Справа № 127/1707/15-ц
Провадження № 2-о/127/123/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Волошина С.В.,

народних засідателів - Ружанського Р.В., Гнатик В.В.,

при секретарі Тонкопій Ю.І.,

за участю прокурора Коломієць С.С.,

представника заявника - Швець О.Г.,

зацікавленої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І.Ющенка» про призначення амбулаторної примусової психіатричної допомоги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована: АДРЕСА_1, без її згоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І.Ющенка» про призначення амбулаторної примусової психіатричної допомоги ОСОБА_2 без її згоди.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в ВОПНЛ ім.акад.О.І.Ющенка. Спадковість психічними захворюваннями обтяжена - батько і брат страждають на психічне захворювання, являється інвалідом ІІ групи безтерміново. Неодноразово лікувалась стаціонарно в ВОПНЛ. Після виписки 12 років спостерігалась психіатром амбулаторно, підтримуюче лікування приймала нерегулярно, в 2010 році відмовилася зовсім. Психічний стан погіршився: неадекватно себе поводила, виникла тривога,стала дратівливою, агресивною, підозрілою, вважала, що «рідні хочуть отруїти її газом, щоб заволодіти квартирою», бродяжила селами, іншими містами. У зв'язку з цим неодноразово лікувалась стаціонарно в ВОПНЛ в різних відділеннях. 04.02.2013 року представлена на ЛКК з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», заключення: діагноз той самий, може бути виписана з лікарні з оформленням амбулаторного примусового лікування під наглядом дільничного лікаря. 08.12.2013 року відбулося виїзне засідання Вінницького міського суду, заяву щодо оформлення примусового амбулаторного лікування пацієнтки ОСОБА_2 задоволено. Спостерігалась дільничним психіатром, але категорично від підтримуючого лікування відмовлялась. Знаходилась на стаціонарному лікуванні в 10 відділенні ВОПНЛ (за рішенням суду) з 03.10.2013 року по 03.02.2014 року. Була виписана та представлена на ЛКК для продовження примусового амбулаторного лікування. Після виписки деякий час приймала підтримуюче лікування. Остання госпіталізація з 29.10.2014 року по 21.01.2015 року, в зв'язку з безсонням, тривогою, стала агресивна, конфліктувала з рідними, звинувачувала їх у поганому відношенні до себе, сама з собою розмовляла, уходила з дому, бродяжила, категорично відмовлялася від підтримуючого лікування, періодично відмовлялася від їжі та води. Під час знаходження в стаціонарі 19.01.2015 року представлена на ЛКК з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», рекомендовано амбулаторне примусове лікування під наглядом дільничного психіатра.

21.01.2015 року ОСОБА_2 оглянута комісією лікарів-психіатрів в міському диспансерному відділенні (протокол №8). За результатами огляду комісією складено висновок, в якому визначено діагноз «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. За психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу в зв'язку із схильністю відмови від їжі.

В судовому засіданні представник КЗ ВОПНЛ ім. академіка О.І. Ющенка Швець О.Г. заявлені вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві. Просила заяву задовольнити.

Прокурор Коломієць С.С., проти задоволення заяви не заперечує, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини.

ОСОБА_2 в судовому засіданні усвідомленої згоди на призначення амбулаторної примусової психіатричної допомоги не надала, повідомила, що все що написано в заяві неправда. Якщо їй треба буде психіатрична допомога вона сама звернеться до лікарні. Вказала, що факти отруєння дійсно мали місце. Також вказала, що колись у неї в голові щось посипалось.

Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора та ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в ВОПНЛ ім.акад.О.І.Ющенка. Спадковість психічними захворюваннями обтяжена - батько і брат страждають на психічне захворювання, являється інвалідом ІІ групи безтерміново.

Як вбачається з матеріалів справи, психічні розлади у ОСОБА_2 з'явилися в 1986 році, коли вона стала тривожною, підозрілою, відмовлялась від їжі, не спала вночі, висловлювала маячні ідеї, вважала, що «її хочуть отруїти». Вперше знаходилась на стаціонарному лікуванні в ВОПНЛ з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма». В подальшому неодноразово лікувалась стаціонарно в ВОПНЛ. Після виписки 12 років спостерігалась психіатром амбулаторно, підтримуюче лікування приймала нерегулярно, в 2010 році відмовилася зовсім. Психічний стан погіршився: неадекватно себе поводила, виникла тривога,стала дратівливою, агресивною, підозрілою, вважала, що «рідні хочуть отруїти її газом, щоб заволодіти квартирою», бродяжила селами, іншими містами. У зв'язку з цим неодноразово лікувалась стаціонарно в ВОПНЛ в різних відділеннях. 04.02.2013 року представлена на ЛКК з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», заключення: діагноз той самий, може бути виписана з лікарні з оформленням амбулаторного примусового лікування під наглядом дільничного лікаря. 08.12.2013 року відбулося виїзне засідання Вінницького міського суду, заяву щодо оформлення примусового амбулаторного лікування пацієнтки ОСОБА_2 задоволено. Спостерігалась дільничним психіатром, але категорично від підтримуючого лікування відмовлялась. Знаходилась на стаціонарному лікуванні в 10 відділенні ВОПНЛ (за рішенням суду) з 03.10.2013 року по 03.02.2014 року. Була виписана та представлена на ЛКК для продовження примусового амбулаторного лікування. Після виписки деякий час приймала підтримуюче лікування. Остання госпіталізація з 29.10.2014 року по 21.01.2015 року, в зв'язку з безсонням, тривогою, стала агресивна, конфліктувала з рідними, звинувачувала їх у поганому відношенні до себе, сама з собою розмовляла, уходила з дому, бродяжила, категорично відмовлялася від підтримуючого лікування, періодично відмовлялася від їжі та води. Під час знаходження в стаціонарі 19.01.2015 року представлена на ЛКК з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу», рекомендовано амбулаторне примусове лікування під наглядом дільничного психіатра.

21.01.2015 року ОСОБА_2 оглянута комісією лікарів-психіатрів в міському диспансерному відділенні (протокол №8). За результатами огляду комісією складено висновок, в якому визначено діагноз «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. За психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу в зв'язку із схильністю відмови від їжі (а.с.2).

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду.

У зв'язку з викладеним, суд вважає, що заяву слід задовольнити, так як ОСОБА_2 потребує психіатричної допомоги, а неможливість усвідомлювати необхідність лікування є підставою для примусового порядку надання допомоги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", ст.ст. 279-282, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву Комунального закладу "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка" про призначення амбулаторної примусової психіатричної допомоги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована: АДРЕСА_1, без її згоди - задовольнити.

Надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована: АДРЕСА_1 амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без її згоди.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Народні засідателі: