Справа № 367/3693/14 Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/374/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова
Категорія 38 22.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Ірпінська міська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 вересня 2013 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на 37/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд у АДРЕСА_1. Як спадкоємці п'ятої черги за законом після смерті ОСОБА_4 до Ірпінської міської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Далі зазначив, що він, як спадкоємець четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4, також звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

В зв'язку з вище викладеним, просив встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Посилається що суд безпідставно відмовив йому у позові, оскільки не врахував покази свідків, які підтвердили обставини на які він посилався у позові.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку судом першої інстанції ці вимоги закону у повному обсязі виконано.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив із того, що позивачем не надано достовірних доказів на підтвердження факту проживання з однією сім`єю не менш як п'ять років з ОСОБА_4, а тому він не набув права на спадкування після смерті спадкодавця згідно ст. 1264 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Судом встановлено що, 17 вересня 2013 року помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина на 37/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як спадкоємці п'ятої черги за законом після смерті ОСОБА_4, звернулися до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявами про прийняття спадщини.

Крім того, позивач ОСОБА_1 також звернувся до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини, посилаючись на те, що він спадкоємець четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4

Позивач зареєстрований у АДРЕСА_1, родинних стосунків з померлим немає.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції, перевіривши чи проживав позивач зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, чи перебував спадкодавець у безпорадному стані та чи потребував опіки і матеріального забезпечення, давши цим доводам та наявним в матеріалах справи доказам оцінку, думку колегії суддів, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи і вимогам закону, підстав для його скасування немає.

Порушень норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :