Справа № 456/4351/14-ц
Провадження № 2/456/247/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2015 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

при секретарі - Сунак Н. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду в якому просить визнати недійсним договір позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на суму 10 000 грн..

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період осінь 2012 - зима 2013 років ним була надана добровільна допомога в проведені ремонтних робіт відповідачу у справі в будинку за адресою АДРЕСА_1. Відповідач будучи незадоволеним якістю проведених робіт, звернувся до нього з вимогою провести повторно ремонтні роботи та усунути недоліки. Він в свою чергу, будучи незадоволеним тим фактом, що відповідач не оплатив в обумовленому розмірі винагороду за виконані роботи, відмовився від додаткового виконання робіт. В подальшому його було викликано до Стрийського МВ для відібрання пояснень щодо поданої відповідачем заяви про неякісне виконання ним ремонтних робіт. В ході цих дій, працівниками міліції, щодо нього було застосовано заходи психологічного тиску, та спонукано написати на ім"я начальника міліції розписку про те, що ОСОБА_1 поверне ОСОБА_2 позику в період з травня 2013р. до кінця року. Але, жодних грошових коштів позивач у відповідача не позичав та договору позики між сторонами не укладалось. Фактичної передачі грошових коштів не було, а тому договір позики в письмовій формі не укладався. Також, з тексту розписки вбачається, що така написана на ім"я начальника Стрийського МВ, фактично грошові кошти не передавались, а позивач визнав заборгованість, яка начебто виникла в нього перед ОСОБА_2 виключно через те, "що останній неякісно виконав ремонт". А тому вважає, що такий договір позики повинен бути визнаний недійсним.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, додатково позивач пояснив, що в 2012р. усно домовився з ОСОБА_2, про проведення в житловому будинку останнього ремонтних робіт. Будинок був великий, а тому ремонтні роботи проводив біля двох років. По завершенню робіт, ОСОБА_2 будучи незадоволеним нібито якістю таких, почав вимагати в нього повернення коштів, які заплатив йому за роботу. Зокрема, протягом тривалого періоду часу, ОСОБА_2 погрожував йому та членам його сім"ї, а потім до нього приїхали працівники міліції (дільничі інспектори) та змусили поїхати до будинку ОСОБА_2. Під час розмови в будинку ОСОБА_2 та погроз в його сторону, він під диктовку дільничого інспектора ОСОБА_5 написав розписку на ім"я начальника Стрийського МВ про те, що зобов"язується повернути грошові кошти ОСОБА_2. Однак, жодних грошових коштів в ОСОБА_2, а ні в той день, ні до того не зичив, кошти отримав за виконані роботи і не в повному обсязі (за два роки роботи ОСОБА_2 заплатив 10 000 грн.). Розписку писав під тиском працівників міліції, які казали, що в противному випадку порушать проти нього кримінальну справу. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники в судовому засіданні позов заперечили, додатково відповідач пояснив, що дійсно в них з ОСОБА_1 була усна домовленість на

виконання ремонтних робіт в його будинку. В якості авансу, ОСОБА_1 взяв в нього 10 000 грн. за які зобов"язався провести всі ремонтні роботи (під ключ). Однак ремонт виконав неякісно, через що він був змушений найняти інших майстрів та все переробляти. Зважаючи на те, що добровільно ОСОБА_1 відмовлявся повернути йому отримані за роботу кошти, він звернувся в міліцію. За декілька днів ОСОБА_1, прийшов до нього з дільничим та добровільно написав розписку про те, що зобов"язується повернути йому отримані кошти. Чому розписка написана на ім"я начальника міліції не знає. В день написання розписки грошових коштів ОСОБА_1 не передавав, а дав тільки 10 000 грн. як аванс за виконання ремонтних робіт. На даний час він звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про повернення боргу. Просив в позові відмовити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дільничий інспектор Стрийського МВ, в судовому засіданні показав, що зі сторонами по справі знайомий давно, оскільки працював дільничим інспектором в їхніх селах. Спочатку до нього звернувся (усно) ОСОБА_1 та повідомив, що в нього виник конфлікт з ОСОБА_2 через виконання ремонтних робіт, та останній вимагає в нього гроші. Просив посприяти вирішити конфлікт з ОСОБА_2. Потім з заявою в міліцію звернувся ОСОБА_2. За декілька днів він разом з дільничим інспектором ОСОБА_5, взявши з собою ОСОБА_1 зустрілись з ОСОБА_2 щоб сторони добровільно вирішили спір. В ході розмови ОСОБА_1 добровільно написав розписку в якій зобов"язався повернути гроші ОСОБА_2. Чому розписку написано на ім"я начальника міліції не знає, особисто він ОСОБА_1 як писати розписку не диктував. Під час написання розписки жодних грошей ОСОБА_2 ОСОБА_1 не передавав.

Свідок ОСОБА_4 мати позивача, в судовому засіданні показала, що її син виконував ремонтні роботи в ОСОБА_2 на протязі двох років. За ці роботи ОСОБА_2 з сином в повній мірі не розрахувався. А навпаки за деякий час приїхав до неї з двома працівниками міліції та погрожуючи вимагав повернути йому кошти. Гроші син в ОСОБА_2 не зичив, а отримав такі за роботу. Також зі слів сина їй відомо, що працівники міліції заставили його написати розписку про повернення ОСОБА_2 грошей.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких міркувань.

Як беззаперечно встановлено судом та, що не заперечується сторонами на початку 2012р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникла усна домовленість про проведення ОСОБА_1 ремонтних робіт в будинку ОСОБА_2. Ремонтні роботи проводились протягом тривалого часу (більше одного року) та в ході цього ОСОБА_2 оплачував виконання цих робіт, зокрема за весь період часу виплатив ОСОБА_1 10 000 грн. це також підтверджено сторонами по справі. Тобто між сторонами виникли відносини підряду.

Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов"язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов"язується прийняти та оплатити вказану роботу.

Також як встановлено судом, в подальшому будучи незадоволеним якістю виконаних робіт ОСОБА_2 почав вимагати в ОСОБА_1 повернення оплачених йому за роботу коштів. Після чого, ОСОБА_1 написав розписку в якій обіцяв повернути ОСОБА_2 кошти в сумі 10 000 грн..

Зокрема як вбачається з спірної розписки, така складена на ім"я начальника Стрийського МВ від імені ОСОБА_1. В такій вказано, що ОСОБА_1 обіцяє кошти в сумі 10 000 грн. повернути ОСОБА_2, якщо він не поверне ці кошти, просить притягнути його до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Дані кошти зобов"язується повернути до кінця 2013р.. Дана заборгованість виникла в нього через те, що він неякісно виконав ремонт ОСОБА_2 в його житловому будинку.

Вважаючи вказану розписку договором позики, позивач просив визнати її недійсним.

Згідно ст. 1046 ЦК України "за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти ..., а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) ... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками".

Згідно ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути

представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Однак, як вже встановлено судом, жодних грошових коштів (або інших речей), а ні в день написання розписки, ні в інший день ОСОБА_2 ОСОБА_1 в позику не передавав, тому договору позики між сторонами укладено не було, а тому не може бути визнаний недійсним правочин, який не був укладений, через це позовні вимоги є безпідставними.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення

Суддя: Н. М. Янів