Номер провадження 2/331/1603/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2015 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що перебувала у цивільному шлюбі із відповідачем, від якого сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Син проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про сина. На теперішній час, з метою оздоровлення, підвищення інтелектуального рівня, розширення кругозору виникла необхідність вивезення дитини - ОСОБА_3до держави Російської Федерації, а саме в м.Ростов-на-Дону. Оскільки ОСОБА_1 з сином не мають можливості виїхати за кордон без дозволу відповідача, який уникає спілкування з ними, позивач змушена звернутися до суду. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд надати дозвіл на оформлення всіх повязаних із перетинанням державного кордону України документів, для виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди його батька ОСОБА_2, дозволити тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька до Російської Федерації, а саме в м.Ростов-на-Дону в період з 07 вересня 2015 року до 07 листопада 2015 року.

В судове засідання позивач не зявилась, представник позивача надав суду заяву в якій просить розглядати справу за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи без його присутності або про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не відомі. Неприбуття відповідача не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в ній доказів достатньо для розгляду справи по суті.

За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серія І-ЕД № 147413 від 09.06.2000 червня, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_4 - його матір'ю.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Первомайського міського управління юстиції у Луганській області, 10.09.2013 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5

Як встановлено судом, неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з матірю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про первинну реєстрацію особи переселенця № 1322 від 07.08.2014 року, наданою штабом по роботі з вимушеними переселенцями, які прибувають на територію Запорізької області з АР Крим, м.Севастополь, Донецької та Луганської областей.

Згідно з ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

На теперішній час позивачка має намір поїхати разом із неповнолітньою дитиною до Російської Федерації з метою оздоровлення сина та його інтелектуального розвитку, розширення кругозору, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька неповнолітнього сина, позивач це зробити не може.

Відповідно до посилань позивача відповідач уникає спілкування, а тому позивач не має можливості у добровільному порядку отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд сина за кордон. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач необґрунтовано обмежує права позивача на виховання дитини та її можливість, як матері дитини, надавати сину найкраще в житті.

Ст.ст. 6, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я.

Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

Таким чином, суд вважає, що права дитини на відпочинок, охорону здоров'я та свободу пересування підлягають захисту.

Враховуючи, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3 за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, 17.05.2000 року за кордон.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Дозволити ОСОБА_1 виготовлення проїзних документів, необхідних для виїзду з України до Російської Федерації, а саме м.Ростов-на-Дону, неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Дозволити ОСОБА_1 виїзд з України до Російської Федерації, а саме м.Ростов-на-Дону з неповнолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з 07 вересня 2015 року до 07 листопада 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.М.Світлицька