Провадження 2/127/867/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Коберник О.Л.

з участю прокурора Кащук О.

позивачки ОСОБА_1

представника органу опіки та піклування Марценюк Л.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

позов мотивований тим, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_4. Рішенням суду від 04.03.2014 року шлюб сторін було розірвано, дитина проживає із матір'ю. За рішенням суду від 12.12.2013 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 516 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти відповідач сплачує не у повному обсязі та несвоєчасно, у зв'язку з чим його заборгованість станом на 01.09.2014 року становить 875,95 грн. Між сторонами неодноразово виникали конфлікти, свідком яких ставала дитина, а 30 жовтня 2013 року відповідач поміняв замки у квартирі, що в АДРЕСА_1, яка належить його матері, де проживали позивачка із дитиною, у зв'язку з цим позивачка змушена була залишити житло. ОСОБА_3 ніколи не виявляв бажання спілкуватись із донькою ОСОБА_4, він ухилявся від виконання батьківського обов'язку по вихованню та утриманню дитини з народження, не цікавився донькою, її здоров'ям і успіхами, не спілкувався з нею. Всі питання щодо виховання і утримання дитини вирішує лише позивач. Оскільки батько свідомо нехтує своїми обов`язками позивач ОСОБА_1 вважає, що його слід позбавити батьківських прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала за викладених обставин, додатково суду пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем донька ОСОБА_4 залишилась проживати з нею. Ще у шлюбі між ними неодноразово виникали конфлікти з приводу небажання батька займатись вихованням доньки, її матеріальним забезпеченням. Вважає, що відповідач не виконує батьківського обов'язку по утриманню і вихованню своєї доньки ОСОБА_4, не цікавиться її життям. Кілька разів він з'являвся у дитячому садку, який відвідує дитина, під час прогулянки, однак, дитина не знає його і лякається. Відповідач не бажає змінити свою поведінку по відношенню до дитини, має борг по сплаті аліментів. Зауважила, що вона працює на двох роботах, щоб належним чином забезпечувати та утримувати дитину, а відповідач не допомагав їм ніколи, тільки погрожував і шкодив. Останній раз відповідач бачив доньку у серпні 2014 року, батьківських почуттів до неї він не має. Відповідач ще є батьком доньки від першого шлюбу, однак, нею також не цікавився і ніколи не брав участі у її вихованні.

Відповідач ОСОБА_3 надав письмові заперечення проти позову (а.с. 31-23). В судовому засіданні пояснив, що після розірвання шлюбу позивач перешкоджала йому бачитись із донькою ОСОБА_4, вважала, що це шкодить інтересам дитини, у зв'язку з чим він вимушений був звернутись до органу опіки та піклування для встановлення порядку спілкування з дитиною. Дитину не бачив тривалий час, оскільки позивач виїхала з квартири в невідомому напрямку, а дитину забрала із собою. Він їздив у м. Гнівань до матері позивача, однак, із дитиною йому спілкуватись не дозволили. Він не байдужий до долі своєї доньки, цікавиться нею, однак дитина маленька і, можливо, не пам'ятає його. Наголосив, що восени 2014 року, після встановлення органом опіки і піклування графіку побачень з донькою він сильно захворів, лежав у лікарні з приводу порушення мозкового кровообігу і не міг зустрічатись з дитиною, проте позивачка розцінила це, що він неналежно виконує свій обов'язок і почала скаржитись. Просив не позбавляти його батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4, оскільки він любить її, бажає піклуватись про свою дитину і виховувати її, а позбавлення батьківських прав є крайньою мірою заходу впливу, тому просив відмовити в задоволенні позову.

Представник виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки і піклування - начальник відділу захисту прав дітей служби у справах дітей міської ради Марценюк Л.Є. підтримала висновок органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Додала, що батько не використав можливості спілкування з донькою за встановленим графіком, заборгував сплату аліментів і дані обставини свідчать про ухилення від виконання батьківського обов`язку.

Свідок ОСОБА_5 - мати позивачки - суду пояснила, що після розірвання шлюбу дитина залишилась із ОСОБА_1. Батько не приймає участі у вихованні та утриманні ОСОБА_4, він для неї - чужа людина. Свідок доглядала онуку, оскільки ОСОБА_1 змушена була вийти на роботу, а ОСОБА_3 весь час проводив за комп`ютером вдома і до дитини навіть не підходив. Знає, що ОСОБА_1 не перешкоджає батькові спілкуватись із дитиною, однак і сам батько не бажає цього. Зауважила, що ОСОБА_3 завжди був ініціатором конфліктів із позивачкою, під час яких вживав нецензурну лайку.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, які є колегами по роботі позивачки, пояснили, що ОСОБА_1 - чудова мати, часто розповідає про доньку ОСОБА_4, її успіхи, проте батько дитини ОСОБА_3 дитиною не цікавиться, графіку зустрічей не дотримується, аліментів не сплачує.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що відповідач - її колишній чоловік і батько їх спільної доньки ОСОБА_9, 2002 р.н. Зауважила, що перебуває з ОСОБА_3 в конфлікті, оскільки відповідач не приймає участі в утриманні і вихованні їх доньки ОСОБА_9 та не дає дозвіл на виїзд ОСОБА_9 за кордон на відпочинок, що заважає розвитку дитини. Зі слів ОСОБА_1 вона знає, що ОСОБА_3 також ухиляється від спілкування з донькою ОСОБА_4.

Прокурор Кащук О.О. висловила свою думку щодо позовних вимог і зазначила, що в задоволенні даного позову слід відмовити, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу. Зауважила, що дитина сторін ще дуже маленька, вона природно потребує спілкування як із матір'ю, так і з батьком, проте через життєві обставини сторони перебувають у конфлікті і дитина не бачиться із батьком. Разом з тим, ОСОБА_3 цікавиться своєю донькою, намагається брати участь у її житті, в судовому засіданні повідомив про перешкоди, які йому чинить ОСОБА_1 при спілкуванні з дитиною.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, приймаючи до уваги думку представника органу опіки і піклування, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 13 розділу 3 Сімейного Кодексу України щодо особистих немайнових прав і обов'язків батьків та дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці (а.с. 10), її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірваний за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2014 року №127/24014/13-ц (а.с. 11).

Дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір'ю - ОСОБА_1

Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_4. Згідно довідки Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ, станом на 19.10.2014 року заборгованість відповідача по аліментам становить 33,60 грн.(а.с. 57).

Згідно довідок дошкільного навчального закладу №51 ВМР від 17.09.2014 року ОСОБА_4, 2011 р.н. відвідує дошкільний навчальний заклад №51 м.Вінниці з 10.07.2013 року по даний час. За цей період вихованням дитини займалась мати - ОСОБА_1, яка вносила відповідну плату, відвідувала батьківські збори, свята у закладі, приймала участь у благоустрої тощо. Батько дитини - ОСОБА_3 відвідав дитину кілька разів під час прогулянки у садочку, на майданчику у серпні 2014 року. Іншої участі у вихованні дитини через контакт із ДНЗ №51 з його боку не було (а.с. 14).

Відповідно до ст. 157 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

В судовому засіданні відповідач пояснив свою поведінку щодо обмеженого спілкування з донькою, зокрема це і розірвання шлюбу сторін, інше постійне місце проживання матері і дитини, неприязні стосунки між ними, перешкоди щодо спілкування із дитиною, тривала хвороба після встановлення органом опіки і піклування графіку побачень, а також малий вік дитини і пов`язані з цим особливості спілкування.

Враховуючи об`єктивні обставини, що стали перешкодою для вільного спілкування з дитиною і напружені стосунки між сторонами, ОСОБА_3, реалізовуючи особисте право, у відповідності до ст. 158 СК України, звернувся до служби у справах дітей з заявою про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Такі дії ОСОБА_3 суд розцінює як дійсні наміри і використання можливих шляхів для реалізації батьківського обов`язку.

30.10.2014 року виконкомом Вінницької міської ради прийняте рішення про встановлення порядку участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4, 2011 р.н. (а.с. 33).

Однак відповідач визнав, що за станом здоров'я та за інших обставин, не завжди приходив на зустрічі з дитиною, а в судовому засіданні було встановлено, що при тих зустрічах, що відбувались, сторони конфліктували, дитина нервувала і хвилювалась, тому це негативно впливало на її розвиток і виховання.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Обмежене спілкування ОСОБА_3 із донькою ОСОБА_4 суд не може розцінити як свідоме ухилення від виконання батьківського обов`язку по вихованню дитини і як підставу для позбавлення батьківських прав. Протягом всього часу відповідач сплачував аліменти на утримання дитини, а тимчасова заборгованість в ссумі 33,60 грн. не є підставою для висновку про свідоме ухилення від батьківського обов'язку.

Обгрунтовуючи висновок про відмову в задоволенні позову суд приймає до уваги і роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», де вказано, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного й об'єктивного з'ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей.

Позивачкою не надано суду переконливих доказів проте, що ОСОБА_3 негативно впливає на виховання доньки ОСОБА_4 і ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилався на те, що позивачка перешкоджає йому спілкуватись з його маленькою донькою і приймати участь у її вихованні.

Підтвердженням цього є звернення відповідача до органу опіки і піклування з заявою про визначення способу участі у вихованні і спілкуванні з дитиною.

Показання всіх свідків в судовому засіданні суд розцінює критично, оскільки свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про обставини спілкування дитини і батька знають лише зі слів позивачки, а свідок ОСОБА_5 є матір`ю позивачки, тому свідки з об`єктивних причин не дали і не можуть дати пояснення стосовно дійсних стосунків і почуттів між батьком та дитиною.

Суд враховує вік дитини і те, що вона була розлучена з батьком в 2,5 роки, після того мала рідкі нетривалі побачення і обмежене спілкування із рідною людиною, ставала свідком конфліктних ситуацій і відчувала негативне ставлення батьків один до одного, що і викликало напруження та тривогу по відношенню до батька. Суд враховує, що дитина такого віку швидко прилаштовується і звикає до тих людей, які оточують її і найбільше проводять із нею часу.

Оскільки дитина в своєму віці не може висловити свою думку щодо стосунків і участі її батьків у її вихованні і її психологічну характеристику оцінити неможливо, суд вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 не буде здійснено в її інтересах.

В зв`язку з наведеними обставинами суд критично оцінює висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки і піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Також органом опіки і піклування не мотивовано, в чому полягає порушення ОСОБА_3 ст. 150 СК України і ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Посилання на те, що ОСОБА_3 нерегулярно сплачував аліментні платежі і лише епізодично зустрічався з дитиною не дають достатньо підстав для прийняття такого висновку.

Керуючись Європейською конвенцією про здійснення прав дітей (Страсбург, 25.01.1996 року, ратифікована Україною 03.08.2006 року), постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 157, 164, 165 СК України, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: