АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Панченка О.О., Прядкіної О.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 3 грудня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 3 грудня 2014 року позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору в сумі 2079 грн. 99 коп., а саме:

тіло кредиту 361 грн. 47 коп.;

прострочене тіло кредиту 938 грн. 53 коп.;

заборгованість за комісіями 779 грн. 99 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та залишити позовну заяву без розгляду як таку, що не відповідає вимогам закону.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 листопада 2011 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір № 007-16067-301111 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки. Відповідно до розділу 1 вказаного договору банк надав клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000 грн. та на день відкриття договору встановив ліміт в сумі 1300 грн.

Також банк відкрив клієнту поточний рахунок в національній валюті № НОМЕР_1 з використанням платіжної картки міжнародної платіжної системи.

З підписанням цього договору клієнт одночасно засвідчив, що він ознайомлений з Правилами, Тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього Договору (п. 5.1. договору).

Також підписанням цього договору клієнт підтвердив, що він отримав повну, доступну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту за договором, а саме щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переліком та розміром всіх комісій банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням та погашенням кредиту, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтованої сукупної вартості подорожчання кредиту, враховуючи розмір комісії (тарифів) (п. 5.19 договору).

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 19 серпня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 2079 грн. 99 коп., яка складається з:

тіла кредиту 361 грн. 47 коп.;

простроченого тіла кредиту 938 грн. 53 коп.;

заборгованості за комісіями 779 грн. 99 коп.

Встановивши невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань та прийнявши до уваги надані позивачем розрахунки розміру заборгованості, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості в сумі 2079 грн. 99 коп.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Умовами кредитного договору передбачений обов'язок позичальника щомісячно здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах.

Враховуючи встановлене невиконання позичальником умов договору, місцевим судом вірно стягнута заборгованість по кредиту, що складається з тіла кредиту, простроченого тіла кредиту та комісії та в сумі складає 2079 грн. 99 коп., що доводиться письмовими доказами по справі, які не були спростовані відповідачем в ході розгляду справи.

Доводи апелянта про те, що умовами кредиту не передбачено сплату простроченого тіла кредиту та комісії не заслуговують на увагу, оскільки сплата простроченого тіла кредиту виникає у разі невиконання умов договору та прострочення щомісячної оплати кредиту. Що стосується комісії, то остання входить до суми заборгованості разом з нарахованими процентами, штрафними санкціями та інше, що умовами договору, зокрема п. 3.4.1.

Посилання апелянта на те, що позов подано не уповноваженою особою банку є помилковим та спростовується матеріалами справи, а саме довіреністю ПАТ «Дельта Банк», з якої вбачається, що ОСОБА_3 як повірена особа банку уповноважена довірителем на звернення до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317,319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 3 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Судді :

З оригіналом згідно.