Провадження № 22ц/790/187/15 Головуючий 1-ї інстанції - Матвієвська Г.В.
Справа № 2029/2-2390/11 Доповідач - Бровченко І.О.
Категорія - договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Тичкової О.Ю., Піддубного Р.М.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2011 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором шляхом звернення стягнення на майно, що знаходиться в іпотеці, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2011 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі ПАТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 46302, 34 доларів США та 1914,04 грн. за кредитним договором № 5405873 від 16 травня 2007 року, додатковою угодою № 7503806 від 23 березня 2009 року, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача послався на те, що 16 травня 2007 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1, був укладений кредитний договір № 5405873 від 16 травня 2007 року з додатковою угодою № 7503806 від 23 березня 2009 року, за яким позичальнику надано кредит у розмірі 47700 доларів США, а відповідач зобов'язалась використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

На забезпечення виконання цього зобов'язання 16 травня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір та 23 вересня 2009 року договір про зміни № 5405892/20090323, згідно з яким відповідач надала в іпотеку АДРЕСА_1.

Умови кредитного договору ОСОБА_1 належним чином не виконувалися, унаслідок чого виникла заборгованість, яка за розрахунком банку станом на 29 липня 2011 року становила 46302,34 доларів США 34 цента та 1914 грн. 04 коп., яку банк просив стягнути шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором шляхом звернення стягнення на майно, що знаходиться в іпотеці, задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 5405892 від 16 травня 2007 року, тобто нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 54, 7 кв.м, житловою площею 35,5 кв.м, що належить на праві власності ОСОБА_1, для задоволення грошових вимог ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором № 5405873 від 16 травня 2007 року, в сумі 46302, 34 доларів США та 1914 грн. 04 коп. Встановлено спосіб реалізації нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 54, 7 кв.м, житловою площею 35, 5 кв.м шляхом її продажу на прилюдних торгах. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ПАТ «ПУМБ» у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи скаргу посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Розмір заборгованості за кредитним договором та підстави для звернення стягнення на нерухоме майно, на час ухвалення судового рішення, апелянт не оскаржує.

Сторони в судове засідання не з'явились, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили. Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні з підстав, передбачених п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що 16 травня 2007 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1, укладено кредитний договір № 5405873 від 16 травня 2007 року з додатковою угодою № 7503806 від 23 березня 2009 року.

Відповідно до умов договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 47700,00 доларів США, а відповідач зобов'язалась використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань перед банком за кредитним договором з ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 5405892 від 16 травня 2007 року та договір про зміни № 5405892/20090323 від 23 березня 2009 року, згідно з яким в забезпечення зобов'язань за кредитним договором відповідачем було передано в іпотеку банку наступне нерухоме майно: квартира, реєстраційний номер 425659, загальна площа 54,7 кв.м, житлова площа 35,5 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до умов п. 1.6 договору іпотеки, за рахунок предмету іпотеки банк має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, пені, штрафи та всі інші суми, передбачені кредитним договором), а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, пов'язані із реалізацією прав, що випливають з іпотечного договору (зокрема, але не виключно, пов'язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією, включаючи витрати на оплату винагороди залученим експертам, організацію торгів тощо).

Пунктами 3.3.1, 4.1 іпотечного договору передбачено право банку звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, в тому числі у випадку невиконання вимоги позивача, як іпотекодержателя, про дострокове виконання основного зобов'язання (повернення основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом).

Відповідно до пункту 4.2 іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на вибір позивача, як іпотекодержателя, в тому числі - за рішенням суду.

Позивач належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, відкривши ОСОБА_1 позичковий рахунок ( НОМЕР_2) та надавши їй обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 308974302 від 16 травня 2007 року та випискою операцій і оборотів за позичковим рахунком відповідача.

Разом з тим, відповідач неналежним чином виконувала умови договору. Проценти за користування кредитом за період часу з 16 травня 2007 року по 23 жовтня 2010 року ОСОБА_1 сплачено в повному обсязі, однак починаючи з 23 жовтня 2010 року відповідач повністю припинила виконання взятих на себе зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом. Починаючи з 23 вересня 2010 року відповідачем також не виконується зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту.

Станом на 29 липня 2011 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «ПУМБ» становить 46302,34 доларів США та 1914,04 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 42203,70 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 4098,64 доларів США; пеня, нарахована за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в розмірі 1914,04 грн.

14 квітня 2011 року позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, яка була отримана ОСОБА_1 19 квітня 2011 року, але вимоги виконані не були.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом банком 06 грудня 2010 року було направлено на адресу відповідача вимогу про усунення порушення основного зобов'язання - вих. № ДО/4982и від 07 грудня 2010 року. Вимоги банку в добровільному порядку ОСОБА_1 виконано не було.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки у результаті неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору утворилася заборгованість, то наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Висновок суду про звернення стягнення на іпотечне майно відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Разом з тим, правильно визнавши порушення зобов'язань за кредитним договором та звернувши стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції не врахував, що резолютивна частина рішення суду у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 ЗУ «Про іпотеку», так і положенням п.4 ч.1 ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись : загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення суду, в частині задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, виклавши його у відповідності до вимог ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» та положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України.

В іншій частині рішення є таким, що відповідає вимогам ст. ст. 213-214 ЦПК України, підстав для його скасування чи зміни судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1- ОСОБА_2, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки не відповідає вимогам Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», висновків суду не спростовують.

Згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметомзастави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У ч. 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною 1 ст. 304 ЦПК України визначено, що справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Таким чином, сам по собі наведений вище Закон України не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки цей закон за правовою формою лише призупиняє реалізацію предмета іпотеки до врегулювання питання іншими нормативними документами, на час його ухвалення місцевий суд не міг його застосувати, так як його не існувало, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду з огляду на те законодавство, яке існувало на час його ухвалення.

За таких обставин судова колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст. 313, п.2 ч.1 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2011 року змінити в частині задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, виклавши в наступній редакції : «Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 5405873 від 16 травня 2007 року у сумі 46302, 34 доларів США та 1914 грн. 04 коп., яка складається з: заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 42203, 70 доларів США; заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 4098, 64 доларів США та пені за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1914 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 5405892 від 16 травня 2007 року та договором про зміни № 5405892/20090323, а саме квартиру, реєстраційний № 425659, загальна площа 54, 7 кв.м, житлова площа 35, 5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1. Встановити спосіб реалізації нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 54, 7 кв.м, житловою площею 35, 5 кв.м шляхом її продажу на прилюдних торгах за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення його реалізації».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -