печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого:судді Кирилюк І.В.,
при секретарі:Онопрієнку С.Ю.,
за участю:
позивача:ОСОБА_2,
представника позивача:ОСОБА_3,
відповідача:ОСОБА_4,
представника відповідача:ОСОБА_5,
представника відповідача:ОСОБА_6,
третьої особи:не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання недійсним спадкового договору, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач, ОСОБА_4) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (далі - третя особа, Приватний нотаріус ОСОБА_7) в якому просить визнати спадковий договір, укладений між позивачем та відповідачем 18.03.2014 року, посвідчений Приватним нотаріусом ОСОБА_7 за реєстром № 351 недійсним; зняти обтяження з квартири АДРЕСА_1, номер запису про обтяження 5018930, накладене Приватним нотаріусом ОСОБА_7 18.03.2014 року; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та витрати, пов'язані з правовою допомогою.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 18.03.2014 року між нею та відповідачем було укладено спадковий договір, який підписаний позивачем в результаті помилки щодо правової природи правочину, його змісту та предмета. Зокрема, позивач не мала наміру укласти спадковий договір, оскільки про такий договір ніколи не чула та не розуміла його значення. Більш того, позивачу виповнилось 87 років, вона не розуміє українську мову та погано чує, а зміст договору їй ніхто не роз'яснював. Відповідач, будучи священиком, ввів позивача в оману, відтак, договір слід визнати недійсним.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.07.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання недійсним спадкового договору та справу призначено до судового розгляду.

18.08.2014 року на адресу суду надійшли письмові заперечення ОСОБА_4 в яких останній просить в позові відмовити, оскільки, позивач сама написала заповіт на ім'я відповідача, згідно якого заповіла квартиру АДРЕСА_1, а в подальшому запропонувала укласти з нею якийсь договір, наприклад договір дарування квартири, у зв'язку із чим відповідач домовився з Приватним нотаріусом ОСОБА_7 та в подальшому було підписано спадковий договір. При цьому позивачеві перед підписанням договору було зачитано проект договору в перекладі на російську мову та роз'яснено його зміст. Позивач сказала, що всі умови договору їй зрозумілі та нею погоджені. Відповідачем умови спадкового договору виконувались належним чином та жодних нарікань з боку позивача не було (а. с. 51-57).

18.08.2014 року на адресу суду надійшли письмові пояснення Приватного нотаріуса ОСОБА_7 в яких остання просила в позові відмовити, оскільки договір було укладено ОСОБА_2 свідомо з метою досягнення реальних наслідків, умови договору їй було роз'яснено та нею погоджено (а. с. 66).

В судовому засіданні 16.10.2014 року за клопотанням позивача були допитані в якості свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, та за клопотанням відповідача були допитані в якості свідків Приватний нотаріус ОСОБА_7 та ОСОБА_11.

В судовому засіданні 18.12.2014 року за клопотанням відповідача були допитані в якості свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви з викладених у ній підстав та просили їх задовольнити.

Відповідач та представники відповідача в судовому засіданні просили в позові відмовити з викладених у запереченнях підстав.

Третя особа в судове засідання 04.02.2015 року не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. В судовому засіданні 16.10.2014 року Приватний нотаріус ОСОБА_7 щодо задоволення позову заперечувала.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представників відповідача, третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

18.03.2014 року між ОСОБА_2 (Відчужувач) та ОСОБА_4 (Набувач) було укладено спадковий договір, згідно умов якого ОСОБА_4 зобов'язався виконувати передбачені в ньому розпорядження ОСОБА_2 і в разі її смерті набуває право на квартиру АДРЕСА_1. Вказаний договір було посвідчено Приватним нотаріусом ОСОБА_7

Відповідно до ст. 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Згідно ст. 1304 ЦК України, спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Як визначено у ч. 1 ст. 1307 ЦК України, на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.

Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Так, укладений сторонами спадковий договір відповідає вимогам чинного законодавства та був посвідчений Приватним нотаріусом ОСОБА_7

Стаття 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає презумпцію правочину. Так, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно наданого відеозапису перед підписанням спадкового договору Приватним нотаріусом ОСОБА_7 було підготовлено проект договору, перекладено його на російську мову та прочитано ОСОБА_2, яка зауважила, що всі умови спадкового договору їй зрозумілі та вона на них погоджується. Також вказані обставини підтверджуються показами свідків Приватного нотаріуса ОСОБА_7 та ОСОБА_11, яка безпосередньо була присутня під час укладення спадкового договору.

При цьому, Приватний нотаріус ОСОБА_7 зауважила, що між позивачем та відповідачем під час укладення спірного договору були приязні стосунки, поки готувався договір ОСОБА_4 пішов до магазину та купив продукти, після чого в приймальні третьої особи сторони пообідали, що також підтверджується промовою ОСОБА_2 у судових дебатах.

До тверджень ОСОБА_2, що вона вважала, що буде укладено договір дарування, а не спадковий договір суд ставиться критично, зважаючи на те, що правовим наслідками і договору дарування і спадкового договору є перехід права власності до відповідача, відтак, це лише підтверджує твердий намір позивача відчужити належну їй квартиру АДРЕСА_1 саме ОСОБА_4

Більш того, суд звертає увагу, що 20.02.2014 року ОСОБА_2 написала заповіт, згідно якого заповіла ОСОБА_4 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, що також свідчить про волевиявлення позивача передати зазначену квартиру у власність саме позивачу.

Спадковий договір від 18.03.2014 року не суперечить вимогам чинного законодавства, ОСОБА_2 мала необхідний обсяг цивільної дієздатності на укладення такого договору, що підтверджується довідкою Київського міського психоневрологічного диспансеру № 1 від 17.03.2014 року (а. с. 67). Волевиявлення ОСОБА_2 було вільним і відповідало її внутрішній волі, що підтверджується наданим відповідачем відеозаписом. Спадковий договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, про що свідчать надані відповідачем фотографії, укладені відповідачем договори про надання послуг по догляду за ОСОБА_2, копії квитанцій про сплату комунальних послуг. Крім того, належне виконання умов спадкового договору також підтвердила допитана в якості свідка ОСОБА_12, яка доглядала за ОСОБА_2

При чому, як вбачається з дослідженого відеозапису, ОСОБА_2 на запитання Приватного нотаріуса ОСОБА_7 підтвердила, що вона дійсно бажає подарувати квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та будь-яких претензій щодо вказаної квартири її племінниця мати не буде.

Суд також критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, оскільки вони не були присутні під час укладення спадкового договору та зазначили, що про укладення такого договору їм стало відомо зі слів самої ОСОБА_2

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження помилки позивача щодо природи спадкового договору ОСОБА_2 не надала.

За таких обставин правові підстави для визнання спадкового договору недійсним відсутні, отже, позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 6, 204, 229, 1302, 1304, 1307 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 61, 79, 88, 209, 213 - 215, 223 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання недійсним спадкового договору - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В.Кирилюк