Справа № 367/5697/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Кухленка Д.С.,

при секретарі Токач М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ірпінської міської ради Київської області, Управління Держземагенства у м. Ірпені Київської області, 3-тя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання державного акта на право приватної власності на земельну ділянку недійсними, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Ірпінської міської ради Київської області, Управління Держземагенства у м. Ірпені Київської області, 3-тя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання державного акта на право приватної власності на земельну ділянку недійсними

Свій позов обґрунтовує тим, що він є співвласником 5/25 частин житлового будинку №17 по вул. Матросова в м. Ірпінь Київської області, що підтверджується договором дарування від 13.10.1993 року, який посвідчений Ірпінською міською державною нотаріальною конторою Київської області та зареєстрований в реєстрі під номером 3663. Право власності на вказану вище частину будинку зареєстровано 27.10.1993 року в Ірпінському міжміському Бюро технічної інвентаризації Київської області.

Співвласниками інших 9/25 частин будинку по вул. Матросова, 17 в м. Ірпені Київської області є ОСОБА_3 та 11/25 частин будинку ОСОБА_2, що підтверджується технічним паспортом на будинок від 22.05.2007 року.

Розмір земельної ділянки, який закріплений за будинковолодінням №17 по вул. Матросова в м. Ірпінь Київської області складає 1631 кв.м.

При підготовці документів для приватизації своєї частини земельної ділянки було зясовано, що на частину земельної ділянки позивача площею 339, 38 кв.м. яка знаходиться по вул. Матросова, 17 в м. Ірпені Київської області виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_2 та присвоєний відповідний кадастровий номер та право власності на неї зареєстроване в книзі записів реєстрації державних актів. Землевпорядна організація додала до площі приватизованої відповідачем земельної ділянки частину земельної ділянки, що знаходиться в користуванні позивача під будівлею кухні. Ця ситуація виникла внаслідок помилки, яка допущена при розробці технічної документації організацією, яка її розробляла. Тобто, на сьогоднішній день у володінні, користуванні та розпорядженні відповідача знаходиться земельна ділянка більшої площі, ніж та, що перебуває у його фактичному користуванні.

Відповідно до пункту 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 04.05.1999 року №43 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за №354/3647 складання державного акта на право власності на земельну ділянку при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам..., у постійне користування або при переоформленні правоустановчих документів на цю земельну ділянку, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою в установленому порядку відповідною технічною документацією. Кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки, є складовою технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч.2 ст. 198 ЗК України кадастрова зйомка включає зокрема, виготовлення кадастрового плану. Таким чином, технічна документація є основою для складання державного акту на право власності на земельну ділянку.

В документації на ім'я відповідача та позивача зазначена різна площа, площа земельної ділянки відповідача перевищує його розмір, який складає 443 кв.м. за рахунок частини ділянки позивача, тобто допущена помилка при розробці технічної документації на ім'я відповідача, наслідком чого є накладення ділянок сторін одна на одну. Даний висновок підтверджений листом Ірпінського земельно - кадастрового Бюро Київської області.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, пояснення надали аналогічні позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти позову надав заперечення в письмовому вигляді.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником 5/25 частин житлового будинку №17 по вул. Матросова в м. Ірпінь Київської області, що підтверджується договором дарування від 13.10.1993 року, який посвідчений Ірпінською міською державною нотаріальною конторою Київської області та зареєстрований в реєстрі під номером 3663. Право власності на вказану вище частину будинку зареєстровано 27.10.1993 року в Ірпінському міжміському Бюро техінвенгаризації Київської області. Співвласниками інших 9/25 частин будинку по вул. Матросова, 17 в м. Ірпені Київської області є ОСОБА_3 та 11/25 частин будинку ОСОБА_2, що підтверджується технічним паспортом на будинок від 22.05.2007 року.

Згідно наданої довідки КП «Ірпінського земельно-кадастрового бюро», ОСОБА_1 не оформлялась технічна документація та не присвоювалося кадастрового номеру.

Згідно довідки Управління Держземагенства у м. Ірпені Київської області було зазначено, що ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку в м. Ірпінь по вул.. Матросова 17 за реєстраційним № 17 від 19.09.2007р. на підставі землевпорядної документації.

Документація на ОСОБА_1 по вказаній адресі до фонду документації із землеустрою не передавалось, державний акт на право власності не видавався.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140149 ЗК.

Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст. 140 ЗК.

Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Зазначений перелік є вичерпним.

Отже, такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, ЗК не передбачено.

Крім того, Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 8 постанови від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» згідно з яким при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. № 7-рп/2009 відповідно до п. 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

ОСОБА_1 після отримання у власність частини будинку з частиною надвірних споруд за адресою буд. №17 по вул. Матросова в м. Ірпінь Київської області, повинен був отримати державний акт на землю з реєстрацією в Ірпінській міській раді, дана документація підтверджувала право позивача користуватися частиною земельної ділянки. Всупереч даним нормам позивачем не було отримано підтверджуючі документи.

В звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відмову в позовних вимогах позивача.

На підставі викладеного, керуючись Пленум Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», керуючись ст.ст. 120, 125, 126, 140-149 ЗК України, та ст. 10, 60, 88, 212-215, 224, 225 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_5