Справа № 404/767/15-ц
Номер провадження 2/404/1279/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Кіровський районний суд м.Кіровограда

в складі: головуючого судді- Бершадської О.В.

при секретарі- Вітохіній Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді, без фіксування судового процесу, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4, приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу частки житлового будинку недійсним та скасування державної реєстрації права власності ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 16.05.2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2; скасувати державну реєстрацію права власності на 49/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Кіровограді на ім"я ОСОБА_2; стягнути солідарно з відповідачів по справі судові витрати, пов"язані з веденням даної цивільної справи в суді; з метою забезпечення позову накласти арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Кіровограді. Вказав, що при вчиненні правочину не повинні порушуватись права третіх осіб. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 16.05.2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5, предметом є 49/100 частки, а не 17/100, на які мала право продавець. Виходячи із рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 27.05.2014 року за ним визнано право власності на 83/100 частин будинку АДРЕСА_1 м. Кіровоград, тому при вчиненні правочину грубо порушені його права, як власника майна. Таким чином, безпідставно позбавлений належного йому на праві власності майна.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення сторін, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову( п.4 прохальної частини позовної заяви) не підлягає задоволенню.

Ухвалою від 12.02.2015 року провадження у вищевказаній справі судом було відкрито.

Згідно ч.2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі , допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Згідно із ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами існує спір щодо оспорювання правочину .

Згідно довідки №63524 від 12.09.2011 року, за підписом начальника ОКП " Кіровоградське ООБТІ" Шихової В.В., даними про права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Кіровограді: ОСОБА_1 51/100 ч. (приватна спільна часткова), Договір дарування від 11.04.2003 №692/ Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_7./; ОСОБА_8 49/100 ч. ( приватна спільна часткова), Договір дарування від 19.10.2005 №4177 /Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_9./.

Зі змісту ст. ст.151, 152 ЦПК України випливає, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладений лише на майно або грошові кошти, які належать саме відповідачу по справі (є власністю відповідача), тому відомості про те чи належать об'єкти нерухомого, рухомого майна на праві власності відповідачу та про вартість майна на яке накладається арешт, є необхідними для забезпечення позову.

Частина перша статті 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторони (ст.60 ЦПК України), тому суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його вимоги про забезпечення позову, зазначеної в пункті четвертому прохальної частині позовної заяви, шляхом накладення арешту на домоволодіння, оскільки відсутні в заяві обгрунтування причин того, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення , відсутні докази , які свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Крім того, позивачем, всупереч вимогам ст. 151 ЦПК України, не подано до суду окремо складеної та належним чином мотиваної заяви про забезпечення позову, із зазначенням причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов. До заяви також не додано її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання саме заяви про забезпечення позову.

Відмова в задоволенні цієї заяви не перешкоджає позивачу повторно звернутися із заявою про забезпечення позову, оскільки забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи.

Тому, керуючись ст. ст.27,31, 151-153, 293 ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову ( прохальна частина його позову п.4 ) -відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п"яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда О. В. Бершадська