справа № 208/7327/15-ц
№ провадження 2/208/2334/15
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., при секретарі Шешуревої Я.І.,

За участю:

- позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2; треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3, Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оселя» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2; треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3, Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оселя» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 10 жовтня 1996 року на склад його сімї було видано ордер на підставі Рішення № 196 Виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів м.Дніпродзержинська від 24 липня 1996 року на житлове приміщення № 49 в будинку № 16 по вулиці Кузнецова в м.Дніпродзержинську. 02 листопада 2006 року житлове приміщення ними було приватизоване та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Всі члени родини були зареєстровані в квартирі, однак дружина і діти ніколи в ній не проживали, в квартирі ніколи не було їх особистих речей, мешкали вони в квартирі по вулиці Алтайській. У 2007 році його сімя розпалася та 10 травня 2008 року шлюб було розірвано. У 2008 році, після розірвання шлюбу, ОСОБА_4 знялася з реєстраційного обліку в житловому приміщенні по вулиці Кузнєцова, буд.№ 16АДРЕСА_1 у м.Дніпродзержинську, у квартирі залишилися бути зареєстрованими він та його діти. Відповідач в зазначеній квартирі не проживає та домовленості по оплаті комунальних послуг не виконує. Вже протягом багатьох років відповідач продовжує бути зареєстрованим в квартирі, але нею не цікавиться, не сплачує комунальні послуги, у звязку з чим вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

Тому, просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3; усунути йому перешкоди у здійсненні права користуванням житловим приміщенням, розташованим АДРЕСА_4, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та внесення змін до особового рахунку відповідно до рішення суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги просив суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3; усунути йому перешкоди у здійсненні права користуванням житловим приміщенням, розташованим АДРЕСА_4, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та внесення змін до особового рахунку відповідно до рішення суду. Посилався на обставини викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги позивача визнав. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Заводський районний відділ в м.Дніпродзержинську головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, у судове засідання не зявився, надав заяву, у якій просить суд розглянути справу у його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 та представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оселя» у судове засідання не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_5, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане Фондом комунальної власності відповідно до розпорядження від 02 листопада 2006 року, що також вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке видане Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 04.01.2007 року.

В судовому засіданні встановлено, що в квартирі АДРЕСА_5, зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, що вбачається з довідки про склад сімї.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч.1 ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин з лютого 1998 року, що вбачається з акту № 108 від 20.08.2015 року та затверджений директором ТОВ «ОСЕЛЯ» ОСОБА_7

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У пункті 34 Постанови Пленуму Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» звернуто увагу судів на те, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати такі правовідносини.

Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини 1 статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Справи про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом припинення права користування житловим приміщенням та скасування реєстрації місця проживання. Стосується це переважно колишніх членів сім'ї власника, колишнього власника або членів сім'ї колишнього власника житла.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 319, частин 1, 2 ст. 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце. У цьому випадку обмеження прав власника передбачені статтями 156, 157 ЖК України.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача, який також є власником квартири, таким, що втратив право користування приміщення, зняття з реєстраційного обліку та внесення змін до особового рахунку не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 213, 214-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2; треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3, Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оселя» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.