У Х В А Л А

Іменем України

09.02.2015 м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Мацунича М.В., Куштана Б.П.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду від 20 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача спростувати неправдиву інформацію та стягнути моральну шкоду в сумі 25 тис. грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.04.2014 р. відповідач звернувся до Свалявського РВ УМВСУ в Закарпатській області із заявою про те, що він -позивач - у словесній формі висловлював погрози в його - відповідача - адресу, адресу його сім'ї та депутатів районної ради. По результатам перевірки проведеної по зазначеній заяві, встановлено, що в діях позивача відсутній склад адміністративного або кримінального правопорушення. Позивач вважав, що це звернення відповідача принижує його честь та гідність і тому звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення його вимог.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В судове засідання апелянт не явився, надіслав суду телеграму про відкладення розгляду справи на інший час у зв'язку з тим, що перебуває за межами Закарпатської області. Однак підтвердження про те, що він перебуває за межами Закарпатської області не надав. Крім цього сам факт перебування за межами області апелянта без вказівки на причину перебування судом поважною причиною не визнається.

Відповідач також надіслав суду письмове повідомлення про те, що знаходиться на стаціонарному лікуванні. Але також це твердження не підтверджено жодним документом. Тому судом причина його неявки також поважною не визнається. Більш цього, відповідачем не ставиться питання про відкладення розгляду справи.

Тому, враховуючи, що сторони в судове засідання не явились, а вказані причини неявки судом визнані неповажними, суд вважав за можливе розглянути справу у їх відсутності та без фіксації судового процесу відповідно до ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено обставини, викладені в позовній заяві і таких не добуто в ході судового розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до твердження невірності рішення суду першої інстанції щодо необхідності підтвердження позовних вимог позивачем, оскільки відповідно до ст.277 ЦК України встановлено презумпцію добропорядності. Більш цього, позовні вимоги підтвердженні висновком працівника міліції, прийнятої по результату розгляду заяви відповідача, якою встановлено факт відсутності в діях позивача адміністративного та кримінального правопорушенням.

Однак ці доводи не можуть бути прийняті до уваги.

Копія заяви голови Свалявської райради - відповідача - є в матеріалах справи. Вона адресована як начальнику Свалявського РВ УМВСУ в Закарпатській області так і начальнику Мукачівського міжрайонного відділення УСБУ в Закарпатській області і прокурору Свалявського району. Зі змісту цієї заяви вбачається, що в час, на який було призначено проведення сесійного засідання Свалявської районної ради було отримано анонімний телефонний дзвінок з погрозами зірвати сесію та застосувати фізичне насильство до голови райради та народних депутатів. О 10.10 год. до сесійної зали зайшло близько 70 чоловік під керівництвом ОСОБА_4 і в результаті цього було вирішено перенести засідання сесії на інший час. Зазначені обставини частково були підтверджені показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

По справі також встановлено, що відповідно до висновку по результатам перевірки матеріалів, які надійшли від голови Свалявської райради ОСОБА_3 від 29 квітня 2014 р., в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного та кримінального правопорушення і тому подальший розгляд матеріалів по даному факту припинено. Однак з цього висновку також вбачається, що при проведенні перевірки зазначеної заяви встановлено, що ОСОБА_2 з групою осіб ходив по кабінетах в пошуках голови Свалявської райради.

Як вбачається із вказаних документів - заяви та висновку - вони стосуються різних осіб: в заяві вказується на ОСОБА_4, а у висновку - ОСОБА_2. Тобто, заява відповідача не стосується позивача по даній справі.

Крім цього, слід зазначити, що відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи» усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк; суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації;разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Враховуючи вищенаведене слід констатувати, що у відповідача були всі підстави для звернення до правоохоронних органів і хоча викладене у зверненні не знайшло свого підтвердження, інформацію у зверненні не можна трактувати як умисне приниження честі та гідності особи ОСОБА_4

Зазначені обставини - не співпадання прізвища та по-батькові особи позивача та особи, зазначеної в зверненні відповідача в міліцію, СБУ, прокуратуру та у висновку, прийнятому по результату перевірки цього звернення, право відповідача на звернення з такою заявою в зазначені органи з метою захисту своїх прав та виконання громадського обов'язку - дають підстави для висновку про відсутність порушень прав позивача, що є підставою для відмови у задоволенні вимог як щодо спростування інформації так і стягнення моральної шкоди, оскільки остання можлива лише при порушенні прав позивача: відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Іншої мотивації позовна заява не містить як і інших доводів не містить апеляційна скарга.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Свалявського районного суду від 20 листопада 2014 р. по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :