У Х В А Л А
26 січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючої судді Кірякова Н.П., при секретарі Шпичак Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-25» на дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, зацікавлені особи: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, ОСОБА_1,-
Заявник звернувся до суду 28.08.2014 р. із вказаною скаргою, в якій зазначив, що 18.08.2014 р. він одержав постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві, з якої вбачається, що підставою для повернення виконавчого листа є відсутність у боржника ОСОБА_1 майна, належного їй на праві власності та на яке можливо звернути стягнення. Зазначену постанову вважає незаконною, оскільки державний виконавець не вжив усіх передбачених чинним законодавством заходів та не використав наданих йому повноважень для розшуку майна боржника і примусового виконання рішення суду, у звязку з чим просить визнати дії державного виконавця Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ в Донецькій області неправомірними, скасувати постанову державного виконавця Шеверкової І.І. про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобовязати виконати виконавчий документ.
Представник заявника вс удовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Представник Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ в Донецькій області ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення скарги, та пояснила що на її виклики ОСОБА_1 не зявлялася, до неї в квартиру не входила, акт про відсутність майна для реалізації не складала.
ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день слухання справи було повідомлено належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновків про необхідність задоволення скарги з наступних підстав.
31.01.2013 р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя ТОВ «Житло-25» було видано судовий наказ №2н/0519/1428/2012 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по квартирній платі у розмірі 4114,60 грн. та судового збору у розмірі 53,65 грн.
Постановою державного виконавця від 20.02.2014 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із відсутністю майна у боржника.
Держаним виконавцем матеріалів вказаного виконавчого провадження та доказів здійснення заходів примусового виконання судового рішення не надано.
Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно з ч.2 ст.384, ст.385 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий лист у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права чи свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Судом встановлено, що оскаржуваною постановою порушене право заявника (стягувача) на одержання від боржника стягнутих з нього за судовим рішенням коштів. Заявник дізнався про порушення свого права 18.08.2014 р., тому строк на оскарження постанови суд вважає не пропущеним.
Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 3 цієї статті передбачене широке коло прав, які може використовувати державний виконавець у процесі виконавчого провадження.
Відповідно до положень ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлене протягом року з дня оголошення розшуку. Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
Суд вважає, що оскільки державний виконавець не виходила на квартиру божника, не перевірила наявність в квартирі майна, на яке може бути накладати арешт, її бездіяльність в цій частині є неправомірною.
Відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права та свободи.
Керуючись ст.ст.383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Визнати неправомірною постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області ОСОБА_2 від 20.02.2014 р. ВП №39914982 про повернення виконавчого документа стягувачеві та скасувати її.
Зобов'язати Жовтневий відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області здійснити заходи щодо належного і повного виконання судового наказу №2н/0519/1428/2012 від 26.12.2012 р., а про виконання цієї ухвали повідомити суд та заявника протягом одного місяця з дня одержання її копії.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.П.Кірякова