АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/404/15 Справа № 205/3120/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Мовчан Д. В. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Гаражного кооперативу "Дніпро" про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року позивач звернувся до суду в зазначеним позовом до відповідача.

В обґрунтування позовних вимог, які згодом були уточнені, посилався на те, що з 19.01.1996 року і по теперішній час він є членом Гаражного кооперативу "Дніпро", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до членства в кооперативі йому було надано у користування капітальний гараж НОМЕР_1, який належить йому на підставі рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради від 19.01.1996 року за № 25/8. У гаражі він зберігає свій власний автомобіль та інше майно. Вночі 17.03.2013 року до його гаражу проникли невідомі та скоїли крадіжку. Вранці 18.03.2013 року він викликав міліцію та прибув до гаражного кооперативу. Після прибуття наряду міліції було зафіксовано, що у нього було викрадено майно на загальну суму 18806,00 грн. Перелік викрадених речей підтверджується довідкою слідчого СВ Ленінського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області лейтенанта міліції Бондаренко І.Ю. від 03.04.2013 року. Вказує на те, що Гаражний кооператив "Дніпро" не виконав взяті на себе обов'язки щодо охорони його рухомого майна, як члена кооперативу, в зв'язку з чим відповідач повинен відшкодувати йому завдані збитки в повному обсязі. Добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду відповідач відмовляється. Просив стягнути з Гаражного кооперативу "Дніпро" на його користь матеріальну шкоду у розмірі 18806,00 грн., судові витрати у справі 4235,20 грн. та судовий збір.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвали нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що 19.01.1996 року рішенням Виконавчого комітету Ленінського районної ради народних депутатів № 25/8 було переоформлено гараж в Гаражному кооперативі "Дніпро" з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 (а.с. 8 том. 1).

Згідно довідки № 13 від 09.03.2013 року ОСОБА_2 є членом Гаражного кооперативу "Дніпро" на підставі рішення Виконавчого комітету Ленінського районної ради народних депутатів № 25/8 від 19.01.1996 року і має гараж НОМЕР_1, пайовий внесок вніс в повному обсязі (а.с. 9 том 1).

Як зазначив ОСОБА_2, він використовував зазначений гаражний бокс для зберігання в ньому свого рухомого майна, у тому числі: комплект літньої гуми з дисками в кількості 4 штук, вартістю 6 464 грн. 00 коп., самовар "Тульский Баташева" 1899 року виробництва, вартістю 10 000 грн. 00 коп., заточний станок вартістю 748 грн. 00 коп., 50 метрів 3-х жильного проводу вартістю 425 грн. 00 коп., поливна система вартістю 1169 грн. 00 коп. Вищезазначене рухоме майно було викрадене.

17.03.2013 року до гаражу ОСОБА_2 проникли невідомі та скоїли крадіжку належного йому на праві власності майна.

Згідно довідки від 03.04.2013 року у провадженні СВ Ленінського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження зареєстроване у ЄРДР під № 0001671 порушене за фактом викрадення майна, що належить ОСОБА_2 з його гаража у Гаражному кооперативі "Дніпро" за адресою: АДРЕСА_1 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України (а.с.11 том 1).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись вимогами ст.ст. 208, 936, 937, 942, 949, 951, 977 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 28.06.1991 року "Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів", ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на обґрунтування, які викладені в заочному рішенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2013 року, як на підставу задоволення його позовних вимог, не можуть бути прийняті судом до уваги, так як зазначене рішення було скасовано ухвалою того ж суду від 17 березня 2014 року (а.с.129 т. 1), оскільки було ухвалено за відсутності відповідача у справі, який був позбавлений можливості скористатися своїм процесуальним правом довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно Статуту Гаражний кооператив "Дніпро" прийняв на себе зобов'язання здійснювати охорону майна, що знаходилося у боксі ОСОБА_2, а оскільки це майно було викрадено з боксу іншими особами, то кооператив повинен нести відповідальність та відшкодувати матеріальну шкоду, не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав:

Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 28.06.91 року "Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів" при розгляді вимог до ГБК про відшкодування шкоди, заподіяної членам кооперативу крадіжкою або пошкодженням автотранспортних засобів, що знаходились у гаражах, суди повинні виходити з того, що позовні вимоги можуть бути задоволені лише за умови, коли статутом ГБК або його органом управління в межах наданої компетенції передбачено обов'язок кооперативу по охороні автотранспортних засобів членів кооперативу або по їх схову. У випадках прийняття ГБК на себе обов'язку по охороні автотранспортних засобів він відповідає за заподіяну цьому майну шкоду, у разі неналежного виконання зазначеного обов'язку, з вини персоналу кооперативу.

Згідно пункту 1.1 Розділу 1 Статуту Гаражного кооперативу "Дніпро", затвердженого загальними зборами кооперативу 21.03.1998 року, Гаражний кооператив "Дніпро" є правонаступником кооперативу "Дніпро" з будівництва та експлуатації колективного гаража - стоянки для автомобілів та мотоциклів, які знаходяться у приватній власності особи.

Згідно підпункту "ж" пункту 3.6 Розділу 3 Статуту, до обов'язків кооперативу відноситься організація охорони та пропускного режиму на територію кооперативу.

Статут кооперативу не містить жодного положення, яке б передбачало його обов'язок здійснювати зберігання речей його членів, які знаходяться на території такого кооперативу (боксу).

Доводи ОСОБА_2 щодо обов'язку кооперативу по охороні його майна, що знаходилося у боксі, спростовуються положеннями пункту 1.1 Правил внутрішнього розпорядку Гаражного кооперативу "Дніпро", затверджених на загальних зборах членів кооперативу 14.03.2009 року (а.с.99-100), згідно яких бокси гаражного кооперативу призначені для стоянки та обслуговування транспортних засобів членів кооперативу; пунктом 2.2 закріплено обов'язок члена кооперативу використовувати бокс за прямим призначенням, тобто стоянка та обслуговування транспортного засобу. Всупереч вказаним правилам, ОСОБА_2 використовував бокс не за призначенням.

Решта доводів, викладених в апеляційній скарзі, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду, а зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та повторного обґрунтування заявлених вимог з викладенням таких же самих обставин і доказів, яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст. 212 ЦПКУкраїни.

Порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова