Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Бондаревій Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на премет застави, посилаючись на те, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 12 квітня 2007 року був укладений кредитний договір про надання кредиту в сумі 18456 доларів 82 центів США грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на срок до 12.04.2013 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між банком та відповідачем був укладений договорі застави транспортного засобу - автомобіля «Фіат», 2007 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 02.08.2012 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 23427 доларів 01 цент США, та складається з наступного: 13811 доларів 63 центи США заборгованість за кредитом; 7632 долари 22 центи США заборгованість по процентам за користування кредитом; 620 доларів 16 центів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 1363 долари США пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором. У якості забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, відповідач передав у заставу рухоме майно - автомобіль марки «Фіат», який є його власністю, та на який позивач просить звернути стягнення з підстав невиконання умов кредитного договору.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KID0AK00140186 від 12.04.2007 року в сумі 45006,81 доларів США, що за курсом 16.157817 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.02.2015 року складає 727211,80 грн., вилучити у Відповідача ОСОБА_1, та передати в заклад Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «ПриватБанк»: предмет застави - автомобіль FIAT, модель: DOBLO, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля FIAT, модель: DOBLO, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1. Звернути стягнення на предмет застави: автомобіль FIAT, модель: DOBLO, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» з укладенням від імені Відповідача договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України. Стягнути з Відповідача судові витрати.

Відповідач в судове засідання повторно не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином згідно - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с. 47).

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_112.04.2007 року був укладений кредитний договір. За умовами кредитного договору відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 24680 доларів США на строк до 12.04.2013 року із них 17075 доларів 30 центів США на покупку автомобіля (п.7.1. кредитного договору).

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач виконав свої обов'язання перед відповідачем ОСОБА_1, що не оспорюється сторонами.

Свої ж зобов'язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 не виконує належним чином. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача ОСОБА_1. станом на 01.02.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 45006,81 долар США, яка складається з: заборгованості за кредитом 13509 доларів 60 центів США, заборгованості за відсотками 13697 доларів 53 центи США; заборгованості з комісії 956 доларів 08 центів США та заборгованості з пені 16843 долари 60 центів США (а.с.173-177).

У якості забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, відповідач передав у заставу рухоме майно - автомобіль марки «Фіат», який є його власністю, та на який позивач просить звернути стягнення з підстав невиконання умов кредитного-заставного договору.

Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (ст.. 24 вказаного Закону) обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов»язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в державному реєстрі відомості про стягнення на предмет обтяження.

Обтяження вказаного нерухомого майна згідно ст.. 11 Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.27).

У зв»язку з настанням обставин, визначених ст.. 611 ЦК України, керуючись умовами кредитного договору, позивач направив боржнику повідомлення (вимогу), датовану 25 червня 2011 року про погашення простроченої заборгованості за кредитом в загальній сумі 15805 доларів 46 центів США (а.с.12), проте під час звернення до суду позивачем ставилась вимога про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави, в загальній сумі 23427 доларів 01 цент США, що значно різниться в сумі боргу.

При розгляді питання щодо звернення стягнення на предмет застави, суд має враховувати, як визначені ч.2 ст. 16 ЦК України способи захисту судом цивільних прав та інтересів, так й норми параграфа 6 слави 49 ЦК України (про заставу), законів України про заставу та про іпотеку, якими встановлено особливості звернення стягнення на предмет іпотеки/застави та задоволення за його вартості вимог іпотеко/заставодержателя.

Суд вважає, що позивачем не дотримано положення ст.. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» а саме, обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов»язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань та попередження про звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога заставодержателя залишається без задоволення, заставодержатель вправі розпочати звернення на предмет застави відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет застави, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про стягнення заборгованості без вимог про звернення стягнення на предмет застави.

Такої правової позиваці дотримується Верховний Суд України, викладеної в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин, та ряду постановлених рішень.

Проте, підтверджуючих документів, що боржник отримав вказане повідомлення (зворотнє поштове повідомлення з особистим підписом ОСОБА_1), матеріали справи не містять. Відтак, боржник вважається таким, що не отримував вказану письмову вимогу банку про усунення порушення, а банк не виконав вимоги вказаного закону.

Недотримання заставодержателем вимог вказаного закону є перешкодою для звернення стягнення на предмет застави, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про стягнення заборгованості.

У випадку, коли з матеріалів справи вбачається, що письмова вимога, передбачена ст.. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» , банком заставодавцю/боржнику не направлялась, то позов про звернення стягнення на предмет застави є передчасним, в його задоволенні має бути відмовлено, тобто недотримання заставодержателем процедури звернення стягнення на предмет застави, є однією з підстав для відмови в позові.

За таких підстав, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет застави є передчасними, відповідно, необґрунтованими й недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню; обставини, що підтверджують позовні вимоги в частині виконання заставодержателем вимог Закону судом не встановлені.

Відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. ст..24,25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Закону України «Про заставу», керуючись ст.ст. 10,11, 58, 60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в^

В позові Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя