Провадження № 2/127/955/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого - судді Овсюк Є. М.,

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб на стороні відповідача управління Держземагенства у м.Вінниці Вінницької області, Вінницької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, визнання меж земельної ділянки погодженими та передачі земельної ділянки у спільну сумісну власність, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третіх осіб на стороні відповідача управління Держземагенства у м.Вінниці Вінницької області, Вінницької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, визнання меж земельної ділянки погодженими та передачі земельної ділянки у спільну сумісну власність.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням тринадцятої сесії шостого скликання Вінницької міської ради від 25 листопада 2011 року № 546 ОСОБА_1, надано, дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право на земельну ділянку на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 99 кв. м (частина будинковолодіння). Право на приватизацію даної земельної ділянки вона отримала у зв'язку із набуттям права власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 за Договором дарування від 20 травня 2003р. та Договором дарування від 23 травня 2003р. Так як співвласником будинку є ОСОБА_2, то для виготовлення вищезазначеної документації необхідна її згода та узгодження меж земельної ділянки, яких ОСОБА_2 не надає, хоча сама Державні акти на право власності на земельну ділянку отримала. Порядок користування даною земельною ділянкою для дарувальників був визначений рішенням Староміського районного суду від 10 лютого 1995р., згідно із яким в користування ОСОБА_2 виділена земельна ділянка площею 97;90 кв.м., ОСОБА_5 - 97,90 кв.м., в загальне користування співвласників ОСОБА_5 та ОСОБА_2 була виділена земельна ділянка площею 152 кв.м. Не зважаючи на те, що рішенням Староміського районного суду від 10 лютого 1995р. в загальне користування співвласників будинку АДРЕСА_1 була виділена земельна ділянка площею 152 кв.м., ОСОБА_2 не підписує заяву на адресу Вінницької міської ради про передачу такої земельної ділянки у їхню спільну сумісну власність. Своїми діями ОСОБА_2 перешкоджає позивачу в складанні, зборі та оформленні землевпорядної документації, чим порушує її законні права, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просила суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення.

Представник третьої особи на стороні відповідача управління Держземагенства у м.Вінниці Вінницької області Павловська О.Л. у вирішенні даного спору поклалась на розсуд суду.

Представник третьої особи на стороні відповідача Вінницької міської ради Люльчак Л.П. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши матеріали цивільної справи та інвентарної справи № 3411, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п.п. а, б ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. в ст. 183 ЗК України основними завданнями землеустрою є: встановлення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій з особливим природоохоронним, рекреаційним і заповідним режимами, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Згідно ст. 185 ЗК України землеустрій здійснюється суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, за рахунок коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим і місцевих бюджетів, а також коштів громадян та юридичних осіб.

Згідно ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 є землекористувачем земельної ділянки площею 99 кв.м. по АДРЕСА_1 . До нинішнього часу земельна ділянка знаходиться в комунальній власності органу місцевого самоврядування. Рішенням 13-їсесії шостого скликання Вінницької міської ради від 25.11.2011 року № 546 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання документа, що посвідчує право на земельну ділянку по АДРЕСА_1. Це право позивач набула у зв'язку з набуттям права власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 за договором дарування від 20.05.2003 року і за договором дарування від 23.05.2003 року.

Між позивачем і власником суміжної земельної ділянки ОСОБА_2 виник спір з приводу того, що остання не дає згоду по узгодженню меж земельної ділянки, що необхідно для виготовлення технічної документації.

Розглядаючи відповідні вимоги позивача суд прийшов до переконання, що позивачем невірно визначено спосіб захисту свого цивільного права і що позивач не скористався належним способом захисту.

Як зазначалось, земельна ділянка якою користується ОСОБА_1 відноситься до земель комунальної власності органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 12 ЗК України саме до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад і передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Таким чином, вимога позивача щодо визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку при відсутності відмови органу місцевого самоврядування не належить до компетенції суду.

Що стосується вимог позивача про визнання погодженими меж земельної ділянки без згоди на це, співвласника сусіднього землеволодіння ОСОБА_2 вона також задоволенню не підлягає з врахуванням слідуючого.

Відповідно до ч.5 ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян - заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. В даному випадку ОСОБА_1 до органу місцевого самоврядування чи органу влади з таким спором про межі земельної ділянки не звернулась і така можливість нею не втрачена, а отже звернення з цього питання до суду є передчасним.

Суд також приймає до уваги наявність рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 10.02.1995 року яким встановлено порядок користування будинком і земельною ділянкою між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 і що потреби повторно визначати межі земельної ділянки не має.

Той факт, що відповідно до договорів про дарування від 20.05.2003 року і 23.05.2003 року ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_1) стала власником частини житлового будинку немає значення для подальшого користування земельною ділянкою відповідно до зазначеного рішення суду.

Для вирішення зазначених в позові питань щодо передачі земельної ділянки у власність, складання технічної документації, визначення і встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_1 має право звернутись на вирішення до органу, який наділений відповідними повноваженнями - Вінницької міської ради і діючої при Вінницькій міській раді комісії по вирішенню земельних спорів. До нинішнього часу позивач цим правом для вирішення спору не скористався, що унеможливлює вирішення цього питання судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 158, 183, 185 ЗК України, ст.ст.10, 60, 81, 88, 213-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб на стороні відповідача управління Держземагенства у м.Вінниці Вінницької області, Вінницької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, визнання меж земельної ділянки погодженими та передачі земельної ділянки у спільну сумісну власність - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: