АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 1039/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Богінкевич С.М.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Фінансова Група «Страхові традиції», третя особа:Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив стягнути матеріальну шкоду із ЗАТ ФГ «Страхові традиції» у сумі 74.998 гривень, заподіяної внаслідок порушення службовими особами ЗАТ ФГ «Страхові традиції» умов договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на користь ОСОБА_1

В мотивування вимог посилався на те, що відповідач, який забезпечував цивільно-правову відповідальність винуватця ДТП - ОСОБА_2, відмовляється виплатити матеріальну шкоду, завдану його автомобілю, в результаті чого у ОСОБА_1 виникло право на вимогу вартості ремонтно-відновлювальних робіт, запчастин та витратних матеріалів, а також неустойки за прострочення страхової виплати.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року - позов задоволено частково.

Стягнуто із Закритого Акціонерного Товариства «Фінансова Група «Страхові традиції» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 5 356,87 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі , посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що позивач посилався на умови договору страхування згідно до ст. 979 ЦК України і Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», норми яких не потребують доказуванню.

Крім того, прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування страховиком та порядок його виплат в ст. 36.5 зазначено, що за кожний день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє протягом періоду за який нараховується пеня.

Зазначив, що в ході провадження у даній цивільній справі сторона позивачів зверталась до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача з залученням співвідповідача (клопотання у справі за вх. №46964/13-13х від 28.11.2013 року) - МТСБУ, відповідно до ст. 33 ЦПК України, але судом належної юридичної оцінки цьому клопотанню надано не було.

Суд першої інстанції не врахував, що згідно п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - МТСБУ відшкодовує шкоду у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та /або ліквідований для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов частково, суд виходив з обов'язку відповідача відшкодувати шкоду, оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП - ОСОБА_2, який був визнаний винним у вчинені ДТП, була забезпечена ЗАТ «Фінансова Група «Страхові традиції», а розмір завданої шкоди є доведеним.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що 20.02.2009 року з вини ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ЗАТ «Фінансова Група «Страхові традиції», сталася ДТП, в результаті якої автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень у розмірі 5 356,87 грн., що підтверджується рахунком №СС00038760 від 17.03.2009 року. (а.с.17)

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до ЗАТ «Фінансова Група «Страхові традиції» із заявами про виплату йому страхового відшкодування, однак останній виплату не здійснив.

Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, і майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, вірним є висновок суду про стягнення з відповідача вартості ремонтно-відновлювальних робіт, оскільки в діях страхової компанії вбачаються порушення законодавства про страхування, так як зобов'язання по виплаті коштів за шкоду, заподіяну ОСОБА_2, відповідальність якого була передбачена договором, не виконані.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені, то колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні зазначеної вимоги з огляду на таке.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором, а сплата неустойки відповідно до п.3.ч.1 зазначеної статті є одним з правових наслідків, що настає в разі порушення зобов'язання.

Також за правилами ст. 992 ЦК України за несплату або допущення при здійсненні прострочення страховик несе майнову відповідальність шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору або ЦК.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Зазначені положення Законів регулюють відносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач не є суб'єктом цього договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26.09.2012 року, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою.

Враховуючи те, що позивач не є страхувальником за полісом, а є потерпілою особою, тому підстав стягувати пеню немає.

Таким чином, рішення в цій частині відповідає вимогам закону та підстав для його скасування не встановлено.

Щодо вимог представника ОСОБА_1 про стягнення з МТСБ України матеріальної шкоди у розмірі 51 000 грн., то вони взагалі не стосуються розгляду даної справи з огляду на наступне.

З матеріалів справи убачається, що позивач у своїх уточнених вимогах ставив питання про стягнення страхового відшкодування лише з ЗАТ Фінансової групи «Страхові традиції» у сумі 74 998 грн., а вже в апеляційній скарзі апелянт просить стягнути 51 000 грн з МТСБ України, що є неприйнятним та суперечить вимогам процесуального законодавства.

Крім того, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Основними завданнями МТСБУ, серед іншого, є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом, (п.39.1 та п.39.2 ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів»)

Згідно до Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо -транспортних пригодах, затвердженої Рішенням Президії Моторного (транспортного ) страхового Бюро України від 31.03.2005 року. Бюро за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, встановлених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі недостатності коштів та майна страховика - члена Бюро, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за внутрішніми договорами обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. Строк ліквідаційної процедури не може перевищувати дванадцяти місяців. Господарський суд може продовжити цей строк на шість місяців, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно положень п. 20.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки по договорах обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки, для виконання яких у страховика, який ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами МТСБУ.

Відповідно до п.п. «г» п. 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та /або ліквідації, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності».

Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі постанови Господарського суду міста Києва від 17 січня 2013 року по справі №50/446-6 за заявою заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Управління державної охорони України до ЗАТ Фінансова група «Страхові традиції» про банкрутство, визнано ЗАТ Фінансова група «Страхові традиції» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Проте, колегія суддів вказує на те, що позивач не може пред'являти вимоги до Моторно (транспортного) страхового бюро України, оскільки в межах даного спору відсутні правові підстави для стягнення з Моторно (транспортного) страхового бюро України страхового відшкодування за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах на підставі п.п. «г» п. 41.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів», враховуючи той факт, що наведеною правовою нормою визначено обов'язок Моторно (транспортного) страхового бюро України відшкодувати шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів» у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та /або ліквідації для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності

Крім того, порядок укладання та виконання зобов'язань за договорами добровільного страхування регулюються положеннями Закону України «Про страхування», тому дія Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів» на ці відносини не поширюється.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді