АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/363/15 Головуючий 1 інстанції - Чудовський Д.О.
Справа № 646/9386/14-ц Доповідач -Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Яцини В.Б.

суддів колегії - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Червонозаводського району Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Управління у справах громадянства, еміграції та реєстрації фізичних осіб Червонозаводського МУ МВС України в Харківській області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення строку спілкування з дитиною, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод та встановлення строку спілкування з дитиною.

В обґрунтування позову вказав, що між ним та відповідачкою 28.10.2008 року зареєстровано шлюб, який було розірвано 17.06.2014 року. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу, мешкає разом з відповідачкою. Відповідачка разом з їх сином проживає за невідомою позивачу адресою та лише інколи надає можливість для спілкування з дитино, у зв'язку з чим позивач просить суд встановити строк для спілкування з диною, а також зобов'язати відповідача привозити дитину для спілкування з позивачем за місцем реєстрації дитини, а також - надати можливість виїзду з сином в період шкільних канікул на відпочинок.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково, заперечувала проти позовних вимог в частині запропонованого позивачем строку для спілкування з дитиною, оскільки це взагалі позбавить її можливості спілкуватися з дитиною у вихідні дні. Також заперечує проти задоволення вимог щодо надання можливості виїзду з дитиною на відпочинок в період його шкільних канікул, посилаючись на їх передчасність, оскільки дитина ще не навчається у школі.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2014 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 було задоволено частково. Встановлено строк спілкування батька - ОСОБА_3 з дитиною - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в суботу з 11 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин, щотижня.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 частину сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених позивних вимог, у розмірі 81,20 грн., іншу частину сплаченого судового збору зарахувано в дохід держави.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення районного суд скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позивні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що районний суд безпідставно врахував у значно більшій мірі право відповідачки на виховання і спілкування з сином, та не звернув уваги на те, що просив позивач встановити строк спілкування у суботу з 11-00 години по 20-00 годину та у неділю з 11-00 години по 15-00 годину, суд неправильно вирішив питання про відшкодування судових витрат.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що від спільного шлюбу, який був розірваний 17 червня 2014 року, сторони мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір'ю, сторони по справі проживають окремо.

Вирішуючи позов, районний суд виходив з того, що: встановлення на протязі двох вихідних днів запропонованого позивачем часу для спілкування з дитиною лише для батька порушить рівність прав сторін на спілкування та їх обов'язків у вихованні дитини; позовні вимоги про надання можливості виїзду з дитиною на відпочинок в період шкільних канікул є передчасним, оскільки дитина ще не досягла шкільного віку; в матеріалах справи відсутні докази про неможливість позивачу самостійно забирати дитину за місцем її фактичного проживання разом з матір'ю - відповідачем по справі, яке позивачу на час вирішення справи стало відомо. Посилання у скарзі на те, що відповідач може змінити своє місце проживання, або перешкоджати позивачу у визначеному судом спілкуванні з дитиною нічим об'єктивно не підтверджено, є припущенням і тому апеляційний суд їх не бере до уваги, за недоведеністю. При виникненні таких утруднень при виконанні рішення суду, вони вирішуються у передбаченому ЦПК України порядку.

Таким чином, висновки суду про час спілкування з дитиною лише у суботу з 11.00 до 20.00 годин є обґрунтованими та відповідають положенням ст. 141 СК України про те, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не зважаючи на розірвання шлюбу між ними, або проживання їх окремо від дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України судовому захисту підлягає лише порушене право того з батьків, який проживає окремо від дитини, тому висновки районного суду про часткове задоволення позову в цій частині також є законним і обґрунтованим, а доводи скарги їх не спростовують. Рішення суду про часткове відшкодування судових витрат за рахунок відповідача відповідає положенням ст. 88 ЦПК України про порядок розподілу судових витрат.

В резолютивній частині рішення зазначено про те, що вони в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню. Однак, як вбачається з цього ж рішення та матеріалів справи, ніяких позовних вимог про стягнення аліментів суд не розглядав і рішення про їх стягнення не судом не ухвалювалося.

Тому, зазначення в рішенні суду про негайне виконання про стягнення аліментів за один місяць є опискою, яка підлягає виправленню в порядку ст. 219 ЦПК України.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Тому, з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: