Справа № 478/2258/14-ц пров. № 2/478/47/2015
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

27.01.2015 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування боргу,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_2, яка діє за довіреністю від 13.11.2014 року в інтересах ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому зазначила, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 1999 року здійснює діяльність з роздрібної торгівлі товаром у власному магазині. На протязі довгого часу відповідач купувала в цьому магазині товар для власного споживання та використання, але в момент його отримання не оплачувала його вартість маючи за домовленістю розстрочення платежу. Станом на 19.07.2013 року відповідач має борг з оплати прийнятого товару в розмірі 4000 грн., добровільно сплатити борг відмовляється, тому посилаючись на положення ст.ст.655, 692 ЦК України просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 4000 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і пояснила, що відповідач ОСОБА_3 станом на вересень 2011 року як постійний покупець товарів в магазині мала борг з оплати прийнятого нею товару в сумі 5936 грн., який зобов'язалася відшкодувати протягом року, про що зазначила в написаній нею розписці, і до 19.07.2013 року черговими платежами вона частково сплатила заборгованість в сумі 1936 грн., а потім остання припинила сплачувати кошти і заборгувала їй 4000 грн., тому просила задовольнити позовні вимоги на заявлену суму та вирішити питання про судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала і пояснила, що на протязі певного часу купувала в магазині ОСОБА_1 різноманітний товар для особистих потреб не сплачуючи продавцю в момент отримання обумовленої ціни переданого товару, при цьому вартість куплених нею товарів фіксувалася продавцем під запис. Не заперечувала факту написання розписки від 20.09.2011 року щодо боргового зобов'язання перед ОСОБА_1 в сумі 5936 грн. оскільки така заборгованість за куплені нею в кредит товари на той час дійсно існувала. В 2013 році сплатила продавцю ОСОБА_1 борг у повному обсязі, але будь-яких розписок, які б підтверджували сплату нею боргу на вказану в розписці суму, надати не може оскільки таких від продавця не вимагала. Вимоги ОСОБА_1 про стягнення з неї 4000 грн. вважає надуманими, тому просила в їх задоволенні відмовити за їх безпідставністю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу приписів ч.ч.1-3 ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Відповідно ст.655, ч.1 ст.656, п.2 ч.1 ст.664 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно ч.ч.1-3 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

В силу приписів ч.1 ст.698, ч.1, ч.4 ст.706 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов'язання. Покупець має право повністю оплатити товар у будь-який час у межах встановленого договором періоду розстрочення його оплати.

Матеріалами справи встановлено, що згідно Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1 від 15.12.1999 року ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем і на підставі Свідоцтва про сплату єдиного податку серії З №175498 від 15.12.2010 року вона як суб'єкт підприємницької діяльності здійснює роздрібну торгівлю переважно продовольчим асортиментом в с. Новолазарівка Казанківського району Миколаївської області.

При здійсненні роздрібної торгівлі товаром, належним підприємцю ОСОБА_1, на протязі декількох років за договорами роздрібної купівлі-продажу, які укладалися між нею як продавцем та її односельчанкою ОСОБА_3, останній було передано товарів з розстроченням платежів (під запис) на підповідні періоди.

Станом на вересень 2011 року загальна сума несплаченого боргу покупцем ОСОБА_3 за прийнятий від продавця товар складала 5936 грн., про що та як боржник видала продавцю ОСОБА_1 розписку (борговий документ) від 20.09.2011 року, в якій зобов'язалася виплатити останній вказану суму боргу в розмірі 5936 грн. щомісячними грошовими платежами по 400 грн. на протязі одного року.

Описані вище обставини з приводу виникнення боргу за прийнятий покупцем товар визнані сторонами, тому в силу вимог ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечуючи існування боргового зобов'язання перед продавцем ОСОБА_1 в сумі 5936 грн. за куплені нею в кредит товари заявляє про сплату боргу продавцю у повному обсязі, тоді як ОСОБА_1 стверджує, що на час звернення до ОСОБА_3, що мало місце 19.07.2013 року, з питання сплати грошових коштів за товар в добровільному порядку, остання мала несплачений борг в сумі 4000 грн., який не сплачено до теперішнього часу.

Заначені ствердження продавця ОСОБА_1 щодо наявності за покупцем ОСОБА_3 боргу за куплені нею в кредит товари базуються на борговому документі (розписці) від 20.09.2011 року, на визнанні покупцем факту заборгованості, яка існувала на момент видачі боргового документа продавцю та на визнанні продавцем факту отримання від відповідача в рахунок погашення заборгованості грошових коштів в сумі 1936 грн., тому доводи позивача щодо існування за відповідачем несплаченого боргу в сумі 4000 грн. суд вважає обгрунтованими.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про виконання боргових зобов'язань перед продавцем у повному обсязі не підтверджені тими засобами доказування, які визначені ст.545 ЦК України (розписка про одержання виконання зобов'язання частково або в повному обсязі, наявність боргового документа у боржника), і які не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування про виконання своїх зобов'язань.

За таких обставин суд приходе висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 4000 грн. в рахунок відшкодування боргу.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., належить стягнути з відповідача на її користь.

Керуючись ст. ст.10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування боргу, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування боргу 4000 (чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 243 грн. 60 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя