АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/4238/15 Головуючий 1-ї інстанції - Олізаренко С.М.
Справа № 2-646/1806/15 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Силові машини - ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року по справі за скаргою Відкритого акціонерного товариства «Силові машини - ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт», заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Разелев-Ком» на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та скасування постанови про арешт, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ВАТ «Силові машини - ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» звернулось до суду із скаргою на неправомірне накладання арешту на їх майно та майнові права і заборону їх відчуження за контрактом з ТОВ «ДТЕК Східенерго», що були вчинені державним виконавцем постановою від 01 жовтня 2014 року по виконавчому провадженню про стягнення з них на користь ТОВ «Разевел-Ком» (Республіка Молдова) 47 956 478,88 грн. , еквівалентних на день рішення 6 000 022,38 доларам США.

На обґрунтування доводів скарги представник боржника посилався на те, що з ТОВ «ДТЕК Східенерго» контракт за номером 05030856//ВЄ/ВЛУ/Р/2 від 29.09.2011 року не укладався. Державним виконавцем накладено арешт та заборону на відчуження їх майна і майнових прав в порушення Закону України «Про виконавче провадження», затвердженої наказом Мінюсту України від 02 квітня 2012 року №513/5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, а також забороною укладання угод щодо цього майна і майнових прав, допущено втручання в їх та третіх осіб господарську діяльність, у зв'язку з чим просив дії державного виконавця визнати неправомірними та скасувати вказану постану.

Представник стягувача ТОВ «Разевел-Ком» проти задоволення скарги заперечував з посиланням на правомірне накладання арешту на майно боржника, майнові права, заборону відчуження з метою виконання рішення суду, а також на описку в номеру контракту в тексті постанови, яка усунута.

Представник Державної виконавчої служби України також заперечував проти задоволення скарги, пояснив, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і описка в постанові державного виконавця усунута.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року скарга ВАТ «Силові машини - ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ВАТ «Силові машини - ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити їх скаргу, а саме - визнати незаконними дії державного виконавця щодо накладання арешту шляхом винесення постанови та зобов'язання його скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи в задоволенні скарги, районний суд виходив із того, що державний виконавиць при винесенні постанови від 01.10.2014 року про накладення арешту на майно та майнові права і заборону їх відчуження за контрактом з ТОВ "ДТЕК Східенерго" діяв виключно у відповідності Закону України «Про виконавче провадження», а тому будь-яких порушень ним не допущено.

Проте погодитись із такими висновками районного суду не можна.

Судом першої інстанції установлено, що в провадженні відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 07.06. 2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Екномічної Апеляційної Палати республіки Молдова від 09.02.2006 року по справі № 2с-57/06 про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Силові машини - ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» на користь ТОВ "Разелев-Ком" (Республіка Молдова) 47956478 грн. 88 коп., еквівалентних на день рішення 6000022,38 доларам США (а.с.33).

24.03.2014 року Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (а.с.35).

В рамках вказаного виконавчого провадження головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 1 жовтня 2014 року винесено постанову про накладення арешту на майно та майнові права Відкритого акціонерного товариства «Силові машини - ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» і заборону їх відчуження за контрактом з ТОВ "ДТЕК Східенерго" (а.с.3).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 2.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження реалізуються відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», який має вищу юридичну силу перед іншими нормативними актами, що регулюють відносини щодо примусового виконання рішень, сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження.

Також згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим Законом України заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12).

Проте районний суд не врахував, що не можна обмежитися лише констатацією того, що чинним законодавством України не встановлено заборону щодо арешту майна без проведення опису майна та не звернув уваги на те, що державним виконавцем в постанові не конкретизовано на яке саме майно накладено арешт та не було реально забезпечено право боржника брати участь при накладенні арешту на його майна, що призвело до порушення прав останнього знати про вчинення виконавчих дій та брати участь у їх провадженні.

При цьому державним виконавцем взагалі не було прийнято жодних заходів до залучення боржника при вирішенні питання про накладення арешту на його майно як це вбачається із тексту позовної заяви та підтверджується матеріалами справи.

Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права і обов'язки (частина 1 статті 190 ЦК України). Майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 цього Закону).

За змістом ч. 1 ст. 64 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" стягнення звертається на майно, належне боржникові - юридичній особі на праві власності або закріплене за ним, лише у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Частинами 1-3 ст. 57 зазначеного Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

За змістом вищезазначеної норми закону при накладенні арешту на майно, державний виконавець у своїй постанові повинен вказати на яке конкретно майно накладається арешт.

У порушення вимог зазначеної норми права державний виконавець не конкретизував на яке саме майно боржника накладається арешт, чим були порушенні права Відкритого акціонерного товариства «Силові машини - ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» та вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, забороняючи боржнику Відкритому акціонерному товариству «Силові машини - ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» підписувати додаткові цивільно-правові угоди без конкретизації відносно якого майна, державний виконавець фактично втрутився у господарську діяльність боржника.

Відмовляючи у задоволенні скарги Відкритого акціонерного товариства «Силові машини - ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт», суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та безпідставно дійшов висновку, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв відповідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи (ч. 2 ст. 387 ЦПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу Відкритого акціонерного товариства «Силові машини - ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт».

Таким чином керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Силові машини - ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт» задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року скасувати.

Визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України при винесенні постанови від 1 жовтня 2014 року про накладення арешту на майно та майнові права Відкритого акціонерного товариства «Силові машини - ЗТЛ, ЛМЗ, Електросила, Енергомашекспорт».

Зобов*язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України скасувати постанову від 1 жовтня 2014 року ВП №42610615 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: