Справа №489/7533/13-ц 05.02.2015 05.02.2015 05.02.2015
Провадження № 22ц/784/430/15 Суддя першої інстанції Губницький Д.Г.
Категорія 2 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

5 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Яценко Л.В.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

третьої особи - ОСОБА_5,

представника третьої особи - ОСОБА_6 (діє на підставі договору а.с. 213),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_5 про визнання права власності на будівельні матеріали у порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А:

10 вересня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, про визнання права власності на будівельні матеріали у порядку спадкування за законом.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що її покійний чоловік ОСОБА_10 за свого життя будував автомобільний гараж в автогаражному кооперативі «Темп-1» по АДРЕСА_1. Вказаний гараж будувався ОСОБА_10 за спільні кошти подружжя, але залишився недобудованим, чоловік за життя не оформив право власності на гараж, а тому нотаріус відмовив їй в оформленні свідоцтва про право на спадщину на незавершений будівництвом гараж. ОСОБА_3 є донькою покійного та бажає без її згоди продати недобудований гараж, що порушує її спадкові права.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2013 року залучено до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_4

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва автомобільного гаражу у порядку спадкування за законом.

14 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з аналогічним зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на будівельні матеріали у поряду спадкування за законом. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не визнає її право на розпорядження вказаним гаражем та будівельними матеріалами.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2014 року первісний та зустрічний позови об'єднані в одне провадження.

Ухвалою того ж суду від 20 лютого 2014 року до участі у справі як третю особу залучено ОСОБА_5

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні первісного та зустрічного позовів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги її позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України).

За роз'ясненнями даними в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини, адже відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно з рішенням виконкому Ленінської районної ради м. Миколаєва від 2 червня 1978 року № 210 «Про включення громадян до гаражних автокооперативів ОСОБА_8 включено до складу членів автокооперативу «Темп-1» (т.1 а.с. 231,233).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Після смерті останнього 26 квітня 1989 року свідоцтво про право на спадщину, зокрема, житловий будинок отримали: дружина - ОСОБА_5 (третя особа по справі), діти: - ОСОБА_9, ОСОБА_7 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2) ( т. 1 а.с.234-235).

За даними бюро технічної інвентаризації від 11 серпня 2009 року на підставі зазначеного рішення виконкому та довідки автогаражного кооперативу ОСОБА_8 є власником гаражу НОМЕР_1 в автокооперативі «Темп-1» ( т. 1 а.с. 249).

ОСОБА_10 є рідним братом ОСОБА_8 Останній з 8 березня 1997 року перебуває у шлюбі з позивачкою (т.1 а.с. 8).

За даними обслуговуючого гаражного кооперативу «Темп-1» (надалі - ОАГК «Темп-1») ОСОБА_10 членом кооперативу не був, а в 1999 році бухгалтером кооперативу йому помилкового була видана членська книжка ( т. 1а.с. 242-243).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 помер (т.1 а.с. 49-98). Спадщину після нього за законом прийняли його дружина ОСОБА_2, донька ОСОБА_3 і син ОСОБА_4 (т.1 а.с. 51).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2012 р. у цивільній справі №2/1416/2866/12, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22 січня 2013 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОАГК «Темп-1» про визнання права власності у порядку спадкування за законом на спірний гараж після смерті ОСОБА_10

ОСОБА_5 ОАГК «Темп» оформлена членська книжка на спірний гараж, за якою оплачуються внески (т. 2 а.с.8).

Відповідно до технічного паспорту на гараж НОМЕР_1 в ОАГК «Темп-1» від 10 серпня 2009 р., встановлено, що він є кам'яною спорудою, 1978 року побудови, до складу якої входять гараж літ. «А» та підвал літ. «Апд» (т.1 а.с.245-248).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 не довели своїх позовних вимог, що до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_10 входить незавершений будівництвом гараж.

Більш того, твердження позивачки, що гараж є об'єктом незавершеного будівництва спростовуються даними технічного паспорту, довідками ОАГК «Темп-1», а також судовим рішенням від 22 листопада 2012 року, за яким сама ОСОБА_2 стверджувала, що її чоловік побудував спірний гараж, яким її родина користується й до теперішнього часу, у зв'язку з чим просила визнати за нею право власності на зазначену нерухомість. Цим же судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_10 за життя права на спірне майно не набув. Будь-яких доказів, що спадкодавець ОСОБА_2 був забудовником зазначеного гаражу та здійснював його будівництво за відповідним документом, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, позивачкою не надано.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що тільки наявність копій квитанцій на придбання будівельних матеріалів, замовлення будівельної техніки та документи на замовлення облаштування електроживлення до гаражу не є достатніми правовими підставами для визнання права власності у порядку спадкування на будівельні матеріали недобудованої нерухомості.

При цьому районний суд також вірно вказав, що оскільки правовідносини сторін виникли з приводу спадкового майна, право на яке оспорюється спадкоємцями ОСОБА_8, який був членом обслуговуючого автогаражного кооперативу «Темп-1» та якому на підставі даних цього кооперативу належить спірний гараж, відповідачами у справі повинні також бути ОСОБА_5 та ОСОБА_9 Позивачка

проти залучення цих осіб заперечувала.

Крім того, оскільки оспорюється право власності на нерухоме майно, що збудоване на земельний ділянці, яка відповідно до державного акту на право постійного користування землею надана у постійне користування автогаражному кооперативу «Темп-1», то у справі за вказаними позовами відповідачем також повинен бути обслуговуючий автогаражний кооператив «Темп-1».

Встановивши зазначені факти та визнавши правовідносини, зумовлені цими фактами, місцевий суд ухвалив обґрунтоване та законне рішення, а тому підстави, визначені ст. 309 ЦПК України для скасування судового рішення, відсутні.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: