АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ а/п 22-ц/796/1876/15 Головуючий у 1 інстанції: Малинников О.Ф.
Доповідач: Нежура В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В., Невідомої Т.О.

при секретарі: Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріально шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И Л А

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року ухвалу в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої ДТП матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою скасувати арешт накладений на 1/2 частину автомобіля марки "Мерседес-Бенц" 2008 року випуску, який є власністю ОСОБА_1 на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною такою, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Зокрема апелянт вказує на те, що після того, як рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року за нею було визнано право власності на весь спірний автомобіль,підстав для подальшого арешту 1/2 його частини не має, оскільки вона не є стороною у справі, при розгляді якої був вжиті заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на автомобіль., який на даний час є її власністю.

В суді апеляційної інстанції представники апелянта підтримали подану скаргу із викладених в ній підстав, представник ОСОБА_3 проти її задоволення не заперечувала, позивач в судове засідання не з'явився залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, заявляючи вказане клопотання, представники ПП «Анжіо» фактично просили суд застосувати заходи щодо забезпечення вирішення судом заявлених позовних вимог доказами, яке не може бути вирішено в порядку, передбаченому ст.. 151 ЦПК України.

Але погодитися з таким висновком суду в повній мірі не можна.

Згідно п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

У відповідності до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2011 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої ДТП матеріальної та моральної шкоди. Стягнуто матеріальну шкоду у сумі 184.669,34 грн. та судові витрати, а всього 192.333,34 грн.

В ході розгляду вказаної справи суд, ухвалою від 08 грудня 2010 року, в якості забезпечення пред'явленого позову наклав арешт на належний відповідачу автомобіль марки "Мерседес Бенц", д/н НОМЕР_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року було відмовлено у задоволенні заяви зацікавленої особи - ОСОБА_1 про зняття арешту з автомобіля "Мерседес Бенц", д/н НОМЕР_1, (а.с. 237 том 1)

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2013 року ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року скасована, та постановлена нова про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 і зняття арешту з 1/2 частини вказаного автомобіля. При цьому суд послався на судові рішення, прийняті після вирішення даної справи щодо поділу майна подружжя, якими за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частку автомобіля "Мерседес Бенц", д/н НОМЕР_1 (а.с.35 т. 2).

Відмовляючи у задоволенні поданої заяви суд виходив із того, що на час її розгляду автомобіль "Мерседес" д/н НОМЕР_1 перебуває у власності двох осіб: відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_1, яка не була учасником розгляду даної справи.

Але погодитися із таким висновком суду не можна.

Розглядаючи заяву, суд не звернув увагу на додане до неї рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року, яким за ОСОБА_1 нею було визнано право власності на весь автомобіль "Мерседес Бене", д/н НОМЕР_1.

За змістом ч.1 ст. 152 ЦПК України, забезпечення позову у такому вигляді допускається в тому випадку, якщо майно або грошові кошти, на які накладається арешт належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Після того, як за апелянтом на підставі рішення суду визнано право власності на весь автомобіль, подальше збереження арешту на майно, власником якого не є відповідач у справі (ОСОБА_3.) не можна вважати правомірним, у зв'язку зі чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової про задоволення заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з належного їй автомобіля.

Посилання позивача ОСОБА_2 на необхідність зупинення розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу суду від 21.11.2014 р. у зв'язку зі поданням ним апеляційної скарги на рішення Дніпровського райсуду м. Києва від 12.06.2014 р. не може бути прийнята до уваги, оскільки апеляційна скарги подана ОСОБА_2 до Дніпровського райсуду м. Києва лише 19.01.2015 р., і відповідно доказів прийняття апеляційним судом вказаної скарги до розгляду заявником подано не було.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року скасувати і постановити нову такого змісту.

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати арешт накладений на 1/2 частину автомобіля марки "Мерседес-Бенц" 2008 року випуску, який є власністю ОСОБА_1 на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: