Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/114/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бугайченко Т. А.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

13.01.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - Суровицької Л.В.,

суддів - Авраменко Т.М., Суржика М.М.

при секретарі - Кравченко Я.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 та за апеляційною скаргою фермерського господарства «Березівське» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фермерського господарства «Березівське» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов'язання повернути земельну ділянку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до фермерського господарства «Березівське» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Зазначав, що 01 жовтня 2009 року його бабуся - ОСОБА_4 уклала договір оренди землі, згідно якого передала відповідачу належну їй на праві власності земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 4,56 га сільськогосподарського призначення, розташовану на території Хмелівської сільської Ради Маловисківського району, в оренду строком на 10 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 бабуся померла. 26 серпня 2010 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого успадкував право власності на вказану земельну ділянку. Пунктом 40 договору оренди землі, укладеним між ОСОБА_4 та ФГ «Березівське» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни або розірвання договору. Припинення дії договору оренди є підставою для повернення земельної ділянки орендодавцеві. Оскільки право власності на земельну ділянку перейшло від ОСОБА_4 до нього внаслідок спадкування, він має намір самостійно обробляти землю, але відповідач добровільно земельну ділянку йому не повертає, просив суд припинити дію договору оренди землі, укладеного 01 жовтня 2009 року між ОСОБА_4 та ФГ «Березівське», який зареєстрований у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкозмезі України» у Державному реєстрі земель від 28 січня 2010 року шляхом розірвання договору (а.с.2-3).

В ході розгляду справи позивач доповнив позовні вимоги. Зазначав, що з довідки відділу Держземагенства у Маловисківському районі від 29 липня 2014 року та виданої йому копії договору оренди землі, йому стало відомо про те, що 05 жовтня 2012 року в Книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку зареєстровано договір від 01 листопада 2011 року, укладений між ним та ФГ «Березівське». Вказаний договір оренди землі та акт прийому передачі земельної ділянки він особисто не підписував і нікого на це уповноважував. Посилаючись на ст.ст.203,215 ЦК України просив суд визнати недійсним договір оренди землі площею 4,56 га, укладений між ОСОБА_3 та ФГ «Березівське» і зареєстрований 05 жовтня 2012 року у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», зобов'язати ФГ повернути йому земельну ділянку (а.с.31-32).

Ухвалою суду від 23 вересня 2014 року позов ОСОБА_3 до ФГ про розірвання договору оренди земельної ділянки від 01 жовтня 2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та ФГ «Березівське», за заявою позивача залишено без розгляду (а.с.63).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди землі від 01 листопада 2011 року, укладений між ОСОБА_3 та ФГ «Березівське» і зареєстрований Маловисківським районним відділом Кіровоградської районної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 05 жовтня 2012 року за № 03162. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено, розподілено судові витрати (а.с.89-91).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про повернення спірної земельної ділянки скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що спірна земельна ділянка передана відповідачу і знаходиться у його користуванні на підставі договору оренди від 01 жовтня 2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та ФГ «Березівське, який в установленому порядку не розірвано, тому відсутні правові підстави для зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку позивачу (а.с.96-98).

В апеляційній скарзі ФГ «Березівське» просить скасувати рішення суду першої інстанції щодо визнання договору оренди землі недійсним та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на те, що суд не врахував ті обставини, що працівники фермерського господарства були введені в оману щодо виконання підпису в договорі оренди землі саме ОСОБА_3 та що позивач отримував у господарстві орендну плату за користування земельною ділянкою (а.с.100).

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечили проти доводів апеляційної скарги фермерського господарства.

Представник ФГ «Березівське» підтримав доводи апеляційної скарги господарства на рішення суду та заперечив проти доводів апеляційної скарги представника позивача.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають із наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Частиною 1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, в тому числі встановлених ч.3 ст.203 ЦК України про те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 01 жовтня 2009 року ОСОБА_4 надала належну їй на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 4,56 га, розташовану на території Хмелівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області в оренду ФГ «Березівське» строком на 10 років.

Вказаний договір було зареєстровано у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 28 січня 2010 року за № 04.10.374.00005 (а.с.8-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 орендодавець ОСОБА_4 померла.

26 серпня 2010 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого успадкував після смерті ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 4,56 га, розташовану на території Хмелівської сільської Ради Маловисківського району Кіровоградської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7). На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 отримав Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серія ЯЛ № 126767 від 14 лютого 2011 року, кадастровий номер земельної ділянки :000:0831.

01 листопада 2011 року між ОСОБА_3 та ФГ Березівське» укладено договір оренди цієї земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстровано 05 жовтня 2012 року у відділі Держкомзему у Маловисківському районі за № 03162 (а.с.34-36). До договору оренди додано акт прийому - передачі земельної ділянки від 01 листопада 2011 року (а.с.37).

Обгрунтовуючи в суді першої інстанції позов про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, позивач стверджував, що підпис в договорі від імені ОСОБА_3 та в акті прийому - передачі земельної ділянки виконані не ним, а іншою особою, а також тим, що він нікого не уповноважував на укладання цього договору оренди.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до приписів ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.3 ст.60 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

За клопотанням позивача судом призначалась у справі судова почеркознавча експертиза (а.с.57,61,65).

Відповідно до висновку експерта № 1727 судово-почеркознавчої експертизи від 21 жовтня 2014 року, підписи від імені ОСОБА_3 у договорі оренди землі від 01 листопада 2011 року, укладеному між ОСОБА_3 та ФГ «Березівське» в графі «орендодавець», а також в акті приймання-передачі земельної ділянки від 01 листопада 2011 року відповідно у графі «передав» виконані не самим ОСОБА_3, а іншою(ими) особою(ами). (а.с.71-74).

При дослідженні підписів позивача встановлені розбіжні ознаки, які є стійкі, суттєві, виходять за межі варіантів ознак підписного почерку ОСОБА_3 і створюють сукупність, достатню для категоричного висновку про те, що підпис від імені ОСОБА_3 у договорі оренди землі від 01 листопада 2011 року, укладеному між ним та ФГ «Березівське» і в акті приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 01 листопада 2011 року, виконані не самим ОСОБА_3, а іншою особою (особами).

Враховуючи те, що договір оренди позивач особисто не підписував, повноваження на це іншій особі не надавав, що свідчить про відсутність волі орендодавця на його укладення, суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про визнання договору оренди землі від 01 листопада 2011 року недійсним. Підписання договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутність волевиявлення власника, є підставою для визнання договору недійсним (ст.ст. 203,215 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що, відповідачу на момент укладення договору не було відомо про підробку підпису від імені ОСОБА_3, позивач на підставі договору оренди землі отримував орендну плату, тому це є підставами для відмови в задоволенні позову, є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на законі.

Згідно роз'яснень у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності.

Крім того, вчинення стороною дії (одержання орендної плати) без отримання нею пропозиції укласти цей договір (оферти) не може підтверджувати її згоду на укладення цього договору(ст.ст. 641,642 ЦК України).

Посилання представника відповідача на те, що отримання орендної плати свідчить про наступне схвалення правочину не має правового значення також з огляду на те, що, як свідчать матеріали справи, позивач нікого не уповноважував на підписання договору оренди землі, тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення ч.1 ст.241 ЦК України щодо наступного схвалення правочину.

Доводи апеляційної скарги ФГ «Березівське» не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання договору оренди землі недійсним, не свідчать про порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову щодо повернення спірної земельної ділянки позивачу, не застосував наслідки передбачені ст.216 ЦК України,є такими, що не ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 успадкував спірну земельну ділянку після смерті своєї бабусі - ОСОБА_4 за заповітом (а.с.7).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Як встановлено судом, спірна земельна ділянка, успадкована ОСОБА_3, з 01 жовтня 2009 року по теперішній час перебуває у користуванні орендаря ФГ «Березівське» на підставі договору оренди землі від 01 жовтня 2009 року, укладеного зі ОСОБА_4 (спадкодавцем).

Вказаний договір оренди землі зареєстрований у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 січня 2010 року за № 04.10.374.00005, що підтверджується копією договору, наданою позивачем до позову та оригіналом договору оренди, наданим представником відповідача для огляду в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В установленому законом порядку договір оренди землі від 01 жовтня 2009 року недійсним не визнано, даний договір не припинено (розірвано) в установленому законом порядку, тому за таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для повернення земельної ділянки позивачу.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що суд безпідставно не прийняв до уваги довідку відділу Держземагенства у Маловисківському районі від 29 липня 2014 року за № 2460/032/11-14 «Про кількісну характеристику земельної ділянки, розподілення серед власників та користувачів» про те, що є лише одне наявне обмеження (обтяження) на земельну ділянку, що належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку за № :02:000:0831, а саме договір оренди земельної ділянки з ФГ «Березівське» терміном на 10 років від 05 жовтня 2012 року (а.с.33), не врахував, що відсутня реєстрація договору оренди землі, укладеного зі ОСОБА_4 відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на законі.

У довідці, на яку посилається представник позивача, відсутні відомості про скасування державної реєстрації договору оренди землі від 01 жовтня 2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та ФГ «Березівське», не містять таких доказів і матеріали справи.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який вступив в дію з 01 січня 2013 року, передбачено створення єдиної системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з частиною 4 статті 3 Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, зокрема, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Тобто ч. 4 статті 3 Закону визначає долю тих речових прав на нерухоме майно, які виникли донабрання чинності цим Законом.

Для таких випадків застосовуються наступні правила:

1) не вимагається державна реєстрація речових прав, якщо на момент їх виникнення взагалі за чинним на той момент законодавством не була передбачена реєстрація таких прав;

2) не вимагається також державна реєстрація речових прав у разі, якщо був дотриманий порядок реєстрації визначений чинним на момент виникнення прав законодавством.

У всіх інших випадках вважається, що державна реєстрація речових прав відсутня із всіма правовими наслідками, які передбачені законом.

Зазначеним Законом передбачено реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а не реєстрацію правочинів, тому посилання на нього представника позивача є безпідставними.

З урахуванням того, що до ОСОБА_3 в порядку спадкування перейшли права та обов'язки орендодавця за договором оренди землі від 01 жовтня 2009 року, який укладено строком на 10 років, відсутні правові підстави для застосування ст.216 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами щодо оренди землі.

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 та апеляційну скаргу фермерського господарства «Березівське» відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: