Справа № 460/3072/14 Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/809/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю адвоката ОСОБА_3 - представника позивачки ОСОБА_4;

відповідачки ОСОБА_5 і її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, у якому просив суд встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті її батька, ОСОБА_7.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що після смерті батька позивачки відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, які належали померлому на праві власності. За життя батько склав заповіт на обох своїх дочок - позивачку та відповідачку ОСОБА_5, згідно якого половину будинку з південої сторони заповів ОСОБА_5, а другу половину будинку заповів позивачці. Ще за життя батька відповідно до складеного заповіту було проведено розподіл будинку та земельної ділянки, встановлено два газових лічильника, один з яких зареєстровано за позивачкою. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадшини ОСОБА_4 було відмовлено по причині пропуску шестимісячного строку і роз'яснено право звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Під час розгляду справи про визначення додаткового строку ОСОБА_4 стало відомо, що із заявою про прийняття спадщини звернулася відповідачка ОСОБА_5, яка відмовляється надати згоду на залучення її до кола спадкоємців за заповітом. Після смерті батька вона приймала участь у його похоронах, з березня по грудень 1997 року неодноразово приїзджала в спадковий будинок, користувалася ним та залишалася ночувати в ньому, користувалася та обробляла земельну ділянку. В будинку зберігалися її меблі, особисті речі та речі членів її сім'ї (а.с. 2-4).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Встановлено факт прийняття ОСОБА_4 спадщини за заповітом після смерті її батька, ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вирішено питання судових витрат (а.с. 95-98).

Дане рішення оскаржила відповідачка ОСОБА_5

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що позивачкою не було подано до суду доказів, які б свідчили про її вступ в управління чи володіння спадковим майном.

Вважає, що судом не було дано належної оцінки показам свідків, які в суді засвідчили про те, що у спірному будинку ОСОБА_4 в 1996-1997 роках не проживала (а.с. 100-102).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і її представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що будинковолодіння АДРЕСА_1 на праві власності належало ОСОБА_7 (а.с. 14).

16 серпня 1994 року ОСОБА_7 склав заповіт, згідно якого все своє майно по половині заповів своїм донькам: ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Цим же заповітом ОСОБА_7 половину згаданого житлового будинку з південної сторони заповів ОСОБА_5, а другу його половину - з північної сторони - ОСОБА_4 (а.с. 20).

Як встановлено судом, в цей же день - 16 серпня 1994 року - аналогічний за змістом заповіт склала ОСОБА_8 - дружина ОСОБА_7 та матір ОСОБА_5 та ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 померла (а.с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7 (а.с. 23), в результаті чого відкрилася спадщина.

За вище наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України 1963 року, за змістом ст. 549 якого встановлено, що діями, що свідчать про прийняття спадщини і які повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; та 2) подача до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1), і що ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, іхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ч.2).

В оскаржуваному рішенні наведено грунтовний аналіз зібраних по справі доказів в їх сукупності та детально зазначено мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність факту фактичного вступу позивачки ОСОБА_4 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року її батька, ОСОБА_7, в управління та володіння спадковим майном і доводи апеляційної скарги вище зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити та залишити рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя:

Судді: