Справа № 361/5096/2014-ц Головуючий у І інстанції Василишин В.О.
Провадження № 22-ц/780/151/15 Доповідач у 2 інстанції Я.С. Мельник
Категорія 29 22.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Сушко Л.П., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, редакції газети "Великодимерська громада" про захист честі, гідності, ділової репутацї, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати, що інформація, яка розміщена відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у статті номера НОМЕР_1 газети «Великодимерська громада» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року щодо порушення нею положень Закону України «Про вибори Президента України», є недостовірною, завдає шкоди її діловій репутації й принижує її честь та гідність, зобов'язати відповідачів як авторів цієї статті за власний рахунок спростувати цю інформацію шляхом публікації їхнього офіційного вибачення перед позивачкою за її поширення у строк не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання судовим рішенням законної сили, та стягнути з них на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Позовні вимоги умотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року щотижневим виданням газети «Великодимерська громада» у номері НОМЕР_1 було надруковано статтю, авторами якої є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, де були наведені обставини, які, на її думку, не мають документальних підтверджень про порушення нею положень Закону України «Про вибори Президента України». Вважає, що дана стаття є неправдивою та такою, що принижує її честь, гідність і ділову репутацію, що змусило її звернутися із позовом до суду.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права та неповного з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що обставини, які були викладені у надрукованій статті, не відповідають дійсності, а інформація, яка була розміщена відповідачами, була помилково визнана судом їхніми оціночними судженнями.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміст опублікованої статті відображає випадки, які певною мірою мали місце під час процесу проведення позачергових виборів Президента України 25 травня 2014 року на виборчій дільниці, а сама стаття, окрім викладу фактичних обставин, містить оціночні судження її авторів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у № НОМЕР_1 щотижневої газети «Великодимерська громада» було опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», авторами якої є відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с. 11).

Ця стаття містить опис обставин та фактичних дій позивачки, які мали місце під час проведення позачергових виборів Президента України 25 травня 2014 року на виборчій дільниці № 320230 у смт. Велика Димерка, під час яких позивачка ОСОБА_2 перебувала там як голова виборчої комісії.

Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоровя населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно із положеннями п.п. 1, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом із тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, слід визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Зі змісту вищевказаного вбачається, що оприлюднення особою фактичних обставин ситуації, яка мала місце, та своїх критичних оцінок щодо цього не може розцінюватися як поширення неправдивих відомостей, якщо не встановлено, що, фактично, метою цих дій було приниження честі, гідності та ділової репутації певної особи.

Крім того, з огляду на зміст тексту опублікованої статті, наведені висловлювання відповідачів є їхніми оціночними судженнями, критичною оцінкою певних фактів і недоліків, що, на їх думку, мали місце у діяльності позивачки під час своєї роботи на виборчій дільниці.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, обґрунтовано виходив з того, що опублікована відповідачами стаття ґрунтується на оціночних судженнях та критичних оцінках відповідачів щодо фактичних обставин, які склалися, а поширення викладених відомостей не переслідувало мети принизити честь, гідність та ділову репутацію позивачки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, та не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: