Номер провадження: 22-ц/785/1634/15
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2014р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної Казначейської служби України, треті особи Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Прокуратура Одеської області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

встановила:

22 січня 2013р. ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Державної Казначейської служби України та просив суд стягнути з держави в особі Державного казначейства служби України на відшкодування матеріальної шкоди 323780грн.50коп. і моральну шкоду в сумі 250000грн., завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказав, що 04 травня 2014р. стосовно нього було вчинено кримінальне правопорушення, а саме здійснено підпал (підрив) належного йому автомобіля марки "LEXUS GS 450H", державний номер НОМЕР_1, який повністю знищено. Позивач стверджує, що за цим фактом розпочато кримінальне провадження, але в наслідок бездіяльності органів слідства та прокуратури, досі винна особа або особи не встановлені, чим порушуються його права як потерпілого.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2014р. у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі (а.с.57-61).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення про задоволення його позову, з посиланням те, що суд необґрунтовано в порушенні вимог закону, відмовив йому у задоволенні позову (а.с.65-67).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апелянта ОСОБА_2, його представника, а також представника прокуратури, колегія приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 і залишення рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Відмовивши ОСОБА_2 у задоволені позову, суд першої інстанції вказав, що в процесі розгляду даної справи суд не встановив передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, який відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

Дійсно 04 травня 2014р. невідомими особами вчинено кримінальне правопорушення, а саме здійснено підпал (підрив) автомобіля марки "LEXUS GS 450H", державний номер НОМЕР_1.

За вказаним фактом на підставі заяви ОСОБА_2 слідчим відділенням Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області порушено кримінальне провадження № 0003741 за ознаками ч. 2 ст. 194 КК України.

Однак, відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, власником автомобілю марки "LEXUS GS 450H", державний номер НОМЕР_1 є мати позивача - ОСОБА_3.

Тому посилання позивача на те, що він є власником даного автомобілю, який нібито придбаний за його кошти, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Довіреність, якою ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2 розпоряджатися всім своїм майном, також ні є належним доказом на підтвердження того, що позивач є власником вищевказаного автомобілю, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Відповідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач не є власником пошкодженого автомобілю, а від так позбавлений права ставити питання про відшкодування йому шкоди, завданої пошкодженням вказаного автомобіля, так як він виклав в позовній заяві свої вимоги.

Судова колегія не погоджується з доводами позивача, що йому спричинено матеріальну та моральну шкоду бездіяльністю органів МВС та прокуратури, оскільки зазначені обставини не відповідають дійсності та судове рішення з цього приводу не ухвалювалося.

По справі проводяться відповідні слідчі дії, а саме: було призначено проведення пожежно-технічної експертизи, але у зв'язку зі звільненням експерта, який мав право проведення вищевказаної експертизи, вона не виконана та 22 серпня 2014р. було призначену пожежно-технічну експертизу, яку було направлено до НДЕКЦ при УМВС в Миколаївській області. На теперішній час експертиза триває, хід її проведення контролюється керівництвом прокуратури Приморського району м. Одеси.

Після повернення кримінального провадження № 0003741 до СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС стан досудового розслідування по провадженню заплановано заслухати на оперативній нараді слідчого управління ГУМВС України в Одеській області.

Крім того керівництвом ГУМВС України в Одеській області, вирішено питання про передачу для подальшого досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження більш досвідченому слідчому Томашевській О.В.

Тому судова колегія вважає, що вищевказані обставини свідчать про те, що органи досудового слідства роблять все можливе та необхідне для забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Суд апеляційної інстанції намагався з'ясувати у позивача ОСОБА_2 і його представника на підставі саме якого закону позивач заявив позовні вимоги, але представник позивача вказав, що на підставі статей 1174, 1177 ЦК України, що не може бути визнано правильним з урахуванням обставин справи.

Так, згідно ст. 1174 ЦК України шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету у випадках та порядку, встановлених законом.

Але позивачем не були надані відповідні та належні докази на підтвердження незаконних дій органів державної влади та їх посадових осіб в процесі досудового розслідування, а той факт, що до теперішнього часу не встановлено особи підозрюваного (обвинуваченого), не вказує на бездіяльність посадових осіб органів МВС України та прокуратури.

Позивачем ОСОБА_2 не були також надані відповідні докази на підтвердження матеріальної шкоди в сумі 323789грн.50коп. і моральної шкоди в сумі 250000грн. Так на підставі висновку експерта № 2264 від 21 серпня 2014р. судової авто-товарознавчої експертизи по визначенню ринкової вартості, ремонтних робіт автомобілю марки "LEXUS GS 450H", державний номер НОМЕР_1, ринкова вартість автомобілю встановлена в сумі 252191грн, залишкова вартість з урахуванням пошкодження становить 66115грн. А твердження позивача, що матеріальна шкода в сумі 323789грн.50коп. визначена з урахуванням курсу долара США на теперішній час, не ґрунтується на вимогах закону.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2014р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяті днів з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області І.П.Сидоренко

С.О. Погорєлова

Т.В. Цюра