У х в а л а

іменем україни

10 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства науково-виробничого комплексу «Фотоприлад» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 2 березня 2010 року його було звільнено з роботи з державного підприємства науково-виробничого комплексу «Фотоприлад» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні йому не було виплачено індексацію заробітної плати. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 1 квітня 2014 року, зміненим рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19 червня 2014 року, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по індексації зарплати в розмірі 439 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 67 444 грн 25 коп. за період із 2 березня 2010 року по 21 травня 2013 року, а всього 67 883 грн 25 коп. На виконання рішення суду відповідачем перераховано 26 500 грн та 30 000 грн. У повному обсязі судове рішення не виконано. Посилаючись на те, що порушені його права та завдано моральну шкоду, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив задовольнити позов.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з державного підприємства науково-виробничого комплексу «Фотоприлад» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошового доходу у зв'язку з порушенням терміну виплати у розмірі 220 грн 54 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що підстави для нарахування і стягнення компенсації за затримку виплати середнього заробітку, який стягнуто рішеннями судів у іншій справі, за час затримки розрахунку при звільненні, відсутні, оскільки за своєю правовою природою такі кошти є не заробітною платою, яка виплачується за виконану роботу, а видом відповідальності за порушення строків виплати звільненому працівнику належних йому при звільненні сум, яка носить разовий характер.

Тому норми законодавства, якими встановлено компенсацію втрати частини доходів громадян, які не мають разового характеру, у зв'язку із порушенням строків їх виплати, застосуванню не підлягають, оскільки стягнуті на підставі ст. 117 КЗпП України кошти не є тим доходом, який підлягає компенсації.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19 червня 2015 року, яке ухвалене в іншій справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства науково-виробничого комплексу «Фотоприлад» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, встановлено, що вина останнього у невиплаті ОСОБА_1 після 21 травня 2013 року належних при звільненні сум компенсації та індексації у розмірі 58 грн 37 коп. та 382 грн 23 коп., які підлягали йому виплаті при звільненні, відсутня.

Такі обставини, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, доведенню при вирішенні спору, який був предметом розгляду, не підлягали, позивачем не подано доказів, які б свідчили, що він звертався до підприємства за їх отриманням після 19 червня 2014 року і не зміг їх отримати з вини останнього.

Суди також правильно виходили з того, що компенсація не може нараховуватись на стягнуту судовими рішеннями в іншій справі індексацію заробітної плати в розмірі 58 грн 37 коп. у зв'язку з порушенням термінів її виплати, оскільки можливість нарахування компенсації на несвоєчасно сплачену індексацію не передбачена чинним законодавством, вона не може бути віднесена до доходів, які не носять разового характеру, а є способом відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

У позовній заяві позивачем не вказано в чому полягає завдана йому відповідачем моральна шкода та якими конкретно діями (бездіяльністю) вона заподіяна і в чому вони полягають.

За таких обставин суди обґрунтовано відмовили в задоволенні вимог в цій частині.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваних рішеннях висновків, які ґрунтуються на встановлених відповідно до поданих сторонами доказів обставинах та нормах чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності судових рішень у частині стягнення на користь ОСОБА_1 220 грн 54 коп. компенсації, у зв'язку з чим колегія суддів не робить висновків щодо правильності застосування судами норм матеріального права в цій частині.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова