Справа № 363/3808/14-w Головуючий у І інстанції Скарлат О.І.
Провадження № 22-ц/780/1839/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко
Категорія 18 17.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Гуля В.В., Касьяненко Л.І,,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року у справі за позовом міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вищедубичанське лісове господарство» до ОСОБА_1 про розірвання договору про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою та повернення лісової ділянки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

Позивач у вересні 2014 року звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство», посилаючись на порушення відповідачем умов договору оренди про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою, який укладено між відповідачем та ДП «Вищедубечанське лісове господарство», яке полягає у порушенні п.22 вказаного договору, а саме, що ОСОБА_1 встановила на лісовій ділянці паркан із металевих стовпів з металопрофільним заповненням з влаштуванням монолітного залізобетонного фундаменту без погодження зі стороною договору - ДП "Вищедубечанське лісове господарство". На підставі наведеного, позивач просив суд розірвати договір про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою від 01 жовтня 2013 року, укладений між ДП «Вищедубечанське лісове господарство» та ОСОБА_1, повернути ДП «Вищедубечанське лісове господарство» лісову ділянку, площею 0,28га., яка розташована у виділі № 4 кварталу №155 Пірнівського лісництва (кадастровий номер земельної ділянки в межах якої розташована лісова ділянка: :33:027:0902) на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області та зобов'язати ОСОБА_1 привести у первинний стан дану лісову ділянку на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року позов задоволено. Розірвано договір про довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою від 01 жовтня 2013 року №32, укладений між ДП «Вищедубечанське лісове господарство» та ОСОБА_1. Повернено ДП «Вищедубечанське лісове господарство» лісову ділянку, площею 0,28 га, яка розташована у виділі №4 кварталу №155 Пірнівського лісництва (кадастровий номер земельної ділянки в межах якої розташована лісова ділянка: :33:027:0902) на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Зобов'язано ОСОБА_1 привести у первинний стан лісову ділянку площею 0,28га., яка розташована у виділі №4 кварталу №155 Пірнівського лісництва (кадастровий номер земельної ділянки в межах якої розташована лісова ділянка: :33:027:0902) на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що відповідно до приписів ст.18 ЛK України об'єктом тимчасового користування можуть бути всі ліси, що перебувають у державній, комунальній або приватній власності.

Довгострокове тимчасове користування лісами - засноване на договорі строкове платне використання лісових ділянок, які виділяються для потреб мисливського господарства, культурно- оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, проведення науково-дослідних робіт.

Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 24 вересня 2013 року №366 виділено відповідачці лісову ділянку площею 0,28 га у дострокове тимчасове користування терміном на 49 років для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей, що знаходиться у постійному користування ДП «Вищедубечанське лісове господарство» (Пірнівське лісництво, квартал 155) та розташована на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області. На підставі вказаного розпорядження 01 жовтня 2013 року між ДП «Вищедубечанське лісове господарство» та ОСОБА_1 укладено договір довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками №32, який 23 жовтня 2013 року зареєстровано в Київському обласному управлінні лісового та мисливського господарства за № 22. Відповідно до умов договору довгострокового тимчасового користування лісовими ділянками ОСОБА_1 надано у довгострокове тимчасове користування лісову ділянку з метою використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей у виділі №4 кварталу №155 Пірнівського лісництва ДП «Вищедубечанське лісове господарство», яка знаходиться на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області без вилучення її у постійного землекористувача ДП «Вищедубечанське лісове господарство» та без зміни цільового призначення. Згідно умов договору дострокового тимчасового користування лісовими ділянками від 01 жовтня 201З року, умови якого погоджені сторонами договору, ОСОБА_1 зобов'язана зокрема проводити використання лісової ділянки у порядку, визначеному цим договором та законодавством; дотримуватися норм лісового, екологічного, земельного законодавства України, протипожежних, санітарних правил, а також правил техніки безпеки та охорони праці. Згідно п.22 вказаного договору відповідач ОСОБА_1 має право за погодженням із стороною 1 - ДП "Вищедубечанське лісове господарство" в установленому порядку зводити тимчасові будівлі, споруди, паркани та інші споруди лінійного типу, необхідні для ведення господарської діяльності. Як вбачається з припису від 12 травня 2014 року №26, виданого ДП «Вищедубечанське лісове господарство», відповідач використала земельну ділянку для зведення паркану без відповідно затвердженого проекту благоустрою, погоджень та дозволів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 20, 22 ЛК України, ст.ст. 526, 598, 629, 651, 653 ЦК України, ст.ст. 24, 25, 32 ЗУ «про оренду замлі» та прийшов до правильного висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.20 ЛК України тимчасові лісокористувачі на умовах довгострокового користування мають право за погодженням із власниками лісів, постійними лісокористувачами в установленому порядку зводити тимчасові будівлі і споруди, необхідні для ведення господарської діяльності.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимої. що

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст.ст. 598, 653 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема в разі розірвання договору; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 2 статті 22 ЛК України встановлено підстави припинення права користування лісами, зокрема використання лісових ресурсів способами, які завдають шкоду навколишньому природному середовищу, не забезпечують збереження оздоровчих, захисних та інших корисних властивостей лісів, негативно впливають на їх стан і відтворення.

Кореспондується вказана вище норма закону і в Правилах використання корисних властивостей лісів, що затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства за №502 від 14 серпня 2012 року. Так, пунктом 5.6 даних Правил визначено, що при використанні корисних властивостей лісів не допускається пошкодження лісових насаджень, рослинного покриву та ґрунтів, засмічення та забруднення виділеної лісової ділянки та прилеглої до неї території. У п. 6.4 цих же Правил вказано, що спорудження тимчасових будівель і споруд, у тому числі лінійного типу, необхідних для ведення господарської діяльності, здійснюється за погодженням з постійними лісокористувачами (власниками лісів).

По справі безспірно встановлено, що відповідачка у порушення умов договору оренди

встановила на земельній ділянці, переданій їй в оренду, паркан із металевих стовпів з металопрофільним заповненням з влаштуванням монолітного залізобетонного фундаменту без погодження зі стороною договору - ДП "Вищедубечанське лісове господарство", без відповідно затвердженого проекту благоустрою, погоджень та дозволів. Дана обставина підтверджується наявними у справі доказами: актом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 22 травня 2014 року (а.с. 21), актом державної екологічної інспекції у Київській області (а.с.22-31).

Доводи відповідача про те, що вона не порушує умови договору та погодила проект благоустрою території зі стороною договору, є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи та не бралися до уваги судом першої інстанції, оскільки вказанаий проект благоустрою був замовлений ОСОБА_1 лише в липні 2014 року та погоджений з ДП "Вищедубечанське лісове господарство" в листопаді 2014 року, тобто після встановлення паркану. Крім того даний проект не передбачає встановлення огорожі із металевих стовпів з металопрофільним заповненням з влаштуванням монолітного залізобетонного фундаменту.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем допущено порушення умов договору оренди: земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням та всупереч цілям, передбаченим договором в порушення вимог лісового та цивільного законодавства, що порушує права власника - держави та інтересах постійного землекористувача - ДП «Вищедубечанське лісове господарство», а отже даний договір підлягає розірванню, а земельна ділянка площею 0,28 га підлягає поверненню до ДП «Київське лісове господарство».

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Докази та обставини, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішенні, не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: