У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 3 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати нечесною підприємницькою практикою дії публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») щодо повідомлення його про те, що проведення переказу з банківської картки на рахунок платіжної системи РауРаl по курсу Приватбанку завжди більш вигідне для клієнта, ніж оплата по курсу системи РауРаl; визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо надання йому недостовірної інформації про порядок та умови проведення переказу з банківської картки Приватбанку на рахунок платіжної системи РауРаl, а також щодо відмови у перерахуванні 26 січня 2015 року з його карткового рахунку грошових коштів на рахунок системи РауРаl коштів у сумі 23 810 грн 31 коп., порушенням його прав як споживача; визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо надання йому неповної, недостовірної та у спосіб, непередбачений законодавством чи домовленістю сторін, відповіді на звернення позивача у формі листа №20.1.0.0.0/7-20141217/2982 від 28 грудня 2014 року незаконними та такими, що порушують його права як споживача, відшкодувати йому матеріальні збитки у сумі 130 грн. та моральну шкоду у розмірі 500 грн.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 4 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.Визнано нечесною підприємницькою практикою дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо повідомлення ОСОБА_4 про те, що проведення переказу з банківської картки на рахунок платіжної системи РауРаl по курсу Приватбанку завжди більш вигідне для клієнта, ніж оплата по курсу системи РауРаl. Визнано дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо надання ОСОБА_4 недостовірної інформації про порядок та умови проведення переказу з банківської картки Приватбанку на рахунок платіжної системи РауРаl, а також щодо відмови у перерахуванні 26 січня 2015 року з його карткового рахунку грошових коштів у сумі 23 810 грн 31 коп. на рахунок системи РауРаl, - порушенням прав споживача ОСОБА_4 Визнано дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо надання ОСОБА_4 неповної, недостовірної та у спосіб, непередбачений законодавством чи домовленістю сторін, відповіді на його звернення у формі листа № 20.1.0.0.0/7-20141217/2982 від 28 грудня 2014 року незаконними та такими, що порушують права споживача ОСОБА_4 Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 130 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 3 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» визначено, що заява про захист прав споживача має повністю відповідати вимогам ЦПК України щодо форми й змісту позовної заяви, зокрема, містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обгрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов'язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_4 у задоволенні його позовних вимог, оскільки останній обрав спосіб захисту своїх прав по вищезазначеним вимогам, які не передбачені ст. 16 ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів». Вирішуючи питання щодо відшкодування шкоди, суд правильно виходив із того, що позивач ОСОБА_4 не довів незаконність винних дій відповідача, як особи, що надала послуги, у зв'язку з цим апеляційний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні і в цій частині позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Київської області від 3 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана

Колегія суддів: