Справа № 760/3680/15-ц
Провадження № 4-с-63/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року м. Київ

Солом'янського районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.

за участю секретаря - Слободянюк А.К.,

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, зацікавлена особа: ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа,-

В С Т А Н О В И В :

Представник ПАТ «Платинум Банк» звернувся до суду зі скаргою і просив визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 01.12.2014 року ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві по виконавчому провадженню № 35089138 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-4847, виданого Солом'янським районним судом м. Києва від 05.11.2012 року про звернення стягнення на предмет застави трикімнатної квартири за АДРЕСА_1 загальною площею 59,90 кв.м та житловою площею 43,30 кв.м, що належить на праві власності ОСОБА_1, зобов'язати ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві в порядку ст.51 ЗУ «Про виконавче провадження» відновити виконавче провадження 35089138 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-4847, виданого Солом'янським районним судом м. Києва від 05.11.2012 року про звернення стягнення на предмет застави трикімнатної квартири за АДРЕСА_1 загальною площею 59,90 кв.м. та житловою площею 43,30 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1, у зв'язку з визнанням постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 01.12.2014 року незаконною.

Посилався на те, що в порушення Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» державний службовець не вжив заходів щодо примусового стягнення боргу, виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувану з порушенням прав останнього.

Сторони в судове засідання не з'явились, про день та час судового розгляд були повідомлені належним чином. Про причини неявки суду невідомо. Від представника скаржника до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, скаргу підтримав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 01.12.2014 року ПАТ «Платинум Банк» повернуто виконавчий лист № 2-4847, виданий Солом'янським районним судом м. Києва від 05.11.2012 року про звернення стягнення на предмет застави трикімнатної квартири за АДРЕСА_1 загальною площею 59,90 кв.м та житловою площею 43,30 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1.

Також, відповідно до даної постанови, підставою повернення виконавчого листа є Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Пунктом 1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» визначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Частиною 23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Як вбачається з матеріалів справи кредит було надано особі, яка не є громадянином України, що підтверджується копією його паспорта, тимчасовою посвідкою на постійне місце проживання серії НОМЕР_1 та рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.02.2015 року.

Крім того, на момент укладання Договору про іпотечний кредит № 1.08022210 ОСОБА_1 не був зареєстрований у спірній квартирі, що підтверджується довідкою форми №3, виданої Центром обслуговуванням споживачів № 1 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» № 69-1 від 14.03.2014 року.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, державний виконавець: - здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; - надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; - розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; - заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; - роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

За п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Таким чином, враховуючи те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дію решти нормативно-правових актів та не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки, то дії державного виконавця при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві є неправомірними, оскільки такі дії не забезпечують виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та не спрямовані на забезпечення повного виконання виконавчого документу і схоронність іпотечного майна.

За змістом ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав стягувача, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Таким чином, суд вважає дії старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Цапенко С.М. щодо повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними, а постанову про повернення виконавчого документу стягувану незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 88, 386-389 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, зацікавлена особа: ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 01.12.2014 року ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві по виконавчому провадженню № 35089138 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-4847, виданого Солом'янським районним судом м. Києва від 05.11.2012 року про звернення стягнення на предмет застави трикімнатної квартири за АДРЕСА_1 загальною площею 59,90 кв.м та житловою площею 43,30 кв.м, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Зобов'язати ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві в порядку ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» відновити виконавче провадження 35089138 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-4847, виданого Солом'янським районним судом м. Києва від 05.11.2012 року про звернення стягнення на предмет застави трикімнатної квартири за АДРЕСА_1 загальною площею 59,90 кв.м та житловою площею 43,30 кв.м, що належить на праві власності ОСОБА_1 у відповідності до вимог закону.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя - Г.О. Козленко