Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та ОСОБА_7 15 вересня 2008 року укладено кредитний договір з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 13 896 доларів США для придбання автомобіля марки DACIA LOGAN, державний номер НОМЕР_1. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань між вказаними особами було укладено договір застави транспортного засобу. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у зв'язку з чим банк звернувся до нотаріальної контори із заявою про пред'явлення претензій кредитора спадкоємця. Відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_7 і фактично прийняли спадщину після його смерті. Враховуючи викладене позивач просив стягнути на його користь з відповідачів в рівних частинах заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 169,38 доларів США, з яких 13 060,45 доларів США - заборгованість по кредиту, 108,93 доларів США - заборгованість по процентах.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 лютого 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором від 15 березня 2008 року в рівних частинах по 28 203 грн. з кожного. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовлено. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «ПУМБ» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, та просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині задоволення позову та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог, апеляційний суд виходив із відсутності доказів, що відповідачі як спадкоємці у встановленому законом порядку отримали спадщину.

Проте, погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 15 вересня 2008 року між ПАТ «ПУМБ» і ОСОБА_7 укладено кредитний договір на суму 13 896 доларів США на строк до 15 вересня 2015 року зі сплатою 13,49 % річних. У якості забезпечення повернення кредитних коштів між цими ж особами цього ж дня укладено договір застави транспортного засобу - автомобіля марки DACIA LOGAN, державний номер НОМЕР_1.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Станом на 06 вересня 2009 заборгованість ОСОБА_7 за кредитним договором становить 13 069,38 доларів США.

ПАТ «ПУМБ» 05 лютого 2010 звернувся до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про пред'явлення претензій кредитором спадкоємцям.

Встановивши спадкоємців, ПАТ «ПУМБ» 19 лютого 2014 року направив відповідачам вимогу про повернення всієї суми кредитору та проценти за користування кредитом, на яку вони ніяким чином не відреагували, заборгованість не погасили.

За повідомленням Першої Чернівецької державної нотаріальної контори від 10 листопада 2010 року заяви про прийняття спадщини і видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті боржника за місцем відкриття спадщини до нотаріальної контори не подавались і свідоцтва про право на спадщину нотаріальною конторою не видавались.

Спадкова справа відкрита провадженням по Першій Чернівецькій державній нотаріальній конторі на підставі заяви (претензії кредитора) про включення боргових вимог до спадкової маси, надісланої банком.

На день смерті ОСОБА_7 був зареєстрований і мешкав у квартирі АДРЕСА_1 разом зі спадкоємцями - відповідачами по справі та був знятий з реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_1 року у зв'язку зі смертю.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що спадкоємці не прийняли спадщину.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що згідно зі ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

За змістом ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування <nau://ukr08>» судам роз'яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1297>, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 цього Кодексу.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції також не можна залишити в силі, оскільки місцевий суд всупереч вимогам статей 212 - 214 ЦПК України не в повному об'ємі встановив усі фактичні обставини, що мають значення для справи, зокрема не встановив обсяг спадкового майна та його вартість; враховуючи, що спадкоємців декілька, місцевий суд не з'ясував розмір частки спадкового майна кожного спадкоємця та його вартість.

Отже, задовольнивши позовні вимоги банку про стягнення коштів у розмірі заборгованості за кредитом спадкодавця, місцевий суд не врахував вищенаведеного та вимог ст. 1282 ЦК України та дійшов до передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору і ці порушення допущені судами при розгляді справи, судові рішення в частині позовних вимог до спадкоємців ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 підлягають скасуванню, а справа в цій частині - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому судові рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_3, яка була колишньою дружиною ОСОБА_7 та не є його спадкоємцем, є законними та обґрунтованими та підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 335, 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 25 березня 2015 року в частині позовних вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська