У х в а л а

іменем україни

11 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В.,Парінової І.К.,
Коротуна В.М.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах на утримання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Львівської області від 24 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментах на утримання дитини.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 5 травня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 24 червня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Звільнено ОСОБА_6 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_7 на утримання дитини ОСОБА_8 у розмірі 19 874,28 грн згідно з виконавчим листом № 2-3157/2004, нарахованої станом на 1 листопада 2013 року.

Не погодившись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_7 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (норма частини 2 статті 324 ЦПК України).

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_8, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 20 травня 2004 року, яке набрало законної сили, на користь ОСОБА_7 було стягнуто 1/4 частину всіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_6, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, на утримання ОСОБА_8, щомісячно, починаючи з 6 травня 2004 року до її повноліття.

9 вересня 2013 року ОСОБА_7 було видано виконавчий лист № 2-3157/2004. 21 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання цього виконавчого листа (а.с. 16, 17).

За розрахунком, здійсненим 1 листопада 2013 року державним виконавцем, сума заборгованості ОСОБА_6 по аліментах за період з 21 жовтня 2010 року по 1 листопада 2013 року становить 19 874,28 грн (а.с. 18).

Відповідно до частини 3 статті 197 СК України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 10, частина 1 статті 60 ЦПК України).

Як на поважну причину непред'явлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_7 посилалася на те, що їй не було відомо про існування рішення суду про задоволення її позову про стягнення аліментів.

Однак з рішення Яворівського районного суду Львівської області, протоколу судового засідання від 20 травня 2004 року вбачається, що ОСОБА_7 брала участь в судовому засіданні, під час якого ухвалювалося рішення (а.с. 6-7, 10-11).

Інших поважних причин непред'явлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_7 не наведено.

За таких обставин апеляційний суд обґрунтовано задовольнив позов, так як виходив із того, що про рішення суду щодо стягнення аліментів ОСОБА_7 було відомо 20 травня 2004 року, але вона не пред'явила виконавчий лист до виконання без поважних причин.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Під час розгляду справи у касаційному порядку суд позбавлений можливості здійснювати оцінку доказів у порядку, передбаченому статтею 212 ЦПК України та відповідно до норм статті 335 ЦПК України не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 337 ЦПК України).

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 24 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.В. Дем'яносов
В.М. Коротун
І.К. Парінова
С.П. Штелик