ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/538/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Набудович І.О.

при секретарі Івашків Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та звільнення приміщення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ФОП ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, звільнення приміщення та встановлення земельного сервітуту. Позов обґрунтовував тим, що він є власником нежитлового приміщення площею 51 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується реєстраційним посвідченням № 021111 від 01.12.2008 року. Позивачем також щорічно сплачується земельний податок за користування земельною ділянкою під будівлею. Проте, на земельній ділянці, на якій знаходиться належна позивачу будівля, відповідачем було обладнано автостоянку, а невстановлені особи викрали з будівлі позивача особисте майно, частково демонтували цегляну стіну приміщення та встановили в ній металічні ворота. Вхід та в'їзд до гаражу став обмежений внаслідок встановлення шлагбауму та контролю території охоронцями автостоянки. На даний час в приміщенні позивача знаходиться чуже майно, а на вхідних дверях та воротах відповідачем встановлено замки. Просив суд зобов'язати відповідача не чинити позивачу перешкод у доступі, володінні та користуванні приміщенням по АДРЕСА_1, зобов'язати відповідача звільнити спірне нежитлове приміщення від усіх речей та встановити земельний сервітут для забезпечення вільного проїзду та проходу до приміщення.

До початку розгляду справи позивач подав до суду заяву про залишення позову в частині вимог про встановлення земельного сервітуту без розгляду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2014 року позовна заява ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в частині встановлення земельного сервітуту - залишена без розгляду.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити, оскільки він є безпідставним, необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно технічного паспорту на нежитловий будинок (приміщення), виготовлений 19.08.2008 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, основне нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 - вбиральня, позначена на плані літерою «А», загальною площею 45,3 кв.м. (а.с. 7-10).

Згідно з розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 1305 від 16.10.2008 року будівлі туалету надано поштову адресу - АДРЕСА_1 (а.с. 52).

Згідно з реєстраційним посвідченням № 021111 Київського міського БТІ від 01.12.2008 року, будівля туалету, загальною площею 51 кв. м., розташована в АДРЕСА_1, зареєстрована за ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2008 року (а.с. 6).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що внаслідок протиправних дій відповідача частково демонтовано цегляну стіну приміщення та встановлено в ній металічні ворота, обмежено вхід та в'їзд до гаражу внаслідок встановлення шлагбауму та контролю території охоронцями автостоянки, в приміщенні позивача знаходиться чуже майно, а на вхідних дверях та воротах відповідачем встановлено замки.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або інтересу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Проте, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин про те, що через самоправні дії відповідача позивач не може реалізовувати своє право власності на належне йому нежитлове приміщення.

В матеріалах справи міститься відповідь Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві на звернення позивача, що розглядалося за дорученням прокуратури Дарницького району м. Києва з приводу спірних питань, пов'язаних з колишнім туалетом по АДРЕСА_1, що виникли між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3, з рекомендацією звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав та інтересів (а.с. 11).

Разом з тим, вказаний лист не є належним та достатнім доказом чинення відповідачем перешкод позивачу у користуванні належним останньому нежитловим приміщенням.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили, що відповідачем частково демонтовано цегляну стіну приміщення, встановлено в ній металічні ворота, обмежено вхід та в'їзд до гаражу внаслідок встановлення шлагбауму та контролю території охоронцями автостоянки, позивачем не надано, як і не надано доказів того, що в належному позивачу приміщенні знаходиться чуже майно, а на вхідних дверях та воротах відповідачем встановлено замки. Будь-яких клопотань, що підтверджують наявність обставин, якими обгрунтовуються позовні вимоги, позивачем не заявлялося.

Не знайшли свого підтвердження доводи позивача і в процесі розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів зі сторони позивача на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та звільнення приміщення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 59, 60, 212-218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, 391 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та звільнення приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О. Набудович