Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2015 Справа №607/18834/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Мандзія В.П.,

позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 25 березня 2011 року він уклав з відповідачем у простій письмовій формі, за розпискою, договір позики на суму 160 000 грн. і в цей же день передав йому суму позики. За умовами укладеного між сторонами договору у письмовій формі відповідач зобов'язався повернути позивачу позичену грошову суму 25 травня 2011 року. В обумовлений строк відповідач гроші не повернув, а на неодноразові вимоги позивача зробити це не реагував. Позивач був змушений звернутися в правоохоронні органи із заявою про порушення кримінальної справи і лише тоді, коли інформація по заяві позивача була внесена до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження, ОСОБА_4, боячись кримінальної відповідальності, 1 квітня 2014 року повернув позивачу 159200 грн., не доплативши 800 грн., таким чином прострочив виконання грошового зобов'язання на 34 місяці. ОСОБА_4 має обов'язок відшкодувати позивачу три відсотки річних від простроченої суми за весь час прострочення, що сумарно складає 13600 грн. та інфляційні нарахування за 34 місяці прострочки на суму 9920 грн. Всього до сплати підлягає 23 500 грн. (800 грн. + 13600 грн. + 9920 грн.), які позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати по справі.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позову, покликаючись на подані ним заперечення.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до копії розписки від 25 березня 2011 року, долученої до матеріалів справи, ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_1 кошти в сумі 160000 грн. Зобов'язався повернути вказані кошти до 25 травня 2011 року.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

24 березня 2014 року ОСОБА_1 (кредитор) та ОСОБА_5 (новий кредитор) уклали договір уступки вимоги, згідно якого кредитор уступає новому кредитору право вимоги за розпискою від 25 березня 2011 року на суму 160 000 грн., які позичив ОСОБА_4 Новий кредитор також має право на стягнення з боржника за весь час прострочення інфляційних вирахувань, 3% річних, а також моральної шкоди за порушення правового зобов'язання, яку кредитор оцінив в 50000 грн.

Згідно напису на договорі уступки вимоги від 24 березня 2014 року, 15 жовтня 2014 року сторонами даний договір розірвано з моменту його укладення, про що свідчать підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_5

В судовому засіданні встановлено, що договір уступки вимоги, укладений 24 березня 2014 року та розірваний сторонами 15 жовтня 2014 року з моменту його укладення, не поніс за собою жодних правових наслідків, що підтверджено сторонами в судовому засіданні та вбачається із ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 09 вересня 2014 року, у зв'язку з неповідомленням кредитора свого боржника про уступку права вимоги.

Як вбачається із квитанції №ПН6620 від 31 березня 2014 року, ОСОБА_4 оплатив в рахунок погашення свого боргу перед ОСОБА_1, згідно розписки б/н від 25 березня 2011 року, в сумі 160000,00 грн.

З виписки №1321361 від 11 листопада 2014 року слідує, 01 квітня 2014 року на картковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 в рахунок погашення від ОСОБА_4 надійшли кошти в сумі 159200 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до положень ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

За таких обставин, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_4 підлягає до задоволення, оскільки в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 9920,00 грн. інфляційних нарахувань та три відсотки річних у розмірі 13600,00 грн., а всього 13600,00 грн.

В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по справі, а саме 243,60 грн. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.611, 625, 1046, 1047, 1049. 1050 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 110, 197, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 13600 (тринадцять тисяч шістсот) грн. та 9920 (дев'ять тисяч дев'ятсот двадцять) грн. інфляційних нарахувань за весь час прострочення, а всього 23520 (двадцять три тисячі п'ятсот двадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. витрат по оплаті судового збору

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська