Справа № 373/3373/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Колодко Л.В.

при секретарі Тітровій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛ ОІЛ» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись з названим позовом в суд. Свої вимоги обгрунтовують тим, що внаслідок вибуху в підвальному приміщенні автозаправного комплексу «БРСМ-Нафта», розташованого в місті Переяслав-Хмельницькому Київської області по 1-му Комунарському провулку, 33, на 45-ому кілометрі автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ, загинуло кілька осіб, в тому числі їх донька ОСОБА_3, яка працювала оператором в зазначеному підприємстві. Діяльність автозаправного комплексу є джерелом підвищеної небезпеки, тому відповідач має відповідати за завдану шкоду відповідно до вимог ст.ст. 1167, 1187 ЦК України.

Їм, батькам, в зв'язку зі смертю дочки, заподіяно моральну шкоду, оскільки, через втрату дочки, вони тривалий період страждають і втрату дочки не можна відновити, їх життя спустошене. Просили стягнути на користь кожного з них по 250000,00 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 03.12.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Київської області Кучеренко Н.М. і зареєстрованої в реєстрі за №1531 і за №1532, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити їх.

Представник відповідача Монастиренко О.Ю., який діє на підставі довіреності від 14.01.2015 року, посвідченої директором ТОВ „БЕЛ ОІЛ" Піроженко Р.Ю., позов не визнав, посилаючись на те, що позивачі не визнані потерпілими в кримінальному провадженні, порушеного внаслідок нещасного випадку. Вважає, що ТОВ «БЕЛ ОІЛ» не може вважатись джерелом підвищеної небезпеки. Смерть ОСОБА_3 настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, а не в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, тому відшкодування шкоди неповинно проводитись згідно вимог ст.ст. 1167, 1168, 1187 ЦК України.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Внаслідок вибуху, що стався ІНФОРМАЦІЯ_3 року, близько 08 години 40 хвилин, у підвальному приміщенні автозаправного комплексу «БРСМ-Нафта», розташованого в місті Переяслав-Хмельницькому Київської області по 1-му Комунарському провулку, 33, на 45-ому кілометрі автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ, загинули кілька осіб, в тому числі дочка позивачів ОСОБА_3, яка працювала оператором АЗК ТОВ «БЕЛ ОІЛ» і знаходилась в момент вибуху на своєму робочому місці. Її смерть настала від тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

Згідно з абзацами 1, 2 пункту 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об'єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.

З акту проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку від 25.06.2014 року, з даних висновків судової вибухотехнічної експертизи від 04.06.2014 року №60-В та від 22.07.2014 року №8775/14-47 вбачається, що діяльність ТОВ «БЕЛ ОІЛ», пов'язана з використанням транспортних засобів, механізмів, обладнання, а також з використанням та зберіганням вибухо- та вогненебезпечних речовин, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб, а отже є джерелом підвищеної небезпеки в контексті ст. 1187 ЦК України.

Згідно вимог ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Позивачі є батьками ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, укладеного між подружжям ОСОБА_2, виданого 19.11.1977 року, спільне прізвище подружжя - ОСОБА_2; копією свідоцтва про народження ОСОБА_3, виданого 16.02.1984 року; копією свідоцтва про одруження ОСОБА_3 і ОСОБА_9, виданого 09.08.2003 року, згідно якого прізвище після одруження дружини - ОСОБА_3.

В силу п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно вимог ч.ч.2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивачі та їх дочка ОСОБА_3, яка загинула внаслідок вибуху, були дружньою родиною. Дочка була вихованою молодою жінкою, не мала поганих звичок, вела активний спосіб життя, гарно навчалась.

Позивачі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в зв'язку з втратою дочки, страждають, оскільки таку втрату неможливо відновити. Вони морально спустошені і їх біль, смуток не можна загоїти ніякими діями та словами.

Отже, позивачам заподіяно моральну шкоду.

Відповідно до вимог ч.ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідач ТОВ «БЕЛ ОІЛ» мав фінансову і технічну можливість і час забезпечити якість експлуатації АЗК, належне дотримання техніки безпеки, щоб уникнути аварії та зберегти життя і долі десятки людей.

Вибух в підвальному приміщенні АЗК ТОВ «БЕЛ ОІЛ» стався через втрату відповідачами почуттів власної відповідальності дисципліни та неуважність до тих, хто може бути поруч з його об'єктом підвищеної небезпеки.

Статтею 16 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» №2245 від 18.01.2001 року зазначено, що шкода (в тому числі моральна), заподіяна фізичним чи юридичним особам внаслідок аварії, що сталася на об'єкті підвищеної небезпеки, незалежно від вини суб'єкта господарської діяльності, у власності або у користуванні якого перебуває об'єкт підвищеної небезпеки, відшкодовується суб'єктом господарської діяльності цим особам у повному обсязі, крім випадків, коли аварія виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 24.10.2012 року у справі №6-123цс12 та постанові від 13.11.2013 року у справі №6-120цс13 у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім'ї працівника в результаті отриманого ним на виробництві професійного захворювання, а також про відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника в таких випадках здійснюється відповідно до положень ст. 1167, ч.2 ст. 1168 ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Верховним Судом України зазначено, що дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, а тому цей закон не регулює правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ст. 360-7 ЦПК України правові висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідач в особі представника Монастиренка О.Ю., який діє на підставі довіреності від 14.01.2015 року, посвідченої директором ТОВ „БЕЛ ОІЛ" Піроженко Р.Ю., визнає розмір заподіяної моральної шкоди позивачам, але вважає, що дана шкода має відшкодовуватись за нормами Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання".

Доводи представника відповідача Монастиренко О.Ю. про те, що позивачі не визнані потерпілими, що ТОВ «БЕЛ ОІЛ» не є джерелом підвищеної небезпеки та не доведено вину осіб в порядку кримінального судочинства щодо вибуху в підприємстві та причинного зв'язку між діями цих осіб і наслідками, що настали, тому позивачам не відшкодована шкода відповідно до вимог ст.ст. 1167, 1187 ЦК України, безпідставні, необґрунтовані і відхиляються дослідженими в судовому засіданні доказами та обгрунтуванням нормами вищезазначеного законодавства.

З огляду на вищевстановлені обставини, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі, зважаючи на глибину і тривалість завданих страждань та визнання розміру заподіяної шкоди представником відповідача.

Позивачів звільнено від сплати судового збору за подання позову про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи згідно п.2 ч.1 ст. 5 Закону України „Про судовий збір" від №3674-VI від 08.07.2011 року.

В силу ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 3654,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 16, 23, 1167, 1168, 1187, ст.ст. 10, 58 - 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛ ОІЛ» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛ ОІЛ» на користь ОСОБА_1 250000 (двісті п'ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди, на користь ОСОБА_2 250000 (двісті п'ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди та на користь держави 3654 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Складання рішення в повному обсязі виконано 19.01.2015 року.

Суддя: Л.В. Колодко