Справа № 301/2331/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" січня 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., при секретарі Сак А.П., з участю представника позивача Паращич І.В., відповідача ОСОБА_2, представника відповідача - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" до ОСОБА_2, де третя особа: Публічне акціонерне товариство «Ві Ес Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2014 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Публічне акціонерне товариство «Ві Ес Банк».

В позовній заяві позивачем зазначено, що згідно кредитного договору від 04 вересня 2008 року за № KF 52037, укладеного між ПАТ «Фольксбанк» та відповідачем ОСОБА_2, відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 12 597 доларів США, що в еквіваленті на гривню становило 61 095,45 гривень, а відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами не пізніше 03 вересня 2015 року. 23 лютого 2012 року між ПАТ «Фольксбанк» та ТзОВ «Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" укладено договір відступлення права вимоги № 20121206-Г, відповідно до якого останнє набуло статусу нового кредитора по даному кредитному договору. Відповідач зобов"язання перед позивачем не виконувала, в результаті чого станом на 24 липня 2014 року заборгованість по кредитному договору становить 101 351,20 гривень, з яких: заборгованість по основному боргу - 91 149, 49 гривень, заборгованість по відсотках - 8 401,71 гривню та штрафні санкції - 1 800,00 гривень. В якості забезпечення виконання зобов»язання по даному кредитному договору між ПАТ «Фольксбанк» та відповідачем 05 вересня 2008 року укладено договір застави, предметом якого є автомобіль, легковий седан - В, марки «Chevrolet», модель «Lacetti», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого Іршавським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області. Просить стягнути з відповідача на його користь 101 351,20 гривень заборгованості по кредитному договору, звернути стягнення на предмет застави - автомобіль, легковий седан - В, марки «Chevrolet», модель «Lacetti», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, шляхом його продажу позивачем будь-якій особі покупцю за ціною, визначеною на момент реалізації, з правом укладання позивачем від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а кошти від реалізації предмета застави скерувати на погашення заборгованості відповідача перед позивачем по даному кредитному договору та просить стягнути судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити, а з приводу клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності зазначила, що позивачем строк позовної давності не пропущено, оскільки не закінчився строк дії кредитного договору, який встановлено до 03 вересня 2015 року.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні подали суду заяву, в якій просять застосувати строк позовної давності та відмовити в позові в зв»язку із спливом строку позовної давності.

Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Ві Ес Банк» в судове засідання не з»явився, а направив суду заву, в якій просить справу розглянути у його відсутності.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 04 вересня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк», та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір за № KF 52037, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 12 567 доларів США для придбання автомобіля зі сплатою 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 03 вересня 2015 року. Відповідно до п. 1.2 вказаного договору відповідач зобов"язалася, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, здійснювати повернення кредиту щомісяця частинами в сумі не менше 149,61 доларів США в термін не пізніше останнього робочого дня місяця (а.с. 7-13).

В забезпечення виконання зобов»язань по даному кредитному між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк», та відповідачем ОСОБА_2 05 вересня 2008 року укладено договір застави, відповідно до якого відповідач передала банку у заставу автомобіль, легковий седан - В, марки «Chevrolet», модель «Lacetti», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого Іршавським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області (а.с. 16-22).

23 лютого 2012 року між ПАТ «Фольксбанк» та ТзОВ «Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" укладено договір відступлення права вимоги № 20121206-Г (а.с. 31-39), відповідно до якого останнє набуло статусу нового кредитора по даному кредитному договору та по акту приймання-передачі реєстру боржників кредитора від 23 лютого 2012 року позивач прийняв реєстр боржників кредитора, в тому числі і по боржнику ОСОБА_2 (а.с. 25).

Зобов"язання за кредитним договором позичальник належним чином не виконувала, в результаті чого відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору, наданого на запит суду, заборгованість відповідача ОСОБА_2 за період з 05 вересня 2008 року по 15 липня 2011 року становить 11 411,66 доларів США непогашеної основної заборгованості та 1 051,87 доларів США непогашених відсотків (а.с. 63-97). Як убачається із даного розрахунку останнє погашення боргу по кредиту в сумі 944,91 доларів США позивач здійснила 18 травня 2011 року (а.с. 96).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Строк погашення коштів за кредитом визначено щомісячними платежами в сумі не менше 149,61 доларів США, останній платіж відповідачем здійснено 18 травня 2011 року і з того часу відповідач припинила погашення кредиту, а отже, позовна давність за вимогами по даному кредитному договору повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, тобто, в даному випадку з червня 2011 року. Згідно розрахунку заборгованості борг відповідача перед позивачем виник за період з 05 вересня 2008 року по 15 липня 2011 року.

З даним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" звернулося до суду 16 вересня 2014 року (згідно штемпелю вхідної кореспонденції суду), тобто з пропуском трирічного строку, встановленого ст. 257 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач та її представник в судовому засіданні наполягають на застосуванні спливу позовної давності, про що подали суду заяву, а позивач не ставив питання про поновлення цього строку.

Щодо доводів позивача про те, що строк позовної давності у даному спорі не сплив, оскільки строк дії кредитного договору встановлено до 03 вересня 2015 року, то такі не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

У кредитному договорі в п. 7.1 сторони встановили як строк дії договору - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (а.с. 11), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 03 вересня 2015 року.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено судом, відповідач перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з червня 2011 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 16 вересня 2014 року.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року в цивільній справі № 6-116цс-13.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" до ОСОБА_2, де третя особа: Публічне акціонерне товариство «Ві Ес Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави слід відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 13, 169, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 266, 267, 278, 530, 631, 1050 ЦК України, суд,

Р І Ш И В:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" до ОСОБА_2, де третя особа: Публічне акціонерне товариство «Ві Ес Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча суддя: Сойма М.М.