Провадження №2/760/5168/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Січкар Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, ТОВ "Галичина-Табак" про визнання недійсним повністю свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 10.07.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів.

20.11.2015 року представник позивача ОСОБА_3 подала до суду клопотання про забезпечення позову та просила суд вжити заходів забезпечення позову, а саме:

- заборонити Державній службі інтелектуальної власності України вносити зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1;

- заборонити Державній службі інтелектуальної власності України здійснювати публікацію відомостей про зміну власника щодо Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що дії відповідачів спрямовані на затягування розгляду справи та унеможливлення подальшого виконання рішення суду шляхом зміни власника Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 в ході розгляду справи, що призведе до винесення рішення відносно особи, яка перестане бути належним відповідачем та щодо прав особи, яка не була стороною у справі.

Крім того зазначає, що зміна власника оскаржуваного Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 та публікація відомостей про це в офіційному бюлетені "Промислова власність" може призвести до затягування розгляду справи та неможливості виконання рішення суду.

Згідно ст. 151 ЦПК України заходи забезпечення позову вживаються судом за заявою осіб, які беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ст. 152 ЦПК України визначено визначений перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Судом встановлено, що предметом розгляду справи є визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_1 від 10.07.2014 року на знак для товарів та послуг, що належить Відповідачу-2.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" власник свідоцтва може передавати будь-якій особі право власності на знак повністю або відносно частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг, на підставі договору іншим особам, а також видати виключну або невиключну ліцензію на використання знаку для товарі і послуг за оскаржуваним свідоцтвом будь-яким іншим особам.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» власник свідоцтва може відмовитися повністю або частково від свідоцтва.

В разі такої відмови, як випливає зі ст. 22 Закону, ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва не має право на повторну реєстрацію знаку протягом 3-х років після припинення дії свідоцтва.

Згідно матеріалів справи вбачається, що 11.06.2015 року відповідачем -2 укладено договір про передання виключних майнових прав на спірне свідоцтво на користь ОСОБА_4 та відповідно 24.09.2015 року подано заявку про здійснення такої публікації в офіційному бюлетені « Промислова власність».

Вбачається, що до повноважень Державної служби інтелектуальної власності України входить внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України щодо передачі права власності та припинення дії на знак для товарів і послуг.

З огляду на викладене та враховуючи предмет спору, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, т.я. невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки власником спірного свідоцтва до вступу рішення в законну силу, може бути інша особа. Крім того, дані обставини можуть затягнути вирішення спору по-суті, оскільки потрібно буде залучати до справи нових учасників, що призведе до порушення розумних строків розгляду справи.

Враховуючи предмет позову та вимоги чинного законодавства, суд вважає за необхідне викласти заходи забезпечення позову в редакції зазначеної в резолютивній частині ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заборонити Державній службі інтелектуальної власності України провадити дії щодо внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо свідоцтва України НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_1, стосовно передачі третім особам повністю або частково права власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1, припинення повністю або частково дії свідоцтва України № НОМЕР_1 за заявою власника до набрання рішенням законної сили,

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити сторонам по справі до відома виконання.

Суддя: