Справа № 689/1826/14-ц
Провадження № 2/689/8/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

при секретарі Білоус Г.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Стасюка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ярмолинецької селищної ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. В позові зазначив, що він є братом ОСОБА_4. Його сестра ОСОБА_4 30 жовтня 1971 року уклала шлюб з ОСОБА_5 Під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5 у неї ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син, ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_2 року його сестра померла. ЇЇ спадкоємцем став її син, ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.11.2009р. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6, який є його племінником, помер. До смерті його сестра ОСОБА_4 була власником квартири АДРЕСА_1, в якій вона до смерті проживала разом з своїм сином, ОСОБА_6 Відповідно до довідки виконкому Ярмолинецької селищної ради № 1139 від 21.05.2014р. названа квартира записана до погосподарської книги № 33 за 2006-2010 роки, особовий рахунок НОМЕР_1, як така, що перебуває у приватній власності громадян. Однак, документ, який підтверджує право власності ОСОБА_4 на цю квартиру, нею за життя оформлений не був. Після її смерті сином ОСОБА_6 право власності на квартиру в порядку спадкування також оформлено не було. Йому відомо, що названа квартира була збудована за власні кошти членів житлового кооперативу № 3 в першій половині 1980-х років минулого століття. Це йому стало відомо зі слів ОСОБА_8, яка була бухгалтером цього житлового кооперативу, і надала йому збережений нею список членів кооперативу АДРЕСА_1 які внесли перший грошовий внесок. Відповідно до цього списку ОСОБА_4 внесла перший грошовий внесок за квартиру в розмірі 3411 рублів СРСР - 25 % від її загальної вартості на той час - 8526 рублів. Окрім цього, ОСОБА_8 надала йому банківські повідомлення за відповідними номерами, які підтверджують факт оплати ОСОБА_4 грошових коштів за вказану квартиру протягом 1982-1990 років. Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу ОСОБА_9 йому відмовлено в оформленні спадщини його племінника ОСОБА_6 в нотаріальному порядку на підставі того, що ним за життя не був оформлений документ, який підтверджує його право власності на вищеназвану квартиру, що належала його померлій матері.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що позивач є братом померлої ОСОБА_4, яка за життя була власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Квартира була збудована за кошти членів ЖБК № 3. До смерті ОСОБА_4 частково сплатила за квартиру в розмірі 5421 руб. СРСР. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її син, ОСОБА_6, який також помер. Вказана квартира була зареєстрована в по господарській книзі Ярмолинецької селищної ради за 1995-2006 роки.

Представник відповідача позов визнав, пояснивши, що Ярмолинецька селищна рада не заперечує проти визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 10 ЦПК України передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла рідна сестра позивача, ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з грошових внесків з усіма процентами і компенсаціями, що знаходяться в Ярмолинецькому відділенні ХОД ВАТ «Райфайзен Банк «Аваль». Спадкоємцем ОСОБА_4 за законом став її син, ОСОБА_6, який прийняв спадщину і 05.11.2009р. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначені грошові внески (а.с. 49-56). За життя ОСОБА_4 була членом кооперативу АДРЕСА_1, що підтверджується копіями повідомленнь Державного Банк СРСР (а.с. 18-25). ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). В силу ст. 1263 Цивільного кодексу України позивач є спадкоємцем ОСОБА_6 за законом третьої черги, що підтверджується копією його свідоцтва про народження, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження, копією запису акта про укладення шлюбу, копією запису акта про народження (а.с. 5, 6, 10, 11). Після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу ОСОБА_9 за заявою позивача про прийняття спадщини заведено спадкову справу (а.с. 42-47). Листом від 22 травня 2014 року приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 26).

Так, згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). А ст. 1218 ЦК України зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 384 Цивільного кодексу України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирною, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно абз. 2 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Так, позивачем та його представниками не надано суду жодних належних і допустимих доказів того, що спадкодавець, ОСОБА_4, як член кооперативу АДРЕСА_1 повністю внесла пайові внески за квартиру АДРЕСА_1.

Зокрема, ретельно перевіривши надані позивачем повідомлення (квитанції) за 1982- 1990 р.р. (а.с. 18-25), судом встановлено, що ОСОБА_4 було внесено пайові внески за квартиру до Державного Банку СРСР в сумі 2 630 крб. Крім цього, позивачем не надано жодних доказів, які б переконливо свідчили про вартість спірної квартири саме в сумі 8 526 рублів СРСР.

Суд не бере до уваги як доказ сплати спадкодавцем, ОСОБА_4 першого грошового внеску за квартиру в розмірі 3 411 рублів СРСР копію списку членів кооперативу № 3 (а.с. 17), оскільки він не є допустимим і належним доказом по справі, а відповідні фінансово-бухгалтерські документи (квитанції тощо) з цього приводу відсутні.

Також не є підтвердженням належності ОСОБА_4 спірної квартири і запис в погосподарській книзі Ярмолинецької селищної ради за 1995-2006 рр. (а.с. 60), адже Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року не передбачена реєстрація квартир у багатоквартирних будинках.

Критично суд оцінює та не бере до уваги показання свідка ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_4 як член кооперативу АДРЕСА_1, повністю сплатила пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1, оскільки вони не є допустимим доказом по справі. Так, згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Інших належних і допустимих доказів з цього приводу позивачем суду не надано.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 не увійшла до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Суд не приймає визнання позову представником відповідача, оскільки згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України визнання позивачем позову суперечить закону - ст. ст. 384, 1216, 1218 Цивільного кодексу України.

Отже, у задоволенні позову ОСОБА_3 до Ярмолинецької селищної ради про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 384, 1216, 1218 Цивільного Кодексу України; ст. ст. 3, 10, 11, 58-60, 212-215 ЦПК України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Ярмолинецької селищної ради про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу в Апеляційний суд Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області на протязі 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Мотивувальна частина рішення виготовлена 30 січня 2015 року.

Суддя А.В. Кульбаба