Справа №592/6797/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Труханова Л. М.
Номер провадження 22-ц/788/1841/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 серпня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 серпня 2015 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» на користь ОСОБА_3 8000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе», посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи позивач з 01.08.1980 р. по 02.01.2013 р. перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», працюючи газорізальником (а.с.6-8 копія трудової книжки).

Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач ОСОБА_3 отримав професійне захворювання у вигляді: ХОЗЛ токсико-пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ступеню; легенева недостатність II ст., Захворювання професійне, встановлено вперше ППЛЕК 30.12.2014 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху III ст. за класифікатором ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму, вперше встановлено ППЛЕК 30.12.2014 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХМНУ,що є основним діагнозом. Також, позивачу встановлений супутній діагноз: Ідифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІст. СН І ст.., розповсюджений остеохондроз хребта з сенсорними порушеннями. Гіперметропія хвороба II ступеню, подагра, середнього ступеня важкості, подагричний поліартрит. Дисциркуляторна енцефалопатія II ст. з ХНМК, переважно в вертебро-базилярному басейні, остеохондроз шийного відділу хребта, цервікокраніалгія, помірно виражений больовий синдром. Скривлення носової перетинки вліво з помірним забрудненням носового дихання, що підтверджується п. 14 акту № 5 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.01.2015 року. Відповідно до п. 16-17 акту № 5 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 15.01.2015 року (а.с.10), у ОСОБА_3 виникло професійне захворювання за обставин недосконалості технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених шуму, пилу, локальної вібрації, показників важкості праці та мікороклімату.

У зв'язку з профзахворюванням 17.10.2014 року МСЕК позивачу встановлено 40 % ступінь втрати працездатності безтерміново (а.с. 11).

Вказані факти з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212 ЦПК України.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у зв'язку з професійним захворюванням, отриманим за час роботи на підприємстві в неналежних умовах праці з вини відповідача, ОСОБА_3 зазнав немайнових втрат, а тому правильно поклав обов'язок їх відшкодування на даного роботодавця.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган.

Не зважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч.1 ст.43 Конституції України та абз. 2 ст.5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 157 КЗпП України та ст.ст.6, 13 Закону України «Про охорону праці» зобов'язаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним нормам та нормам охорони праці.

Професійне захворювання у позивача виникло внаслідок недосконалості технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці (а.с.10).

Завдання каліцтва або іншого ушкодження здоров'я працівникові під час виконання ним трудових обов'язків, та відповідальність за таку шкоду роботодавця, за наявності вини, знаходяться поза межами регулювання нормами трудового законодавства, і така відповідальність наступає відповідно до норм ЦК України.

Посилання апелянта на недоведення факту моральної шкоди є безпідставними, оскільки втрата позивачем з вини роботодавця нормальних життєвих зв'язків безперечно вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, та безумовно вказує на заподіяння йому немайнових втрат.

Також доводи апелянта про те, що позивач був ознайомлений зі шкідливими умови праці та знав про можливі шкідливі наслідки для свого здоров'я, не спростовують факту наявності вини роботодавця в неналежному забезпеченні нешкідливих умов праці та не є підставою для позбавлення позивача права на отримання відшкодування.

За таких обставин коли суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 серпня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -