Справа № 188/2057/13-ц
Провадження № 2/188/120/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Філіповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору № DNQ1RU13930136 від 03.04.2008 р. ОСОБА_1 (далі відповідач) 03.04.2008 р. отримав кредит у розмірі 6799.93 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом .

Відповідач підтвердив свою згоду на те , що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

У порушенні зазначених норм та умов договору Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором . Відповідач станом на 17.09.2013 року має заборгованість - 32919.00 грн., яка складається з наступного:

- 5748.64 грн - заборгованість за кредитом;

- 2.59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 265.20 - заборгованість по комісії за користуванням кредитом ;

- 24858.898 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором .

А також штрафи, відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг :

- 500.00 грн. - штраф (фіксована частина) ;

- 1543.77 грн.. - штраф (процентна складова).

Розрахунок суми заборгованості додається..

Просить суд стягнути з відповідачів солідарно вищезазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 329.19 грн.

Сторони в судове засідання не з»явилися.

В своїй заяві представник позивача просить суд справу заслухати у його відсутність за наявними в справі доказами. Позов підтримує та просить суд задовольнити його у повному обсязі. В разі неявки відповідача прийняти заочне рішення.

Відповідач та його представник в судове засідання також не з"явилися. Відповідач надав суду свої письмові заперечення . Просять суд справу заслухати без їхньої участі , в позові відмовити . При цьому посилаються на пропущення позивачем строку позовної давності.

Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено , що між сторонами дійсно було укладено кредитний договір № DNQ1RU13930136 від 03.04.2008 р. у формі заяви . Відповідач , тобто ОСОБА_1 03.04.2008 року отримав кредит у розмірі 6799.93 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 00.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Банк надає Позичальнику кредит у вказаній сумі строком на 10 місяців , тобто з 03.04.200 8 р. по 03.02.2009 р. , включно.

Дана заява підписана сторонами.

Сума заборгованості відповідачів станом на 17.09.2013 р. становить 32919.09 грн. , яка складається з вищезазначеного розрахунку відповідача .

Позивач , звертаючись до суду з даним позовом , виходив з того , що позивач , як позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти ( кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах , встановлених договором , тобто посилається на норми ст. 526,527,530 ЦК України. Суд погоджується з даними обґрунтуваннями.

В той же час , представник позивача посилається на ту обставину , що відповідач підтвердив свою згоду на те , що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам ( Розстрочка) ( Стандарт) складає між ним і Банком Договір , про що свідчить підпис Відповідача у заяві.

Як зазначалося вище , відповідно до умов договору ( розділ банківські послуги ) Банк надає Позичальнику строковий кредит на 10 місяців , з 03.04.2013 р. по 03.02.2009 р. , включно , з умовами сплати відсотків ( 0.12 %) . Позичальник повинен щомісячно сплачувати банку з "15" по по "20" число кожного місяця 724.57 грн. для погашення повної заборгованості по кредиту.

Відповідно до норм чинного законодавства ( ст. 259 ЦК України ) Договором встановлена позовна давність за вимогами стягнення кредиту , відсотків за користування кредитом , винагорода, неустойка - пені , штрафів за Договором в тривалість 5 років ( п.5.5 Умов надання кредиту ) .

Тобто позивач фактично посилається на норми ч. 4 ст. 631 ЦК України , де зазначено , що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення , яке мало місце під час дії договору .

Однак , з таким висновком суд не погоджується.

Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Однак цим Кодексом встановлено строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу - позовна давність.

До вимоги заявленої позивачем застосовується загальна позовна давність, встановлена ст.257 ЦК України, тривалістю у три роки. Договором кредиту укладеним між сторонами передбачено збільшення позовної давності відповідно до положень ст.259 ЦК України. В зв"язку з викладеним та керуючись нормами ст.260 ЦК України про неможливість зміни порядку обчислення позовної давності суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що строк позовної давності не пройшов, оскільки кредитним договором передбачено, його дію до моменту виконання сторонами своїх обов"язків.

Виходячи з приписів ч. 1 ст.261 ЦК України суд вважає, що перебіг позовної давності почався від дня, коли позивач міг довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Суд бере до увагу ту суттєво важливу обставину , що відповідач почав порушувати умови договору ще 11.08.2008 р. , коли він вніс останній платіж по кредиту ( згідно розрахунку Приватбанку ) . Отже , початком перебігу строку позовної давності слід вважати з 11.08.2008 р. Адже , позивач повинен був контролювати та стежити за виконанням позичальником ( відповідачем) своїх договірних зобов'язань .

Відповідно до Порядку ведення претензійно-позовної роботи Банку після передачі кредитної справи до підрозділу з роботи з проблемними активами банку подальша робота з повернення проблемної заборгованості здійснюється у порядку, визначеному відповідними внутрішніми положеннями банку. При цьому, у разі, якщо майна при зверненні на нього стягнення недостатньо або з інших підстав кредитна заборгованість не погашена і позов до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не подавався необхідно відстежувати строки позовної давності для недопущення пропуску подачі позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором .

Позовна заява - письмова вимога кредитора щодо спонукання позичальника (поручителя, гаранта, страховика) до виконання зобов'язань перед банком, що подається до судових органів у передбаченому чинними нормативними актами порядку.

Подача позовної заяви в межах строків позовної давності є обов'язковою з огляду на забезпечення можливості в майбутньому списувати в податковому обліку безнадійну заборгованість за кредитним договором за рахунок сформованого резерву. Такі строки позовної давності відстежуються або філією, яка здійснює стягнення заборгованості, або управлінням з роботи з проблемними активами, якщо стягнення заборгованості здійснюється ним.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання на дату закінчення строку договору , тобто на 17.09.2013 р. на думку суду , є безпідставним .

Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом лише 20.09.2013 р. , про що свідчить дата у платіжному дорученні про сплату судового збору позивача та штемпель на поштовому відправленні, яким позовну заяву було відправлено до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області , тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності .

Статтею 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається, зокрема, вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново; час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до вимог ст.72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав переривання строків позовної давності, встановлених ст.264 ЦК України, оскільки відповідачем в період перебігу строків позовної давності не було вчинено будь-якої дії, яка б свідчила про визнання ним свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Крім того ,відповідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Питання про поновлення даного строку позивач перед судом не ставить.

Також , суд вирішуючи спір, звертає увагу на те , що за даним договором, який визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Вказана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року № 6-134цс14 та відповідно достатті 360 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже , право позивача на позов у розумінні одержання судового захисту погашено у процесуальному аспекті.

На підставі ст. 88 ЦПК України в зв'язку з відмовою у позові не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 3 , 57 , 72, 89 , 212-214 ЦПК України , ст. ст. 251,252,264 , 267 , 1049 ЦК України суд , -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Копію даного рішення направити сторонам.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. П. Полубан