Києво-Святошинський районний суд Київської області
Провадження № 2/369/656/15
РІШЕННЯ

Іменем України

21.01.2015 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0840 га, цільове призначення для ведення садівництва, що знаходиться на території Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в Садівницькому товаристві «Будівельник-1». Право власності на земельну ділянку виникло у ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 15 вересня 1995 року за № 528 про передачу у приватну власність земельної ділянки та Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ № ЗМ000878 від 06 січня 1996 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів за № 32. На той час СТ «Будівельник-1», як і с. Бобриця відносились до Білогородської сільської ради. Наразі це територія Бобрицької сільської ради. На той час Державні акти на землю видавалися без присвоєння кадастрових номерів. В 2012 році в ході підготовки технічної документації на земельну ділянку для отримання кадастрового номера, оригінал Державного акта на право власності на землю було втрачено, про що було опубліковано оголошення в газеті «Уікенд».

29 серпня 2014 року ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виготовив на вказану земельну ділянку технічну документацію для присвоєння кадастрового номера. На підставі виготовленої документації земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :03:006:5014. Також ОСОБА_1 зазначала, що її право на земельну ділянку було зареєстровано у державному земельному кадастрі.

На теперішній час ОСОБА_1 бажає розпорядитися своєю земельною ділянкою, але через відсутність Державного акту на право приватної власності на землю вона не може цього зробити.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0840 га, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер :03:006:5014, що знаходиться на території Бобрицької сільської ради (раніше територія Білогородської сільської ради) Києво-Святошинського району Київської області, Садівницьке товариство «Будівельник-1», зареєстровану в державному земельному кадастрі на земельну ділянку 15 липня 2014 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник поданий позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Представник третьої особи Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, з'ясувавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у документах архівного фонду «Білогородська сільська рада» зберігається рішення виконавчого комітету Білогородської сільської ради від 15 вересня 1995 року № 528, згідно з яким у списку, що додається до рішення, за № 31 члену садового товариства «Будівельник» гр.. ОСОБА_1, що проживає АДРЕСА_1, передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка № 38 площею 0,0840 га для ведення садівництва.

Однак, до вказаної відповіді з архівного сектора Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області не було додано власне рішення виконкому Білогородської сільської ради про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості встановити дійсний факт передачі земельної ділянки із комунальної власності в приватну.

В матеріалах справи наявна копія Державного акта на право приватної власності на землю, відповідно до якого ОСОБА_1, яка мешкає у АДРЕСА_1, на підставі рішення виконавчого комітету Білогородської сільської ради народних депутатів від 15 вересня 1995 року № 528 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0840 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Білогородської сільської ради, з цільовим призначенням - для ведення садівництва. Вказаний акт було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 32.

Також до матеріалів справи додано копію Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 липня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :03:006:5014, розташована в Київській області, Києво-Святошинський район, на території Бобрицької сільської ради, Садівницьке товариство «Будівельник-1», з цільовим призначенням для ведення садівництва, загальною площею 0,0840. Додатком до вказаного витягу є кадастровий план земельної ділянки, відповідно до якої встановлено межі конкретної земельної ділянки та її місце розташування.

Відповідно до технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,0840 га, що надана гр.. ОСОБА_1 для ведення садівництва на території с/т «Будівельник-1» Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, розробленої Державним підприємством «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0840 га на території с/т «Будівельник-1» Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер :03:006:5014, цільове призначення - для ведення садівництва. Вказана технічна документація складена станом на серпень 2014 року.

Однак, в матеріалах справи наявна відповідь з Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області від 16 жовтня 2014 року за № 01-21/8749, з якої вбачається, що відповідно до матеріалів інвентаризації державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я гр. ОСОБА_1 не виявлений.

У судовому засіданні 18 листопада 2014 року ухвалою суду було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, та зобов'язано Управління Держземагенства Києво-Святошинського району Київської області надати суду належним чином завірену копію державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,0840 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер :03:006:5014, яка розташована на території Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Садівниче товариство «Будівельник-1».

З відповіді Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області на виконання ухвали суду від 18 листопада 2014 року, наданої 04 грудня 2014 року за № 01-21/10322, вбачається, що у зв'язку з реєстрацією прав на земельну ділянку у 2014 році, Управління не може надати правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку, оскільки вже не є розпорядником запитуваної інформації. Також рекомендовано звернутися із відповідним запитом до Реєстраційної служби Києво-Святошинського РУЮ для отримання інформації про земельну ділянку.

Тоді ж, 18 листопада 2014 року ухвалою суду було зобов'язано Реєстраційну службу Києво-Святошинського РУЮ Київської області надати суду відомості, за ким зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0840 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер :03:006:5014, яка розташована на території Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Садівниче товариство «Будівельник-1».

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 грудня 2014 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:5014.

Відповідно до Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29 грудня 2014 року, відомості про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:5014 відсутні.

Так, з відповіді на офіційний запит суду щодо надання відомостей про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:5014 суду неможливо встановити зареєстрованого у встановленому законом порядку власника земельної ділянки.

Також, із доданих до позовної заяви документів не вдається встановити, за ким зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку, та чи не була вона відчужена, оскільки необхідна інформація в офіційних реєстрах відсутня.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з положеннями п. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Однак, у зв'язку із втратою ОСОБА_1 оригіналу державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, вона не має можливості наразі підтвердити своє право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 37 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Так, у разі відсутності державного акта як основного правовстановлюючого документа, право власності ОСОБА_1 на землю має бути підтверджене відповідним рішенням виконкому Білогородської сільської ради про передачу їй у власність земельної ділянки.

Окрім того, ОСОБА_1 у своїй позовній заяві посилається на втрату Державного акта на право приватної власності на землю у 2012 році під час підготовки технічної документації на землю. Позивач зазначає, що у зв'язку із такою втратою було розміщено відповідне оголошення в газеті «Уікенд».

Відповідно до вимог абз. 3 п. 4.8. Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів № 325 від 22 червня 2009 року «Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» (в редакції, чинній на момент втрати Державного акта) при втраті державного акта землевласник (землекористувач) розміщує відповідне повідомлення в місцевих друкованих засобах масової інформації.

Однак, суду не вдається встановити із наявних матеріалів справи, що ОСОБА_1 вчинила всі необхідні дії у зв'язку із втратою державного акта, а саме розмістила оголошення в місцевому друкованому засобі інформації. Позивачем ОСОБА_1 не надано відповідного оголошення про втрату державного акта на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 59-60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін виникає спір.

З викладеного суд дійшов висновку, що право власності на землю ОСОБА_1 не було доведене у встановленому порядку, та суду недостатньо доказів для визнання такого права у судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на земельну ділянку не підлягають задоволенню.

Керуючись п. 4.8. Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів № 325 від 22 червня 2009 року «Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», ст. 37 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», п. «б» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, ст.ст. 316, 328 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 59-60, 213, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про визнання права власності на земельну ділянку, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.