Справа № 357/9718/14 Головуючий у І інстанції Рябченко Л.А.
Провадження № 22-ц/780/101/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
Категорія 26 15.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу та зустрічними позовами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договорів поруки припиненими ,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У липні 2014 року Позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»(надалі Банк) 3вернувся з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 26.06.2008 р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту, але відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості з листопада 2011 року, чим порушує взяті на себе зобов'язання.

Станом на 16.04.2014р. заборгованість за кредитним договором складає 35 466,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.04.2014 р. (11,39611грн. за 1 долар США) еквівалентно 404 184,03грн., з яких:

23 924,82 долари США, що еквівалентно 272649,88 грн. - заборгованість за кредитом,

9 755,79 доларів США, що еквівалентно 111178,06 грн. - заборгованість за процентами,

9 897,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом,

10 458,34 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Які просить стягнути солідарно з відповідачів в примусовому порядку.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись з зустрічним позовом. який обґрунтували тим, що умовами договору поруки не визначено строк, після якого порука припиняється. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В разі застосування банком процедури, згідно п. 1.2.2, п.6.1 кредитного договору, щодо повернення всієї суми кредиту достроково, банк повідомляє про встановлення такого нового терміну повернення кредиту шляхом направлення письмової вимоги поштою за адресою позичальника. Отже, строк основного зобов'язання встановлений моментом пред'явлення вимоги. Банк скористався правом дострокового повернення позики та припинення кредитних правовідносин, направивши вимогу на адресу відповідачів 23.12.2013 р.. В зв'язку з тим, що з моменту укладення договорів поруки від 26.06.2008 р. до пред'явлення позову пройшло близько 6 років, то вимоги позивача задоволенню не підлягають, а порука за кредитним договором, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, на день звернення до суду припинена.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2014 року позов банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.и солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість в розмірі 404 184 грн. 03 коп. та судові витрати в розмірі 3 654грн.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням апелянти звернулись з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просили рішення суду скасувати та задоволити їх позовні вимоги.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Задовольняючи позов банку та відмовляючи в задоволені зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що первісний позов відповідає вимогам закону, а зустрічні позовні вимоги доводи позову не відповідають вимогам законодавства та наданим доказам.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2008 р. між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір № 0 про надання споживчого кредиту в розмірі 33 000 доларів США. Відповідач зобов'язався щомісячно повертати наданий кредит в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно з додатком № 1 до договору, з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 26.06.2018 р., якщо тільки не застосовується інший термін погашення кредиту, відповідно до п. 1.1, 1.2 кредитного договору.

Додатковою угодою № 1 від 18.02.2009 р. до кредитного договору були внесені зміни кінцевого терміну погашення кредиту до 26.12.2018 р. та зміни до графіку погашення кредиту.

За користування кредитними коштами відповідач зобов'язався сплатити проценти у розмірі 15% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін у розмірі збільшеному вдвічі.

Згідно з п.4.1 договору, за порушення термінів повернення кредиту та/або терміну сплати процентів за кредит відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника 26.06.2008 р. були укладені договори поруки № 213971 з ОСОБА_2, № 213973 з ОСОБА_6, № 213969 з ОСОБА_3. Згідно з п.п.1.1-1.5 договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Відповідно до п.3.1 договорів поруки, договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором.

Згідно з п. 3.1.3 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника право вимагати від відповідача дострокового повернення всієї суми кредиту та сплатити кредит, змінивши терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділу 6 договору, у разі порушення позичальником умов кредитного договору.

Згідно з п.3.4.3 позичальник зобов'язується достроково повернути банку всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту у порядку, визначеному розділом 6 договору.

Згідно з п.6.1 договору, сторони погодили, що банк має право, відповідно до п.6.1.2 визнати термін повернення кредиту таким, що настав, згідно з п.1.2.2 цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Відповідно до п.6.2 договору, в разі застосування банком права, передбаченого п.6.1.2 кредитного договору та направлення банком на адресу відповідача вимоги про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов договору протягом 31 календарного дня з дати одержання вказаної вимоги, термін повернення кредиту сплати за кредит вважаються такими, що настали на 32 календарний день, рахуючи з дати одержання позичальником вказаної вимоги банку, а у випадку неотримання звідомлення банку - на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику звідомлення банку про дострокове повернення кредиту від банку.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач 23.12.2013 р. поштою направив відповідачам вимоги від 19.12.2013 р. про усунення порушень умов кредитного договору, що підтверджується реєстром відправлень із штампом поштового відділення, на адресу за місцем їх реєстрації: АДРЕСА_1. Зазначені вимоги всі відповідачі отримали, про що зазначено у зустрічних позовних заявах, запереченні на позов та визнав представник відповідачів у судовому засіданні. Банком отримані зворотні поштові повідомлення про вручення вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_3 18.12.2013 р. Вимоги банку відповідачі не виконали.

Станом на 16.04.2014 р. утворилася заборгованість за кредитним договором згідно розрахунку в розмірі 55 466,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.04.2014 р. (11,39611грн. за 1 долар США) становить 404184,03 грн., яку позивач просить стягнути в національній валюті, зокрема:

272649,88грн. (23924,82 долари США) - заборгованість за кредитом,

111178,06грн. (9755,79 доларів США) - заборгованість за процентами,

9897,75грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом,

10458,34грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитор) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що банк скористався правом, передбаченим п.6.1.2 кредитного договору та направив на адресу як позичальника, так і поручителів, вимоги про дострокове повернення кредиту, які відповідачі не виконали протягом 31 календарного дня з дати одержання вказаної вимоги, то термін повернення кредиту та сплати за кредит вважаються такими, що настали на 32 календарний день, рахуючи з дати одержання позичальником вказаної вимоги банку, а у випадку неотримання повідомлення банку - на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення банку про дострокове повернення кредиту від банку. Оскільки, банк не отримав зворотного повідомлення про отримання вимоги позичальником ОСОБА_1, то термін повернення кредиту та сплати за кредит вважаються таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення банку (з 23.12.2013р.), а саме 2.02.2014 р., враховуючи, що це був вихідний день, термін повернення кредиту вважається таким, що настав 3.02.2014 р.. Позичальник та поручителі визнали, що вимоги банку отримали.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконав вимогу банку про повернення кредиту та інших платежів: відсотків за користування кредитом, пені, тому місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача за первісним позовом.

В цій частині рішення не оскаржувалось та заяву про застосування строків позовної давності не подавалось.

Згідно з вимогами до ст.553 ЦК України, - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.»

Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частина 4 ст.559 ЦК України, на яку посилаються апелянти, як на підставу припинення договору поруки вказує, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов кредитного договору кінцевий терміном погашення кредиту був встановлений - не пізніше 26.06.2018 р., проте, відповідно до умов кредитного договору, зокрема п. п. 1.1, 1.2, 1.2.2, 6.2, 6.1.2, було застосовано інший термін погашення кредиту, тому строк виконання основного зобов'язання настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення банку.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідачами отримано вимогу - 28.12.2013 року та через 32 календарні дні - 29 січня 2014 року настав строк повернення. Позов було подано - 08.05.14 року - в 6-ти місячний строк з дати закінчення строку повернення -29.01.14 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку, відмову в задоволені зустрічного позову, оскільки договір поруки не може вважатися припиненим в зв'язку з тим, що кредитор не пред'явив позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки та кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання пред'явив позовні вимоги до поручителів.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга і в цій частині не підлягає до задоволення.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: