Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Мартинової К.П. , Кравця Ю.І.

при секретарі Железнова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скарго ОСОБА_2 на ухвалу про забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову (ст.ст. 153, 154 ЦПК України);, яку постановив Київський районний суд м. Одеси 30.10.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власності шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А

29.07.2014 року ОСОБА_2 звернулась позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Позивачка зазначала , що вона є власником будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Цей будинок подарував їй , її чоловік ОСОБА_4, який помер 14.03.2013 року . У цьому будинку зареєстрований ОСОБА_3 син померло чоловіка від попереднього шлюбу. У зв'язку з тим , що відповідач створює перешкоди їй як власнику в користуванні та розпорядженні майном позивачка просить усунути перешкоджання в користуванні власністю, а саме будинком розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_3 та зняття його з реєстрації.

ОСОБА_3 28.10.2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа ОСОБА_5 про визнання правочину , договору дарування недійсним , в якому просив визнати договір дарування будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 25 серпня 2012 року , а також договір дарування земельної ділянки за цією ж адресою недійсними поновивши строк позовної давності, ОСОБА_3 просив вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірний житловий будинок та земельну ділянку.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.10.2014 року заява представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволена. Суд наклав арешт на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Суд наклав арешт на земельну ділянку, площею 600 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Справи об'єднані в одне провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, вважаючи , що суд передчасно наклав арешт на майно, так-як не доведено , що накладення арешту може ускладнити виконання рішення суду, не обґрунтував свої вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, заперечення на неї судова колегія вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини ,на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень , крім випадків , встановлених ст..61 цього Кодексу .

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з ґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч. 1 та ч. З ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема,накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що відповідач зареєстрований та періодично мешкає у спірному будинку, вона має намір продати будинок ,який належить їй на праві власності (а.с.3).

ОСОБА_3 та його представник затверджують , що ОСОБА_2 має намір продати будинок.

Згідно наданим документам, цей будинок вже виставлений на продаж за 400000 у.о.

Представник апелянта не надав документів, яки б спростовували ці обставини.

За таких обставин судова колегія вважає, суд обгрунтовано наклав арешт на спірний будинок та земельну ділянку, підстав для скасування ухвали немає.

Доводи апеляційної скарги, що суд не навів докази та обставин у зв'язку з чим наклав арешт на будинок та земельну ділянку , спростовуються вищевканими обставинами.

Керуючись ст. ст. 209, 307ч.2 п.1,312,315,319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30.10.2014 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Оверіна

Судді Ю.І. Кравець

К.П. Мартинова