АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Красвітної Т.П.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпровське обласне управління

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпровське обласне управління до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр «Валентина» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпровське обласне управління 11 жовтня 2013 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр «Валентина» про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на ті обставини, що 26 квітня 2006 року, на підставі заяви ОСОБА_2 про надання кредиту від 12 квітня 2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Дніпропетровське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 766/1. Відповідно до умов якого позичальнику було надано кредитні кошти у сумі 250 000 грн. за умовами сплати процентів за користування кредитом у розмірі 18 % річних, строком на 36 місяців, з остаточним погашенням кредиту не пізніше 25 квітня 2009 року (п. 1.2 Кредитного договору). ОСОБА_2 грошові кошти отримала, що підтверджується заявою на видачу готівки № 4 від 26 квітня 2006 року. Станом на 25 квітня 2009 року, по закінченню терміну користування кредитними коштами, позичальник грошові кошти не повернула, у зв»язку з чим утворилась заборгованість, яка, станом на 05 липня 2013 року становить 780 323,86 грн., у тому числі: прострочена заборгованість 192 000 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 135 861,98 грн. (з 01 травня 2009 року по 31 травня 2012 рік), 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 25 484,65 грн. (з 01 травня 2009 року по 05 липня 2013 рік), втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 426 977,23 грн. (з 01 травня 2009 року по 05 липня 2013 рік).

З метою забезпечення повернення грошових коштів, процентів за користування кредитними коштами та інших платежів, передбачених кредитним договором, з ТОВ «Кінотеатр «Валентина» 26 квітня 2006 рік було укладено договір поруки. Також, у забезпечення виконання умов кредитними договорами, між Банком та ТОВ «Кінотеатр «Валентина» 26 квітня 2006 року був укладений іпотечний договір, який 26 квітня 2006 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_3 за реєстраційним № 2566, де предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме : будівля кінотеатру «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з невиконанням боржником умов кредитного договору Банком прийнято рішення про вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлю кінотеатру «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності іпотекодавцю - ТОВ «Кінотеатр Валентина».

15 червня 2009 року за вих. № 12/276 Банком на адресу ТОВ «Кінотеатр «Валентина» та всіх боржників по кредитним договорам, було направлено лист повідомлення про заборгованість з проханням усунути порушення. Дане повідомлення було отримано, але залишено без задоволення, як з боку позичальників, так і з боку солідарного поручителя ТОВ «Кінотеатр «Валентина».

У зв»язку з чим, банком було прийнято рішення на вчинення виконавчого напису. 23 вересня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі правочинів за № 3859 на підставі іпотечного договору від 26 квітня 2006 року. Згідно виконавчого напису пропонувалось звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: будівлю кінотеатру «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та за рахунок коштів від реалізації будівлі кінотеатру «ІНФОРМАЦІЯ_1» задовольнити вимоги ВАТ «Ощадбанк» в розмірі 2 530 143,94 грн. 12 жовтня 2009 року на адресу банка надійшов лист підписаний директором ТОВ «Кінотеатр «Валентина». Однак, заборгованість погашена не була. Тому, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів існуючу заборгованість.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2014 року, залишено без розгляду зустрічну позовну заяву ТОВ «Кінотеатр «Валентина» до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання договору поруки недійсним.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 766/1 від 26 квітня 2006 року станом на 07 липня 2013 року у розмірі 780 323,86 грн. у тому числі: прострочена заборгованість по кредиту - 192 000 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 135 861,98 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 25 484,65 грн., витрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення боргу 426 977,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3 441 грн.

У задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення боргу - відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з тих підстав, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 квітня 2006 року ОСОБА_2 уклала з ПАТ «Державний ощадний банк України» кредитний договір, відповідно до умов якого отримала кредитні кошти у розмірі 250 тис. грн. на строк до 25 квітня 2009 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору банк 26 квітня 2006 року уклав із ТОВ «Кінотеатр «Валентина» договір поруки.

Пред'являючи позов, ПАТ «Державний ощадний банк України» посилався на те, що ОСОБА_2 та її поручитель, ТОВ «Кінотеатр «Валентина», кредитну заборгованість не погасили навіть і після направлення вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при вирішенні спорів про стягнення кредитної заборгованості із фінансових поручителів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши ч. 4 ст. 559 ЦК України, дійшов до правильного висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до поручителя, оскільки, строк виконання основного зобов'язання настав 25 квітня 2009 року, а банк звернувся до суду із позовом до поручителя, ТОВ «Кінотеатр «Валентина», лише 18 жовтня 2013 року.

Крім того, звернення позивача за вчиненням нотаріального напису та його виконанням є способом реалізації права позивача, однак, який не впливає на переривання строку звернення кредитору до суду, який визначений ч.4 ст. 559 ЦК України.

Такий висновок суду відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, висловленим, зокрема, у постановах від 13 лютого 2013 року № 6-3цс13, від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпровське обласне управління - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді