Номер провадження 2/243/74/2015
Номер справи 243/6585/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» січня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі - Нікіфоровій В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі №19 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2004 року. Шлюб був зареєстрований 23 вересня 2004 року виконкомом Миколаївської міської Ради Донецької області за актовим записом № 72.

Від шлюбу вони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак подальше сімейне життя з відповідачкою не склалося через суттєві взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, між ними зникли почуття, відвертість і щирість у відношеннях. Натомість в останній час спільного життя з'явилися сварки і скандали за будь - яким приводом, насамперед через байдуже ставлення відповідачки до нього та її небажання знаходити порозуміння у спільному подоланні і вирішенні проблем. Крім того, він зустрів і покохав іншу жінку, з якою має бажання узаконити їх стосунки.

Таким чином, шлюбні стосунки вони не підтримують, проживають окремо майже півроку, спільне господарство ними не ведеться. І в теперішній час кожний з них живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого.

Тобто їх сім'я фактично вже розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення вважає недоцільним, так як відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу.

Після розірвання шлюбу дитини буде проживати разом з матір'ю, спору щодо цього не існує. Він в свою чергу буде надавати матеріальну допомогу на утримання їх дитини (аліменти) у добровільному порядку.

Спору між ними про поділ спільного, сумісно нажитого під час шлюбу майна, на даний час не існує.

Просить суд розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1 і ОСОБА_2, який був зареєстрований 23 вересня 2004 року Виконкомом Миколаївської міської Ради Донецької області за актовим записом № 72.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, але надав до суду Заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі на задоволенні позовних вимог наполягав.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, але надала до суду Заяву в якій просила розглядати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23 вересня 2004 року, який було зареєстровано Виконкомом Миколаївської міської Ради Донецької області, актовий запис № 72 (а.с.3).

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Однак подальше сімейне життя з відповідачкою не склалося через суттєві взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, між ними зникли почуття, відвертість і щирість у відношеннях. Натомість в останній час спільного життя з'явилися сварки і скандали за будь - яким приводом, насамперед через байдуже ставлення відповідачки до позивача та її небажання знаходити порозуміння у спільному подоланні і вирішенні проблем. Крім того, позивач зустрів і покохав іншу жінку, з якою має бажання узаконити їх стосунки.

Таким чином, шлюбні стосунки вони не підтримують, проживають окремо майже півроку, спільне господарство ними не ведеться. І в теперішній час кожний з них живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого.

Тобто їх сім'я фактично вже розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення вважає недоцільним, так як відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу.

Після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з матір'ю, спору щодо цього не існує. ОСОБА_1, в свою чергу, буде надавати матеріальну допомогу на утримання їх дитини (аліменти) у добровільному порядку.

Спору між ними про поділ спільного, сумісно нажитого під час шлюбу майна, на даний час не існує.

Судом було надано сторонам строк для примирення, 6 (шість) місяців, протягом якого вони намагалися поновити сімейні відносини та зберегти сім'ю, але примирення не відбулося. 20 січня 2015 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про визнання позовних вимог в повному обсязі. Не заперечувала проти їх задоволення (а.с.21).

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «ОСОБА_2».

Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 5-8, 10-15, 82, 88, 107, 130, 174, 208-209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 23 вересня 2004 року Виконкомом Миколаївської міської Ради Донецької області, актовий запис № 72, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржено до судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

суддя Слов'янського

міськрайонного суду Т.А.Хаустова