Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/828/15-ц
Провадження № 4-с/670/1/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 р. смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Потапова О.О.,

секретаря Кушнір Чуприни О.В.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Віньківці скаргу ОСОБА_2 на дії виконуючого обовязки начальника відділу ДВС Новоушицького районного управління юстиції ГУЮ у Хмельницькій області, про поновлення виконавчого провадження та арешт майна боржника,-

ВСТАНОВИВ:

16.09.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з скаргою в якій вказує, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції перебувають виконавчі листи № 680/130/15-ц від 4 серпня 2015 року Віньковецького районного суду про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її користь 1743 грн. 56 коп. судових витрат.

В зв'язку з чим державним виконавцем цього відділу ОСОБА_5 винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень по виконанні даних виконавчих листів. Даними постановами встановлено семиденний строк для їх добровільного виконання - до 24 серпня 2015 року. У встановлений строк боржниками виконавчі документи не були виконані.

З 25 серпня 2015 року по 9 вересня 2015 року державний виконавець знаходився у відпустці, у відділі на той час перебував інший державний виконавець - заступник начальника відділу ОСОБА_6, яка одночасно виконує обов'язки начальника цього відділу. Вона проявляла упередженість до сторін виконавчого провадження, а саме - не винесла постанову про накладення арешту на майно боржника на наступний робочий день після закінчення строку для добровільного, самостійного виконання судового рішення. Цим порушила пункт 4.1 ст. 27, абз. 2 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 4.1.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень. Вчинила ряд порушень інших статей вищезазначеного закону.

У звязку з чисельними порушеннями в діях ДВС ОСОБА_2В просить:

- визнати дії в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції ОСОБА_6 при примусовому виконанні виконавчих листів Віньковецького районного суду № 680/130/15-ц від 4 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її користь 1743 грн. 56 коп. судових витрат незаконними,

- скасувати постанови про зупинення виконавчого провадження від 4 вересня 2015 року.

- зобов'язати державного виконавця цього відділу:

а) поновити виконавчі провадження по виконанню виконавчих листів, б) винести постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в) звернутися до реєструючих органів щодо наявності зареєстрованого за боржниками майна та коштів.

- провести перевірку майнового стану за їх місцем знаходження.

- судові витрати понесені при розгляді скарги покласти на відділ державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції.

Під час розгляду матеріалів справи заявниця внесла доповнення до скарги. Вона просить скасувати постанови про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 14 вересня 2015 року а також стягнути із відділу державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції на її користь понесені нею судові витрати на правову допомогу у сумі 1706 грн. 34 коп.

При цьому повідомляє, що державним виконавцем поновлено виконавче провадження і виконано частину дій по виконанню виконавчого документа, повязаного з виявленням і накладенням арешту на майно боржників, але винесення постанови про зупинення виконавчого провадження було неправомірним, оскільки чинною інструкцією не передбачена можливість звертатись до суду із листом про розяснення судового рішення, як то здійснила ОСОБА_7, а лише із заявою, а також не передбачено Законом України "Про виконавче провадження" обєднання різних проваджень у зведене виконавче провадження.

Дослідивши скаргу, заслухавши позицію представника заявниці, проаналізувавши дії державного виконавця по виконанню виконавчих проваджень № 308/3 і № 309/3 суд вважає вимоги скаржниці обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Встановлено, що 04.08.2015 року видано Віньковецьким районним судом виконавчий лист за яким суд вирішив: "Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1743,60 грн. судових витрат".

17 серпня 2015 року в.о. начальника відділу ДВС ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження і запропоновано до 24.08.2015 року добровільно ОСОБА_3В сплатити зазначені кошти. У звязку з несплатою їх добровільно 25 серпня 2015 року представником стягувача подано клопотання про примусове стягнення коштів з накладенням арешту на майно ОСОБА_8 та ОСОБА_3 із направленням запитів до реєструючих органів.

Клопотання державним виконавцем не задоволено, арешт не накладено, а провадження з примусового виконання рішення постановою від 04.09.2015 року зупинено. У звязку з цим подано скаргу до суду, під час розгляду якої поновлено іншим державним виконавцем 25 вересня 2015 року виконавче провадження і накладено цього ж числа арешт на майно боржників, виконані інші дії про які просить у скарзі ОСОБА_2

Тобто на час розгляду справи відпала потреба в спонуканні державного виконавця накладати арешт на майно боржників із забороною його відчуження, оскільки ним виконані ці дії самостійно разом з відновленням виконавчого провадження.

Проте, представник стягувача наголошує на порушенні ряду нормативних актів державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження, а саме, статей 11, 12, 27, 38, 39, Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 4.1.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Він повідомляє, що після звернення до суду із скаргою, 14 вересня 2015 року ОСОБА_6 своєю постановою об'єднала обидва виконавчі провадження у зведене, чим порушила статтю 33 ч. 1 Закону, тому що на виконанні у відділі відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_8 перебувають по одному виконавчому провадженню, тому вони об'єднанню у зведене виконавче провадження не підлягають.

Суд частково погоджується з доводами представника позивача про порушення низки нормативних актів при прийнятті процесуальних рішень державними виконавцями відділу ДВС Новоушицького районного управління юстиції, а саме, що права стягувача оговорені ст.. 11 Закону порушено через зупинення виконавчого провадження постановою від 04.09.2015 року. Зупинення провадження призвело до несвоєчасного винесення постанови про накладення арешту на майно боржника, змусило звертатись стягувача до суду за захистом порушених прав, нести витрати повязані з правовою допомогою і хоча на час розгляду справи допущені недоліки виправлені державним виконавцем, але і ОСОБА_2 понесено витрати.

Суд також погоджується із тим, що обєднання у зведене виконавче провадження виконавчих проваджень щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_3, яке виконано в порушенні вимог ст.. 33 ч.1 Закону, яка дозволяє обєднувати в одне провадження кілька виконавчих проваджень щодо одного боржника, є безпідставним. А згідно постанови від 14.09.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є окремими боржниками.

Слід погодитись із тим, що порушенням є неотримання своєчасно заявницею копій постанов винесених державним виконавцем, проте допущені порушення не мають суттєвого впливу на кінцевий результат виконання судового рішення за виконавчим листом виданим Віньковецьким районним судом.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Так, згідно з ст. 1 Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Представником заявника надано розрахунок гонорару адвоката ОСОБА_1 за надання правової допомоги ОСОБА_2 Згідно розрахунку сума понесених витрат становить 1706,34 грн.

Згідно ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Вимагаючи повернення 1706, 34 грн. ОСОБА_2 не представила суду квитанції до прибуткового ордера за надання правової допомоги адвокатом, чи витягу із книги адвокатських гонорарів про отримання вказаної суми коштів, тому в цій частині її вимогу суд вважає недоведеною. Тобто, надано суду відомості про суму можливих витрат, але не надано підтвердження понесених фактично витрат, які б свідчили про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги.

Керуючись ст. ст.10, 11, 58, 60, 88, 383-387 ЦПК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Новоушицького районного управління юстиції ОСОБА_6 при примусовому виконані виконавчих листів № 680/130/15-ц виданих Віньковецьким районним судом 04 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судових витрат 1743 грн. 60 коп. неправомірними в частині зупинення виконавчого провадження та обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 14 вересня 2015 року.

В іншій частині заявлених ОСОБА_2 вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а відсутніми особами в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя О. О. Потапов