У х в а л а

2 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 в частині перегляду Верховним Судом України ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 7 вересня 2012 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 8 лютого 2011 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено: визнано дійсним договір дарування приміщення магазину, укладений 12 жовтня 2010 року між нею та ОСОБА_6 та визнано право власності за ОСОБА_5 на вказаний магазин ритуальних послуг, який знаходиться на АДРЕСА_1 в м. Рівному.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 7 вересня 2012 року відмовлено ОСОБА_7 у прийнятті його апеляційної скарги на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 8 лютого 2011 року з підстав, передбачених частиною першою статті 292 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 7 вересня 2012 року з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

2 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 7 вересня 2012 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня 2015 року з передбачених пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм процесуального права, зокрема частини першої статті 292 ЦПК України.

На обґрунтування підстав перегляду зазначених судових рішень, передбачених пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Верховного Суду України від 26 травня і 15 грудня 2010 року, 9 лютого і 19 жовтня 2011 року, а також на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2011 року, в яких, на думку заявника, по-іншому, ніж в оскаржуваних рішеннях, застосовано вказану норму процесуального права

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Постановляючи ухвалу від 5 червня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для прийняття апеляційної скарги ОСОБА_4 на рішення суду першої інстанції, оскільки вказаним судовим рішенням не вирішувалось питання про його права та обов'язки.

Разом з тим у судових рішеннях, наданих заявником для порівняння, суди касаційної інстанції, передаючи справи на новий апеляційний розгляд, дійшли висновків про порушення судами вимог процесуального закону при вирішенні питання щодо прийняття апеляційних скарг та необхідність перевірки доводів сторін щодо наявності у них права на апеляційне оскарження.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції неоднаково застосував одні й ті самі норми процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно за заявою ОСОБА_4 в частині перегляду Верховним Судом України ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 7 вересня 2012 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін