Справа № 473/5996/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

25 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0549 га розташовану біля житлового будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що з 25.12.2004 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу, він став власником житлового будинку АДРЕСА_1, належного ОСОБА_2, який розташований на земельній ділянці площею 0,0549 га., цільове призначення якої у відповідності з Державним актом на право приватної власності на землю виданого на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 16.08.1994 року № 146 - обслуговування житлового будинку - належить ОСОБА_4, яка померла і її спадкоємці за законом та заповітом відсутні.

Посилаючись на норми статті 377 Цивільного Кодексу України, діючої на час набуття ним права власності на нерухоме майно, якою встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни цільового призначення, у розмірах встановлених договором, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про визнання позову.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності з п.18 "ґ" Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" до особи, яка придбала житловий будинок після 31.12.2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України переходило право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором, а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Позивач ОСОБА_1 25.12.2004 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу став власником житлового будинку АДРЕСА_1, належного ОСОБА_2, власником земельної ділянки площею 0,0549 га, наданої для обслуговування цього житлового будинку у відповідності з Державним актом на право приватної власності на землю виданого на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 16.08.1994 року № 146 є ОСОБА_4, яка померла, її спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. У договорі купівлі-продажу не зазначено розмір земельної ділянки, що переходить до набувача житлового будинку - позивача по справі.

З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності за земельну ділянку площею 0,0549 га розташовану біля житлового будинку АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: О.Є.Старжинська