Справа № 263/8802/15-ц
Провадження № 2/263/2791/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Скрипничкенко Т.І.,при секретарі Турчиній Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про про стягнення відшкодування та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2015 року, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 13842,06 гривень та моральної шкоди з ОСОБА_2 у розмірі 100 грн. та з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" 6900 грн. та судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.11.2014 року сталося дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Daewoo Nubira номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням та ТЗ ВАЗ 2170, держаний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 13.02.2015 р. (№3/263/217/2015) відповідача ОСОБА_2, було визнано винним у порушенні ПДР. Відповідач ОСОБА_2 має поліс ОСЦПВВНТЗ №аі/3406623 ВИДАНИЙ ОСОБА_3 акціонерним товариство «Українська охоронно-страхова компанія». 13.11.2014 року звернувся до ОСОБА_4 "Українська охоронно-страхова компанія" з повідомленням про дорожньо-транспортну та поясненнями щодо ДТП. Згідно листа №4690 від 21.05.2015 року, відповідачем ОСОБА_4 "Українська охоронно-страхова компанія" прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 13842,06 грн., проте страхове відшкодування не було перераховано. Неможливість використання автомобілю змінило життєвий уклад на значно гірший, замість власного транспортного засобу вимушений користуватися громадським, що після тривалих років водіння є незручним. Став витрачати більше часу у дорозі, залишаючи менше часу на власні потреби. Позбавлений можливості водити автомобіль вже більше 8 місяців, оскільки на ремонт немає грошей, тому оцінює завдану моральну шкоду у 7000 гривень, яку розподіляє наступним: моральну шкоду завдану ОСОБА_2 оцінює у 100 гривень, оскільки не мав наміру завдати шкоду, скоїв ДТП внаслідок необережності, однак добровільно та своєчасно сплатив франшизу 1000 грн.; моральну шкоду завдану ОСОБА_4 "Українська охоронно-страхова компанія" оцінює в 6900 гривень. Зауважує, що моральна шкода завдана ОСОБА_4 "Українська охоронно-страхова компанія" полягає не у самому факті ДТП, а в порушенні прав на своєчасне отримання страхового відшкодування та у залишенні у безвісності щодо строків його сплати, тобто у порушенні законних прав потерпілої особи. Саме з умисної протиправної бездіяльності ОСОБА_4 "Українська охоронно-страхова компанія" не мав можливості відновити свій пошкоджений ТЗ та повернути собі свій привичний життєвий уклад, тому застосування положень ст.26-1 Закону №1961.

Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, з позовом згоден.

Представник відповідача ОСОБА_4 "Українська охоронно-страхова компанія" у судове засідання не прибув, надано заперечення до позову, де зазначено що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Вважає, що моральна шкода у розмірі 6900 грн. є необґрунтованою. У ст. 26-1 ЗУ «Про обовязкове страхування» передбачено, що страховик відшкодовує потерпілому, кий зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Проте в Постанові Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 13.02.2015 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 немає інформації, що внаслідок ДТП є постраждалі. Просять частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 13842 грн.06коп, в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 6900 грн. відмовити. Справу просить розглянути у відсутності представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно Постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.02.2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП 10.11.2014 року о 19.00 год., зіткнувся з автомобілем Daewoo Nubira, державний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Постанова набрала законної сили.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ОСОБА_4 «Українська охоронна-страхова компанія», що підтверджується полісом №АІ/3406623 від 03.10.2014, ліміт відповідальності: шкода заподіяна життю, здоровю 100 000 грн., шкода заподіяна майну 50000 грн., франшиза 1000 грн.

13 листопада 2014 року позивач направив до відповідача ОСОБА_4 «Українська охоронна-страхова компанія» заяву (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування.

Відповідно повідомлення відповідача ОСОБА_4 «Українська охоронна-страхова компанія» від 21.05.2015 р. №4690, прийнято рішення по події, яка мала місце 10.11.2014 р., щодо виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 13842,06 грн.

Відповідач ОСОБА_4 «Українська охоронна-страхова компанія» у запереченнях зазначив, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню стягненню 13842,06 грн., тобто визнав позовні вимоги в цій частині.

За таких обставин, з урахуванням того, що винним у скоєні ДТП та заподіянні матеріальної шкоди позивачу є відповідач ОСОБА_2, цивільна відповідальність якого застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія» згідно поліса АІ/3406623 від 03.10.2014 року, та відповідачем ОСОБА_3 акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» не відшкодована позивачу до теперішнього часу, суд вважає вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди, в силу ст.ст. 22, 1166, 1192, 1194 ЦК України, Закону України від 01.07.2004, № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі 13842,06 грн.

Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 6900 гривень з відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія", підлягають задоволенню частково в сумі 500 гривень, враховуючи тривалість моральних страждань позивача та зміну його життєвого укладу через неможливість користування відремонтованим автомобілем. Суд також вважає, що визначена сума співмірна тим стражданням, які виникли у позивача у зв'язку із несврєчасним виконанням відповідачем СК своїх обов'язків та не виплатою тієї суми, яку відповідач ОСОБА_3 акціонерне товариство «Українська охоронна-страхова компанія» повинен був виплатити як страхове відшкодування, навіть на час розгляду справи не сплатив, тобто позивач потерпав від бездіяльності останнього щодо компенсації завданої шкоди.

Позивач внаслідок неправомірних дій з боку відповідача ОСОБА_2 зазнав душевних страждань внаслідок пошкодження його власності автомобіля, був змушений змінювати свій звичний стан життя, відповідно йому нанесено моральну шкоду, заявлений розмір якої в 100 грн., суд вважає цілком співрозмірним та обґрунтованим, до того ж відповідач ОСОБА_2 з такими позовними вимогами погодився.

Відповідно ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про стягнення відшкодування та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" () на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 13842 (тринадцять тисяч вісімсот сорок дві) гривень 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" () на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" () на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" () на користь держави судові витрати у розмірі 243,60 гривень.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.І. Скрипниченко