Справа № 346/5797/14-ц
Провадження № 22-ц/779/320/2015
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого -судді Фединяка В.Д.,

суддів Горблянського Я.Д.,Ковалюка Я.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника ПАТ КБ «Приватбанк»

Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Коломийського міськрайонного суду від 10 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось з суд з указаним позовом і зазначало, що відповідно до укладеного кредитного договору №IFXF910380557 від 01.12.2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 4970грн.35 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Проте позичальник належним чином не виконує умови кредитного договору. У зв'язку з цим, станом на 10 вересня 2014 року має заборгованість за кредитом в сумі 44287 грн.88 коп., яка складається: 4610,35 грн. заборгованість за кредитом; 2,70 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 37089,69 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2085,14 грн.- штраф (процентна складова), яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10 грудня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено у задоволенні позову за спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позову, посилаючись на те, що суд помилково застосував строк позовної давності за позовом банку, так як відповідач 20.04.2010 року сплативши платіж в розмірі 360 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором мало місце переривання перебігу позовної давності. Також вважає, що Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», які підписані відповідачем позовна давність сторонами встановлено в 5 (п'ять ) років та правовідносини між сторонами тривають до повного погашення відповідачем кредиту, тому позивачем не пропущено позовну давність.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити цю скаргу .

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що не перешкоджає розгляду цієї справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» договору №IFXF910380557 від 01.12.2008 року строком до 01.12.2009 року ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 4970грн.35 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Позичальник належним чином не виконує умови кредитного договору,і станом на 10 вересня 2014 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 44287 грн.88 коп. Оскільки позивач звернувся до суду за захистом порушенного права 23 жовтня 2014 року, то за заявою відповідача, суд відмовив у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Судом установлено, що відповідно до укладеного договору №IFXF910380557 від 01.12.2008 року строком до 01.10.2009 року ОСОБА_3 отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 4970грн.35 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Проте позичальник належним чином не виконує умови кредитного договору і станом на 10 вересня 2014 року має заборгованість за кредитом в сумі 44287 грн.88 коп. Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», які є невід'ємною частиною договору і підписані відповідачем, позовна давність сторонами встановлено в 5 (п'ять) років.

Відповідно із умовами зазначеного кредитного договору сплата основної суми кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач належно не виконував свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 10 вересня 2014 року має заборгованість за кредитом в сумі 44287 грн.88 коп., яка складається: 4610,35 грн. заборгованість за кредитом; 2,70 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 37089,69 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2085,14 грн.- штраф (процентна складова) (а.с.7).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відповідно укладеного кредитного договору №IFXF910380557 від 01.12.2008 року строком до 01.10.2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 4970грн.35 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором та в порушення ст. ст. 553,554,1048, 1050, 1054 ЦК України належно не виконує умови кредитного договору внаслідок чого станом на 10 вересня 2014 року має заборгованість за кредитом в сумі 44287 грн.88 коп.

Розмір заборгованості за кредитним договором ОСОБА_3 не оспорює.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Як установлено судом, пунктом 3.1.1 договору передбачено, що у разі несвоєчасного погашення платежів позичальник зобов'язується сплачувати позикодавцю неустойку в розмірі 1 % від усієї суми позики за кожен день прострочення.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Як вбачається з матеріалів справи, право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після 01.12. 2008 року, а до суду він звернувся лише - 23 жовтня 2014 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову.

Предметом неустойки у цій справі є грошова сума у розмірі 37089, 69 грн.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Встановлено, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, то суд відповідно ч.3 ст. 551 ЦК України приходить до висновку про зменшення розміру пені до 3000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Суд відхиляє заяви про застосування строку позовної давності, яка міститься у матеріалах справи (а.с.52-55) та її розгляд у відсутності відповідача, оскільки зазначені заяви не підписані ОСОБА_3 і за змістом цих заяв спростовується не підтверджено про їх подачу останнім чи його представником.

За правилами п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав встановлених п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову і стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «Приват Банк» 10118,14 грн. заборгованості за кредитним договором.

Згідно зі змістом ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 309,313, 314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 10 грудня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №IFXF910380557 від 01.12.2008 року в сумі 10188 грн.14 коп., яка складається: 4610,35 грн. 4610,35( чотири тисячі шістсот десять гривень) грн. заборгованість за кредитом; 2,70 (дві гривні сімдесят копійок) грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 ( три тисячі гривень) грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500 ( п»тсот гривень) грн. - штраф (фіксована частина); 2085,14( дві тисячі вісімдесят п»ять гривень) грн.- штраф (процентна складова) та 364 грн.40 коп судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий - суддя В.Д. Фединяк

Судді Я.Д.Горблянський

Я.Ю.Ковалюк