Справа № 683/112/15-ц
10 березня 2015 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
головуючого - судді Цимбалюка О.В.
при секретарі Поважнюк О.Б.
розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1.
В обґрунтування заявленого позову вказує, що на підставі договору купівлі - продажу квартири, укладеним між нею та ОСОБА_3, відповідачкою ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 10.10.2014 року, є власником 2/3 частки квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до п.8 зазначеного Договору купівлі-продажу ОСОБА_3, та ОСОБА_2 зобов'язувалися виконати всі дії, пов'язані із зняттям з реєстраційного обліку до 11 жовтня 2014 року, проте не дивлячись на взяті на себе зобов'язання, відповідачка із реєстраційного обліку не знялася. При цьому відповідачка в добровільному порядку не знімається з реєстрації за даною адресою, що перешкоджає їй, як власнику, належним чином користуватись та розпоряджатись належною квартирою.
Представник позивача подала до суду заяву, де позов підтримала і просила провести розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка, яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не з'явилась. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 10 жовтня 2014 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 10 жовтня 2014 року, посвідченого цього ж дня приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1372, а також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 жовтня 2010 року про державну реєстрацію за позивачкою права власності на спірну квартиру. Крім двох доньок позивачки, в цій квартирі зареєстрована ОСОБА_2
На момент набуття права власності на спірну квартиру позивачкою 21 січня 2015 року, відповідачка залишалась зареєстрованою у спірній квартирі, однак на даний час у ній не проживає.
Відповідно до п.8 зазначеного Договору купівлі-продажу ОСОБА_3, та ОСОБА_2 зобов'язувалися виконати всі дії, пов'язані із зняттям з реєстраційного обліку до 11 жовтня 2014 року.
Відповідно до положень ст. ст. 379, 380, 381 ЦК України об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба.
Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З огляду на викладене, ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
При розподілі судових витрат, суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, а тому з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 224-226 ЦПК України, ст.ст.319, 321, 346, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, суд
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.
На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя: