Справа № 638/3978/14-ц
Провадження № 2/638/541/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого, судді РУДНЄВОЇ О.О.

при секретарі КАЛІНОВІЙ А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , -

УСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в позові просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4662 від 22.11.2010 р., вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на договорі позики без номеру від 05.04.2006 р. , реєстраційний номер 2741 про звернення стягнення на грошові кошти в сумі 48103,20 гривень, які складаються з суми боргу 47626,20 гривень , що є еквівалентним сумі 6000 доларів США та витрат, пов»язаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 477,00 гривень.

Позивачка посилається на порушення п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. та ст. 87 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні 22.11.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3. Позивач вказує, що він не отримував жодних письмових вимог про усунення порушень ані від банку, ані від нотаріусу. Таким чином, позивач вважає, що виконавчий напис №4662 вчинений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 22.11.2010 р. про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості вчинено з порушенням вимог законодавства України, а тому він є таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, позивачка вказує, що нотаріус Харківського міського нотаріального округу при вчиненні виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, які підлягають стягненню за виконавчим написом та у безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 284 Інструкції та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Вищезазначене свідчить про відсутність у виконавчого напису сили виконавчого документа, а тому він не підлягає виконанню. Крім того, позивачка вказує на порушення строку позовної давності для здійснення виконавчого напису.

В судовому засіданні представник позивачки за дорученням ОСОБА_4 позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в особі свого представника за дорученням ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, просив в позові відмовити, вказуючи, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3. вчинено виконавчий напис у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Третя особа -Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції не направив свого представника в судове засідання, про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно .

Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, пояснивши, що діяла в межах Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. та ст. 87 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні 22.11.2010 року нотаріального напису.

Суд, заслухавши пояснення сторін., дослідивши докази по справі , вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 05.04.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 та внесено в реєстр посвідчення нотаріальних дій за №2741. У відповідності з вищевказаним договором позики ОСОБА_1 позичила у ОСОБА_2 30600,00 гривен., що на час оформлення договору було еквівалентно 6000,00 доларів США. Строк погашення боргу договором встановлено 05.05.2006 року.

22.11.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис №4662 на договорі позики реєстровий №2741 від 05.04.2006 року. Згідно вказаного виконавчого напису, нотаріусом було запропоновано звернути стягнення на грошові кошти в сумі 48103,20 гривень, які складаються з суми боргу 47626,20 гривень , що є еквівалентним сумі 6000 доларів США та витрат, пов»язаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 477,00 гривень.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої

відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

В силу пунктів 282, 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

П. 286 Інструкції закріплює, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Документами, які підтверджують наявність або відсутність заборгованості для юридичних осіб , а також приватних підприємців без реєстрації юридичної особи, а також які встановлюють розмір вказаної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та які складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Документами , які підтверджують наявність або відсутність заборгованості для фізичних осіб визнаються відповідні розписки кредиторів, платіжні документи банків про проведення сплати відповідних сум, квитанції щодо поштових переказів сум тощо.

Згідно з п. 283 вищезазначеної Інструкції вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Судом встановлено, що письмова вимога про усунення порушень у виконанні зобов»язання та сплати суми боргу за договором позики від 05.04.2006 , від ОСОБА_2 була оформлена позикодавцем 02.04.2009 року та прийнята приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 та внесена в реєстр посвідчення нотаріальних дій за №1062. З змісту заяви позикодавця вбачається, що він просить приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_3 повідомити позичальника ОСОБА_1 про невиконання зобов»язання та про наслідки цього невиконання у випадку неповернення суми боргу в сумі еквівалентній 6000,00 доларів США в вигляді звернення за вчиненням виконавчого напису.

У відповідності до ст.620ч1 ЦК України у разі невиконання боржником обов»язку передати кредиторові у власність або в користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до вимог зобов»язання.

Згідно з вимогами ч1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.

Кредитор при наявності нотаріально посвідченого договору позики згідно з вимогами ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» звернутися за вчинення нотаріального напису або у відповідності зі ст.16 ЦК України звернутися до суду за захистом порушеного права.

У відповідності до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Судом неодноразово роз»яснено сторонам вимоги ст.ст.10,11,60 ЦПК України у відповідності з якими обов»язок щодо доказування обґрунтованості своїх доводів та вимог покладається закогнодавцем на сторони, а судом докази тільки оцінюються.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування .

У відповідності зі ст.524 ЦК України зобов»язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов»язання в іноземній валюті.

Згідно з вимогами ст.533 ЦК України 1)грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. 2)Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті , сума, що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу ,якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом або іншим нормативно-правовим актом.

На підставі ч 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ст..1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками ,у такій самій кількості, такого ж самого роду та такої ж самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором.

Вищезазначене підтверджує, що приватний нотаріус при вчиненні 22.11.2010 року виконавчого напису №4662 на договорі позики реєстровий №2741 від 05.04.2006 року, переконався належним чином у безспірності розміру сум, які підлягають стягненню за виконавчим написом та у безспірності характеру правовідносин сторін та доводи представника позивачки, на які останній посилається в позові в цій частині, суд не визнає спроможними. Безспірність суми , на стягнення якої вчинено нотаріальний напис мала місце, бо стягнення винно бути проведено в сумі еквівалентній 6000,00 доларів США.

Доводи представника позивачки в тій частині, що у відповідності ст.88 Закону України «Про нотаріат» та п.284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , в редакції яка діяла на момент вчинення виконавчого напису , нотаріус мав право вчинити нотаріальний напис протягом трьох років з дня виникнення права вимоги, спростовуються тими обставинами, що приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_3 у відповідності з вимогами Інструкції надіслала позивачці ОСОБА_1 нотаріально посвідчену заяву позикодавця ОСОБА_2 від02.04.2009 року рекомендованим листом за квитанцією № 3964 від 02.04.2009 року, а згідно з зворотнім повідомленням вищевказане поштове відправлення отримане особисто позичальником ОСОБА_1 14.04.2009 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачці ОСОБА_1 вимога пред»явлена в встановлений строк, але ніяких дій до погашення боргу вона не вжила.

Нотаріальний напис вчинено 22.11.2010 року на підставі заяви позикодавця від 22.11.2010 року (арк..6,4) СВОЄЧАСНО та в строк, передбачений Інструкцією.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги недоведені, належних доказів в їх обґрунтованість позивачкою суду надало не було.

Посилання позивачки на загальний строк позовної давності ,встановлений ст.257 ЦК України є безпідставним, бо ОСОБА_2 з позовом до неї не звертався, а вибрав шлях захисту свого порушеного права у відповідності з альтернативністю законного вибору захисту.

Отже, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинив 22.11.2010 року виконавчий напис № 4662 на договорі позики реєстровий №2741 від 05.04.2006 року , маючи на це законні підстави та у відповідності п. п. 283, 284, 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат», а тому виконавчий напис суд вважає таким, що має силу виконавчого документа і є таким, що підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.п. 283, 284, 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 7,9 , 10, 11, 12,57-60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.525,526,625,533,524,10473,1049Цивільного Кодексу України ,-

СУД ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню -визнати необґрунтованими та в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного Суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий, суддя О.О.РУДНЄВА

Рішення виготовлене суддею власноруч в нарадчій кімнаті

Суддя О.О.РУДНЄВА