У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 2 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 20 серпня 2011 року близько 0 год. 30 хв. на автодорозі Тернопіль - Скалат - Гусятин - Жванець у напрямку с. Пробіжна Чортківського району Тернопільської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), у результаті якої загинули їхні діти: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ДТП відбувалася внаслідок взаємодії транспортного засобу «Мерседес Бенц Спринтер 313», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6, яким було застраховано цивільну відповідальність в приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») і транспортним засобом ВАЗ-21115, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в національній акціонерній страховій компанії «Оранта».

Досудовим розслідуванням встановлено, що ДТП сталася з вини ОСОБА_6, у результаті порушення ним вимог п п. 2.9 «а», 11.2, 11.3, 1.5 Правил дорожнього руху України й ці порушення знаходяться в прямому причинному зв'язку з ДТП.

По кримінальній справі їх визнано потерпілими і згідно з чинним законодавством вони мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ураховуючи викладене, збільшивши та уточнивши позовні вимоги: ОСОБА_3 просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ПрАТ «УПСК» 100 тис. грн на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з втратою сина; ОСОБА_4 просив стягнути солідарно з відповідачів 100 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, пов'язаної зі смертю сина та 72 717 грн 71 коп. на відшкодування майнової шкоди; ОСОБА_5 просила стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ПрАТ «УПСК» 100 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та 38 362 грн на відшкодування майнової шкоди, пов'язаної зі смертю її сина в ДТП.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 3 липня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 95 тис. грн кожному на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 5 тис. грн кожному на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_4 50 тис. грн на відшкодування майнової шкоди, на користь ОСОБА_5 18 901 грн на відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 22 717 грн 71 коп. на відшкодування майнової шкоди, на користь ОСОБА_5 5 460 грн на відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 витрати на правову допомогу на користь ОСОБА_3 у розмірі 2 400 грн, на користь ОСОБА_4 у розмірі 2 667 грн, на користь ОСОБА_5 у розмірі 2 667 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 2 667 грн 42 коп. судового збору, з ПАТ «УПСК» 986 грн 58 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 2 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині компенсації моральної шкоди скасовано, ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 97 450 грн кожному; стягнуто з ПАТ «УПСК» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 2 550 грн кожному. Передано ПАТ «УПСК» права на залишки автомобіля ВАЗ - 21115, державний номерний знак НОМЕР_2, який зберігається на штрафмайданчику Чортківської державної автомобільної інспекції. У решті - рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «УПСК» просить оскаржуване рішення апеляційного суду в частині стягнення з нього на користь позивачів по 2 550 грн кожному на відшкодування моральної шкоди скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, у решті - рішення апеляційного суду залишити без змін.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 у судовому порядку визнаний винним у вчиненні ДТП, тому обов'язок по відшкодуванню майнової та моральної шкоди має бути покладено саме на нього та ПрАТ «УПСК», в якому він застрахував свій автомобіль у межах ліміту цивільно-правової відповідальності.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині компенсації моральної шкоди та частково задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що при стягненні моральної шкоди із страхової компанії, суд першої інстанції не врахував вимоги законодавства станом на день ДТП (п. 9.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Також зазначив, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність компенсації збитків, пов'язаних зі знищенням автомобіля, врахувавши висновок експерта, однак не застосував норми п. 30.3. вищевказаного Закону, про необхідність повернення залишків автомобіля страховій компанії.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 20 серпня 2011 року близько 0 год. 30 хв. на 86 км автодороги Тернопіль - Скалат - Гусятин - Жванець у напрямку с. Пробіжна Чортківського району Тернопільської області з вини ОСОБА_6, який керував автомобілем «Мерседес Бенц Спринтер 313», державний номерний знак НОМЕР_1, сталася ДТП, під час якої указаний транспортний засіб зіткнувся з автомобілем ВАЗ-21115, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7, внаслідок чого останній та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження, від яких померли.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована ПрАТ «УПСК».

Вироком Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 268 КК України, та засуджено його до семи років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 9.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Таким чином, законодавцем встановлюється виключний перелік осіб, які є потерпілими, а саме: треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Однак апеляційний суд доводам ПрАТ «УПСК» про те, що до потерпілих в розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачі не відносяться, оцінки не надав. При цьому визнання їх потерпілими у кримінальному процесі не може бути підставою чи передумовою для виплати страховиком моральної шкоди на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст рішення суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 316 ЦПК України, в якому, зокрема, зазначаються: узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, і положення закону, яким він керувався.

Таким чином, у судовому рішенні апеляційний суд зобов'язаний дати відповіді на всі доводи апеляційної скарги, оскільки інакше буде порушено вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів та переоцінку доказів.

Разом із тим у порушення наведених норм процесуального права апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу ПрАТ «УПСК», обмежився лише узагальнюючою фразою про те, що потерпілими у кримінальній справі визнано батьків померлих ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Отже, у порушення положень ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище положення закону уваги не звернув, не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 2 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська