Справа № 536/1283/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Кременчуцький районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Бондаренко О.В.

при секретарі Коваль В.А.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Кременчуцької районної державної адміністрації про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом ,

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до Кременчуцької районної державної адміністрації , треті особи : Демидівська сільська рада , Кременчуцького району , Полтавської області , Головне Управління Держземагенства у Полтавській області про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом , мотивуючи тим , що 15.10.1993 року було зареєстровано Селянське ( фермерське ) господарство « Венера « , головою якого був ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з ЄДРЮО та ФОП , додаток № 1 .

У відповідності до діючого законодавства на момент створення СФГ « Венера «, зокрема Законом України « Про селянське ( фермерське ) господарство « , необхідною умовою було створення і функціонування селянського ( фермерського ) господарства була наявність земельної ділянки, що мала перебувати або у власності , або у постійному користуванні осіб, які виявили бажання створити фермерське господарство .

За наведених підстав Кременчуцькою районною державною адміністрацією на ім.»я ОСОБА_4 був оформлений та виданий державний акт серії Б № 048131 за № 112 на право постійного користування земельною ділянкою площею 41,4 гектари для ведення фермерського господарства , яка розташована на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району , Полтавської області .

Згідно з довідкою Демидівської сільської ради Кременчуцького району , Полтавської області від 29.05.2014 року № 136, зазначена земельна ділянка обліковувалась за СФГ « Венера « до 01.07.2011 року , проте у фактичному користуванні перебуває станом на поточний момент.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року , у зв»язку з чим до Статуту СФГ « Венера « були внесені зміни , відповідно до яких головою вказаного СФГ « Венера « став син померлого ОСОБА_2 , а членами господарства - дружина померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 16.03.1985 року та ОСОБА_5 .

За життя померлий ОСОБА_4 заповіт не залишив . Спадкоємцем першої черги по закону є ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Діючи через свого представника , ними було надано відповідні документи до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області з заявою про прийняття вказаної земельної ділянки у спадщину , в зв'язку з чим державним нотаріусом було надано запит до відділу Держземагенства у Кременчуцькому районі Полтавської області , про можливу реєстрацію земельної ділянки на ім.»я померлого ОСОБА_4 27 грудня 2013 року була отримана відповідь , що дана земельна ділянка зареєстрована на останнього та посвідчена актом на право власності на земельну ділянку серії Б № 048131 за № 112 від 1993 року .

Однак нотаріус відмовила позивачам у вчиненні нотаріальної дії від 30 грудня 2013 року та 21.05.2014 року , яка вмотивована не наданням правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме - Державного акту на право власності на вказану земельну ділянку .

Позивач ОСОБА_2 неодноразово звертався до відповідача з відповідними заявами щодо передачі йому та іншим засновникам СФГ « Венера « вказаної земельної ділянки , проте всі вони залишені без уваги.

Прохають визнати за ними - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право постійного користування земельною ділянкою площею 41,4 гектари , яка розташована на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району , Полтавської області для організації селянського ( фермерського ) господарства , що підтверджується державним актом серії Б№ 048131 за № 112 від 1993 року ,виданого на ім.»я ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та прохали задовольнити

Відповідач заперечує позовну заяву та представник відповідача пояснила , що Кременчуцька районна державна адміністрація не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог позивачів , тому керуючись ст. 92 Земельного кодексу України , ст.. ст.. 1216,1225 Цивільного кодексу України прохає відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення присутніх осіб , дослідивши матеріали справи , суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову з наступних підстав .

В судовому засіданні встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно повідомлення Відділу Держземагенства у Кременчуцькому районі № 01-08/2040 від 27.12.2013 року - у відповідності до електронних книг записів про державну реєстрацію державних актів на право постійного користування земельною ділянкою , електронного архіву відділу , реєстру других ( архівних ) примірників державних актів , земельна ділянка зареєстрована на ОСОБА_4 та посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку площею 41,4 га серії Б № 048131 за № 112 для ведення фермерського господарства на території Демидівської сільської ради( а.с.13).

Позивачі звернулися до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на земельну ділянку , яка залишилася після смерті ОСОБА_4

Постановою Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області від 30.12.2013 року позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії , а саме - видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 41,4 га , що розташована на території Демидівської сільської ради , Кременчуцького району , Полтавської області , яка залишилася після смерті ОСОБА_4 ( а.с. 14 ).

Відповідно до п. 4.14 Глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 282/20595 , при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє : факт смерті спадкодавця , час і місце відкриття спадщини , наявність підстав до закликання до спадкоємства , якщо має місце спадкування за законом , прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб , склад спадкового майна , на яке видається свідоцтво про право на спадщину . На підтвердження цих обставин від спадкоємця витребовуються документи , які підтверджують вказані факти.

Згідно п. 4.15 Глави 10 розділу 2 Порядку , видача свідоцтва про право на спадщину на майно , яке підлягає реєстрації , проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна .

Згідно п. 4.20 Глави 10 розділу 2 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів , оформлених відповідно до статті 19 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень « та витягу з Державного земельного кадастру .

Згідно правил ст. 23 Закону України « Про фермерське господарство « успадкування фермерського господарства ( цілісного майнового комплексу або його частини ) здійснюється відповідно до закону , а відповідно до ст.. 19 Закону до складу майна фермерського господарства входить право користування землею.

Згідно ч 2 ст. 407 ЦК України та ч 2 ст. 102-1 Земельного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може відчужуватися і передаватися в порядку спадкування .

Ст.. 1218 ЦК України передбачено , що до складу спадщини входять усі права та обов'язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті .

Положення п. 6 розділу Х « Перехідні положення « ЗК України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого організаційного та фінансового забезпечення визнано неконституційним згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005.

Пункт 2 чинної на момент смерті спадкодавця постанови Кабінету міністрів України від 02.04.2002 року № 449 « Про затвердження форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою « встановлює , що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю , державні акти на право власності на земельні ділянки та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 05.12.90 року № 511 « Про вирішення питань , пов»язаних із правом власності на землю» громадянам надавались земельні ділянки для ведення селянського й особистого підсобного господарства , садівництва, будівництва та обслуговування жилих будинків , задоволення інших потреб ., передбачених законом , у довічне успадковуване володіння .

Земельним Кодексом Української РСР від 18.12.1990 року також передбачалося право громадян на довічне успадковування володіння землею , а Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.03.1991 року № 889 « Про форми державних актів на право та володіння або користування землею і Положення про порядок надання і вилучення земельних ділянок « , які втратили чинність , затверджено форму державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею та умови надання такого права.

З введенням в дію 15 березня 1992 року Земельним кодексом Української РСР надання такого права не передбачалось , але підпунктом 2 пункту 5 Постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року № 562 « Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР « передбачалося , що громадяни, підприємства , установи і організації які мають у користуванні земельні ділянки , надані їм до введення в дію цього Кодексу , зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому прядку прав власності на землю або землекористування .

Відповідно до п. 8 Постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200 « Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі « громадяни , підприємства , установи, організації , яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадковуване або постійне володіння, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до Земельного кодексу України.

Згідно з пунктом 6 Постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року № 563 « Про земельну реформу « визначено , що громадяни , підприємства , установи й організації, які мають у користуванні земельні ділянки , надані їм до введення у дію Земельного кодексу Української РСР , повинні до 15 березня 1994 року оформити право власності або право користування землею. Після закінчення вказаного строку , раніше надане їм право користування земельною ділянкою втрачається . Згідно з Постановою Верховної Ради України від 17.02.2004 року № 1492 дію вказаного пункту продовжено до 01 січня 2008 року.

Проте Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп зазначений вище пункт визнано неконституційним та таким , що втратив чинність з дня ухвалення зазначеного рішення.

Отже , користувачі земельних ділянок , права яких посвідчено Державним актом на право довічного успадковуваного володіння землею, не можуть бути позбавлені права користування і не зобов»язані переоформити його на право власності чи укласти договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України , спадкуванням є перехід прав та обов'язків

( спадщини) від фізичної особи , яка померла ( спадкодавця ) до інших осіб ( спадкоємців ). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом , як передбачено ст.. 1217 ЦК України .

В статті 1268 ЦК України зазначено , що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Право позивачів на спадкування прав батька відносно вищезазначеної земельної ділянки відповідно до статті 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки , що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Керуючись положенням ст. 141 ЗК України слід прийти до висновку , що існуючий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою є дійсним , або до моменту добровільної відмови користувача від права користування земельною ділянкою або до прийняття рішення відповідного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про припинення права постійного користування земельною ділянкою за настання умов , передбачених даною нормою.

Після смерті голови СФГ « Венера « , процедури реорганізації, ліквідації та процедури банкрутства не розпочато , позивачі фактично продовжують здійснювати статутну діяльність , зокрема користуються земельною ділянкою, сплачують податки та збори .

Будь-які акти органів державної влади щодо припинення права спадкодавця щодо постійного користування вищевказаною земельною ділянкою відсутні ,прийнято рішення Харківським апеляційним судом 18.10.2011 року в відношенні СФГ « Венера « з приводу не подання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій , документів фінансової звітності відповідно до закону - визнано постанову Полтавського окружного адміністративного суду нечинною . Провадження про припинення юридичної особи закрито, то дане право може бути успадковане позивачами відповідно до чинного цивільного законодавства.

В порядку ч 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець , який прийняв спадщину , може одержати свідоцтво про право на спадщину .

Враховуючи викладене , та те , що відповідач - Кременчуцька районна державна адміністрація , треті особи Демидівська сільська рада Кременчуцького району , Полтавської області , Головне Управління Держземагенства у Полтавській області на час смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року та на час розгляду справи , ніяких мір не приймали у відношенні земельної ділянки площею 41.4 га . для належного використання та сплати податків , інших платежів , зустрічний позов не пред'явлено , його право на довічне успадковування володіння земельною ділянкою не припинилося , позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 прийняли спадщину , проте нотаріально оформити своє спадкове право на земельну ділянку позбавлені можливості з незалежних від них підстав , суд вважає за необхідне захистити їхні права шляхом визнання за ними права довічного спадкового володіння земельною ділянкою площею 41,4 гектари , яка знаходиться на території Демидівської сільської ради , Кременчуцького району , Полтавської області .

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом , встановленим законом , який вирішить спір .

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 1216,1217,1219,1268 ЦК України , ст. ст. 3,10,11,30,60,61,209,212-215,218 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Кременчуцької районної державної адміністрації про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року , право постійного користування земельною ділянкою площею 41,4 гектари , яка розташована на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району , Полтавської області для організації селянського ( фермерського )

господарства , що підтверджується державним актом серії Б№ 048131 за № 112 від 1993 року ,виданого на ім.»я ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Суддя О. В. Бондаренко