Справа № 263/6889/15-ц
Провадження № 2-о/263/105/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючої судді Ікорської Є.С., при секретарі Корзініній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме щодо неправильності відомостей в актових записах, та просили зобов'язати заінтересовану особу внести відповідні зміни у актові записи.

В обґрунтування заявлених вимог заявники зазначили, що заявник ОСОБА_3 народилась 15.07.1936 року, батьком є ОСОБА_4, за національністю «поляк», мати ОСОБА_5, за національністю «українка». 04.01.1984 р. ОСОБА_4 помер. 16.08.1958 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 При реєстрації шлюбу у графі «наречена» була допущена помилка та зазначено «росіянка». Від цього шлюбу народилась дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, національність матері у зазначеному актовому записі також вказана невірно як «росіянка». У звязку з тим, що вони мають право вільного вибору національності як по лінії батька, так і по лінії матері, що в даний час має дуже важливе значення для них, бажають відновити свою національність «польську»,у звязку з чим вони вимушені звернутись до суду.

Заявники до судового засідання не зявились, у заяві зазначили про розгляд справи у їх відсутність, вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Від Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області до суду надійшла письмова заява із проханням розглянути справу у їх відсутність та на розсуд суду.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про доцільність задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Визначальним серед прав особи у сфері національно - культурного розвитку є право на вибір національної належності, адже для кожної людини є природним ототожнення себе з певною етнічною спільнотою.

Відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_2 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_7 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.10).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 1 вбачається, що батько заявниці ОСОБА_4 за національністю «поляк» (а.с.11).

04 січня 1984 року батько заявниці ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 912237 (а.с.12).

Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № НОМЕР_1 національність ОСОБА_4 вказана як «поляк» (а.с.13).

16 серпня 1958 року ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) І.Ч. зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується актовим записом № 705 від 16.08.1958 року, при реєстрації зазначеного шлюбу у графі «наречена» було вказано «росіянка» (а.с.14).

Від зазначеного шлюбу у подружжя народилась дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 875 від 30.05.1960 року, складений Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, національність матері ОСОБА_1 у зазначеному актовому записів вказана як « росіянка» (а.с.15).

Відповідно до положень ст.ст.1,3 ЗУ «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст. 11 зазначеного закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. При вирішенні питання щодо неправильності запису про національність батьків слід враховувати, що згідно з Указом Президента України від 31 грудня 1991 року N 24/91 "Про порядок зміни громадянами України національності" у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного з батьків.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Сукупність зібраних у справі доказів дає підстави суду прийти до висновку, що заявниця ОСОБА_1 за національністю є полькою.

Згідно зі п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів що мають юридичне значення.

На переконання суду, встановлення даного факту тягне для заявників настання певних юридичних наслідків. Враховуючи викладені положення діючого законодавства та конкретні обставини даної справи, суд вважає, що заявниця має право відновити свою національність, в зв'язку з чим їх заява підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 має належність до польської нації, суд вважає за можливе внести зміни щодо її національності у відповідні актові записи.

Керуючись ст.24 Конституції України, ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25.06.1992р., ст.ст. 15, 213, 215, 234 - 235, 256 - 259 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, за національностю є «полькою».

Внести зміни до актових записів Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області: про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3,актовий запис №705 від 16.08.1958р., складений Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, вказавши національність у графі наречена «полька»; про народження ОСОБА_2, актовий запис № 857 від 30.05.1960 р., Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, вказавши національність у графі мати «полька».

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Є.С. Ікорська