РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/367/15-ц

пр. № 2/759/1975/15

11 лютого 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Лопатюк Н.Г.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2; треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до рішення виконкому Ленінградської районної ради народних депутатів від 28 березня 1988 року за №198, ОСОБА_5 видано ордер НОМЕР_1 на жиле приміщення: 4-кімнатну квартиру АДРЕСА_1, на сім'ю з 4-х осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6.

Власником особового рахунку та наймачем є ОСОБА_1.

В квазаній квартирі є зареєстрованими: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Крім того, в спірній квартирі також зареєстрований відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте, ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі більше восьми місяців, не сплачує комунальні платежі, особистих речей останнього в квартирі немає, і взагалі він в квартирою не цікавиться.

Комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб, а тому вона змушена сплачувати усі комунальні платежі, в тому числі і за відповідача у справі.

Таким чином, оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає більше шести місяців, не маючи перешкод в користуванні спірною квартирою, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрати по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняв, а тому його можливо вважати таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач проти задоволення позову заперечував в повному обсязі.

Треті особи в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, третіх осіб, з'ясувавши фактичні обставини справи, допитавши свідка, повно і всебічно дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В ході судового розгляду встановлено, що згідно ордеру на жиле приміщення НОМЕР_1, виданного 08 квітня 1988 року Виконавчим комітетом Ленінградського районної Ради народних депутатів м. Києва, ОСОБА_5 на сім'ю з 4-х осіб, в квартирі по АДРЕСА_1. Вказаний ордер видано на підставі рішення виконкома Ленінградської районної Ради народних депутатів від 28 березня 1988 року за №198 (а.с.7 - копія Ордеру).

Як вбачається з довідки за Формою №3 від 04 квітня 2014 року, в спірній квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 (власник особового рахунку), ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 (чоловік), ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 (син), ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 (донька), ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6 - довідка за Формою №3).

Згідно Акту від 05 січня 2015 року, при обстеженні спірної квартири, комісією було виявлено, що дійсно ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою з червня 2014 року (а.с.5 - Акт).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона не бачила відповідача пів року, з літа 2014 року.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він з 17 червня 2014 року до серпня 2014 року не проживав у спірній квартирі, у зв'язку з тим, що його побили у вказаній квартирі. З серпня 2014 року він кожен місяць приходив у спірну квартиру, оскільки там знаходяться його особисті речі.

Отже, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з наступного.

Згідно ст.68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Отже, позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у зв'язку з тим, що він більше, ніж шість місяців не проживає у спріній квартирі.

Однак, суд не погоджується з даним твердженням позивачки, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що дійсно відповідач з 17 червня 2014 року до серпня 2014 року не проживав у спірній квартирі, у зв'язку з тим, що його побили у вказаній квартирі, а з серпня 2014 року він кожен місяць приходив у спірну квартиру, оскільки там знаходяться його особисті речі, а тому обставини, на які посилається позивачка щодо непроживання відповідача у спірній квартирі без поважних причин більше шести місяців не відповідають дійсності, в підтвердження вказаних обставин позивачкою не надано належних та допустимих доказів, а тому в ході судового розгляду справи не встановлено, що відповідач більше шести місяців без поважних причин не проживає у спірній квартирі, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.68, 71 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 208-209, 212-215, 292-294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2; треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Лопатюк Н.Г.