АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/838/15 Головуючий 1 інст. - Срокіна І.І.
Справа № 639/8819/13-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кружиліної О.А.,

суддів колегії - Кіся П.В., Макарова Г.О.,

за участю секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 листопада 2014 року

за зустрічними позовами ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_4, про припинення договору поруки та ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_3, про визнання кредитного договору недійсним, -

в с т а н о в и л а:

10 жовтня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «КБ «Надра» суму заборгованості за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/706 від 21.07.2008 року у розмірі 310 659,77 грн. та судові витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2014 року позов ПАТ «КБ «Надра» відповідно до пункту 3 частини 1 статті 207 ЦПК України залишено без розгляду.

28 березня 2014 року ОСОБА_3 звернулась з зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра», в якому просила винести рішення, яким припинити договір поруки № 6/4/2008/840-П/707 від 21 липня 2008 року, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 .В задоволенні первісного позову ПАТ «КБ «Надра» - відмовити.

В обґрунтування позову посилалась на те, що 21.07.2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 6/4/2008/840-К/760. В період з 06.08.2008 року по 08.11.2013 року ОСОБА_4 з метою погашення заборгованості та виконання своїх зобов'язань за кредитним договором були здійснені платежі на різні суми, а всього за вказаний період було сплачено 138 688,40 грн.

Відповідно до умов кредитного договору № 6/4/2008/840-К/706 від 21 липня 2008 року, а саме п.1.3.1 відсотки за користування кредитом встановлені у розмірі 15,39 % на рік, кінцевий строк повернення кредиту до 12 липня 2028 року (п.1.4).

Після укладення кредитного договору № 6/4/2008/840-К/706 від 21 липня 2008 року, в той же день на забезпечення виконання названого кредитного договору ОСОБА_3 уклала з ПАТ «КБ «Надра» договір поруки № 6/4/2008/840-П/707, згідно з умовами якого вона поручилась перед банком за виконання ОСОБА_4 своїх обов'язків, що виникають з умов вказаного кредитного договору, в разі його невиконання або неналежного виконання позичальником.

Відповідно до договору поруки від 21 липня 2008 року, а саме в п.1.1 встановлено строк повернення кредиту до 12 липня 2028 року, а також сплатити відсотки в розмірі 15,39 % річних.

Відповідно до наданих ПАТ «КБ «Надра» суду документів вбачається, що після укладення кредитного договору № 6/4/2008/840-К/706 від 21 липня 2008 року були укладені декілька додаткових угод до кредитного договору, згідно з умовами яких змінено та збільшено процентну ставку за кредитом.

Однак з поручителем було укладено тільки одну додаткову угоду № 1 від 15.06.2011 року, яка повторює поетапне змінення відсоткової ставки та встановлення відповідних періодів повернення зазначених відсоткових ставок, як у додатковій угоді № 2 від 15.06.2011 року до вказаного кредитного договору.

Внаслідок укладення вказаних додаткових угод до кредитного договору змінився та збільшився обсяг відповідальності ОСОБА_3, як поручителя.

Як вбачається з документів, наданих суду, письмової згоди на укладення додаткових угод до кредитного договору ОСОБА_3, як поручитель, не надавала.

28 березня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ «КБ «Надра», в якій просив визнати недійсним кредитний договір № 6/4/2008/840-К/760 від 21.07.2008 р., укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 Виключити з реєстру іпотеки та заборони відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано у іпотеку за іпотечним договором № 6/4/2008/980-1/708 від 21 липня 2008 року укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4, нерухоме майно - домоволодіння житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. В задоволенні первісного позову - відмовити.

В обґрунтування позову посилався на те, що 21.07.2008 року між ним та ПАТ «КБ «Надра» був укладений кредитний договір № 6/4/2008/840-К/760.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 3.3.1., 3.3.2. кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 30 044 доларів США для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 2677 від 21.07.2008 року строком з 21 липня 2008 року з терміном погашення до 12 липня 2028 року зі сплатою 15,39 % річних і погашення заборгованості по кредиту щомісяця в термін до 12 числа кожного місяця здійснювати у сумі 407,83 доларів США.

ПАТ «КБ «Надра» зобов'язався надати позичальнику ОСОБА_4 кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банку на загальну суму 30 044 доларів США. Згідно з належно оформленою заявкою № 914 від 21.07.2008 року на видачу готівки (п.3.1. кредитного договору № 6/4/2008/840-К/760 від 21.07.2008 р.) ПАТ «КБ «Надра» видав ОСОБА_4 готівку на загальну суму 29 000,00 доларів США, тобто 1044,00 доларів США не надано і, як слідство, відповідач ОСОБА_4 не в повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором.

Тобто, з 21.07.2008 року ПАТ «КБ «Надра» нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі 15,39 % річних і проводити погашення кредиту шляхом щомісячної сплати суми мінімального платежу - 407,83 доларів США, виходячи з суми кредиту у 30 044 доларів США, хоча насправді ОСОБА_4 отримав тільки 29 000,00 доларів США.

У забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір № 6/4/2008/980-1/708 від 21 липня 2008 року. Відповідно до умов вказаного договору іпотеки, позивач передав відповідачу в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м.Харків, вул. Ушинського, будинок 38.

На день укладення кредитного договору іноземний курс валюти становив: 1 долар США дорівнює 4,85 грн. і саме виходячи із такого курсу йому був наданий кредит, на сьогоднішній день 1 долар США дорівнює 10,90 грн. Отже, існує істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Тобто, з підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу, яку необхідно сплачувати ОСОБА_4 значно зросла, у зв'язку з чим значно погіршився його фінансовий стан.

Подальше виконання договору в умовах стрімкого падіння курсу гривні по відношенню до валюти кредиту призведе до явного порушення співвідношення майнових інтересів сторін і лишить його як позичальника того, на що він розраховував при укладенні договору (в результаті знецінювання гривні видатки позичальника на погашення кредиту значно перевищують розмір видатків, на які він розраховував при укладенні договору).

На момент укладення договору щомісячний дохід позивача складав 2 500 грн., на даний час він втратив роботу. Крім того, в його сім'ї дружина є інвалідом ІІІ групи з 2003 року у зв'язку з перенесеною операцією. Також на утриманні позивача знаходяться два неповнолітніх сина, один з яких страждає на захворювання серця у зв'язку з чим потребує стаціонарного обстеження кожні шість місяців.

Отже, подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час є порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у статті 3 ЦК України - принципу справедливості. Несправедливістю є, зокрема, умови кредитного договору в частині надання кредиту в доларах США, що передбачає згідно з умовами кредитного договору у випадку погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США, що є способом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону банк покладає, як суб'єкт підприємницької (господарської) діяльності, виключно на позичальника за кредитним договором та споживача кредитних послуг, що є грубим порушенням частини 3 статті 13 ЦК України.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 вважає, що кредитний договір має бути в цілому на вимогу споживача визнаний недійсним. У відповідності до законодавства у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Позивач отримав від банку суму еквівалентну 140 798,00 грн. Загалом він банку сплатив 138 688,40 грн. Вважає, що повинен повернути банку кошти в сумі 2 109,60 грн., що є залишком за тілом кредиту, з урахуванням сплачених по тілу кредиту та відсоткам платежів, але у зв'язку з матеріальними ускладненнями просить суд розстрочити цей платіж на 6 місяців, тобто по 351,60 грн. на місяць.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 листопада 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у задоволенні зустрічних позовних вимог до ПАТ «КБ «Надра» - відмовлено.

18 грудня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подано апеляційні скарги на зазначене рішення суду, в яких просили рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційних скарг посилались на незаконність та необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про припинення договору поруки, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статей 15, 16, 553, 559, 598 ЦК України . Суд вважав, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права та інтересів шляхом звернення з вимогами про припинення договору поруки є хибним, оскільки як зобов'язання не тотожне припиненню договору поруки. Статтею 16 ЦК України не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів судом, як визнання припиненим договору. Вимог про захист порушеного права шляхом визнання поруки припиненою , ОСОБА_3 суду не заявляла.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статей 203, 215, 229, 230 ЦК України з врахуванням роз'яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», статей 10, 60 ЦПК України та тих обставин, що ОСОБА_4 не доведено наявність умислу з боку ПАТ «КБ «Надра», істотність значення обставин, стосовно яких його було введено в оману при укладанні з ним кредитного договору.

З такими висновками суду першої інстанції, судова колегія погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України , судова колегія судової палати, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя-

Судді колегії-