання копії ухвали.

Залишаючи скаргу без руху, суддя виходив з того, що всупереч ст. 119 ЦПК України, заявницею не було зазначено та надано доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. В скарзі не зрозуміло, які дії, бездіяльність чи рішення державного виконавця оскаржує заявниця. Крім того, в скарзі не зазначено ім'я (найменування) заінтересованої особи, їх місце проживання або місцезнаходження та не додано копію скарги разом з додатками для надсилання заінтересованій особі.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.09.2014 року ОСОБА_2 була надіслана копія зазначеної ухвали, яку вона отримала 27.09.2014 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 6).

Однак, на виконання ухвали суду від 01.09.2014 року скарги у виправленій редакції у встановлений судом строк ОСОБА_2 не подала.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року скаргу ОСОБА_2 було визнано неподаною та повернуто скаржниці - у зв'язку з неусуненням недоліків, зазначених в ухвалі від 01.09.2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання неподаною та повернення скарги ОСОБА_2, оскільки скарги у виправленій редакції, яка б відповідала вимогам ч. 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 119 ЦПК України, в строк, визначений ухвалою про усунення недоліків від 01.09.2014 року, ОСОБА_2 не подала.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що її вимоги по оскарженню дій державного виконавця викладені чітко, а тому оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального закону, колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_2 зазначає, що « слід вважати судове рішення виконаним, оскільки немає технічної документації про те, де знаходились димоходи. Надаю проект, де зазначено, що до 2000 року не було жодних димоходів, а тепер вони у квартирі є, тобто рішення виконано в 2000 році».

Також скарга містить посилання на те, що ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, вона вимагає витребувати технічну документацію від судових органів влади, вимагає зупинити виконання рішення суду до отримання технічної документації від позивачів. Зазначає, що по факту наявного проекту рішення суду від 2012 ( 2013) року вже виконано в 2000 році; посилається на те, що «виконавча служба повинна довести законність виконання рішення суду, виконавча служба має звернутись до суду за витребуванням технічної документації».

Відповідно до п.п. 3-5 ч. 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця повинна містити: реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Разом з тим, зі змісту скарги вбачається, що в ній не зазначено реквізитів виконавчого документа та конкретного змісту судового рішення, що виконується, не викладено змісту оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця Лисенка, відсутній виклад обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; не зазначено особу, яка є стягувачем у виконавчому провадженні. Крім того, скарга не містить конкретних вимог, яким чином ОСОБА_2 просить усунути порушення чи поновити її порушені права чи свободи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано постановив ухвалу від 01.09.2014 року про надання строку для усунення недоліків скарги, і оскільки ОСОБА_2 не виконала вимог зазначеної ухвали, отримавши її копію 27.09.2014 року, то висновки суду в оскаржуваній ухвалі від 12 листопада 2014 року про наявність підстав для визнання скарги неподаною та повернення її заявниці - відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявницею було подано обґрунтовану скаргу на виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві про порушення виконавчою службою норм Конституції України, яка датована 15.11.2014 року та додана до апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначена скарга подана після постановлення судом оскаржуваної ухвали від 12.11.2014 року, та зі значним порушенням строку, визначеного в ухвалі від 01.09.2014 року.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала постановлена з дотримання норм діючого законодавства, висновки суду відповідають матеріалам справи, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: