Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/897/15 Головуючий у 1 інстанції: Смолка І.О.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів: Каракуші К.В.

Гончар М.С.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто», публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, який уточнював, і в якому зазначив, що 08.07.2013 р. приблизно о 12 годині 30 хвилин він, як пасажир, їхав у маршрутному таксі під керуванням водія ТОВ «Альянс-Авто» ОСОБА_4 Таксі рухалось по пр.. Леніна у напрямку від вул. Гагаріна в сторону вул. Українській у м. Запоріжжі. По ходу таксі водій ОСОБА_4 не впорався з керуванням і допустив зіткнення з тролейбусом. Вироком Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 15.04.2014 р. ОСОБА_4 визнано винним за ч.2 ст.286 КК України і засуджено до 4-х років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним заходом на три роки. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання у зв'язку з амністією. З 08.07.2013 р. по 16.04.2014 р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні. Згідно висновку судової медичної експертизи № 2452 від 03.09.2013 р. позивачу були спричинені тілесні ушкодження , які кваліфікуються як тяжкі , небезпечні для життя в момент спричинення та тілесні ушкодження, які кваліфікуються як середнього ступеня тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров»я більше 21 дня. Позивач переніс п'ять операцій, висновком МСЕК від 16.04.2014 р. йому встановлена 3 група інвалідності.

Посилаючись на те, що між ТОВ «Альянс-Авто» та СК «Країна» 30.04.2013 р. було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і 08.07.2013 р. наступив страховий випадок, позивач просив стягнути з СК «Країна» страхове відшкодування пов'язане з лікуванням у розмірі 4 588 грн. та 13 764 грн. за те, що позивачу була встановлена 3 група інвалідності та моральну шкоду у розмірі 923 грн. 60 коп., що становить 5 % від загальної суми відшкодування.

Моральну шкоду у розмірі 80 тис.грн. позивач просив стягнути з ТОВ «Альянс-Авто», посилаючись на те, що ДТП сильно відобразилось на його стані здоров'я, змінило його життя і життя близьких, він втратив повну працездатність і це суттєво вплинуло на утримання його сім'ї, з моменту ДТП і по теперішній час він проходить тривале лікування, його постійно турбує біль від отриманих трамв, він не може самостійно пересуватися. Також просив стягнути з відповідачів пропорційно задоволених позовних вимог 10 000 грн. судових витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката у кримінальному та цивільному процесі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2014 року Позов задовольнити частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ТОВ «Альянс-Авто» моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., з ПАТ «Страхова компанія «Країна» матеріальну шкоду у розмірі 18 352,00 грн. та моральну шкоду - 917,60 грн. В решті позовних вимог відмовлено. З відповідачів стягнуто на користь держави судовий збір.

Не погодились з вказаним рішенням суду відповідач ТОВ «Альянс-Авто» та позивач ОСОБА_3

ТОВ «Альянс-Авто» в апеляційній скарзі не погодилось із розміром визначеним судом першої інстанції моральної шкоди, посилаючись на недоведеність цих вимог, просять суд зменшити розмір відшкодування до 5000грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив змінити рішення суду в частині розміру моральної шкоди, що стягнута з ТОВ «Альянс-Авто» та збільшити її до 80 000грн. та стягнути з ТОВ «Альянс-Авто» та ПАТ «Страхова компанія «Країна» судові витрати на послуги адвоката у кримінальному та цивільному судочинстві у розмірі 10 000грн.

В судове засідання апеляційного суду апелянт ОСОБА_3 не з'явився. У своїй письмовій заяві ОСОБА_3 просить розглядати справи за його відсутністю. З огляду на те, що про час і місце розгляду справи його повідомлено належним чином і він не заперечує проти розгляду справи за його відсутністю, колегія суддів вважає, що його неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Представник апелянта ТОВ «Альянс-Авто» в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи скарги та наголошував на тому, що суд невмотивовано стягнув занадто велику суму моральної шкоди і просив змінити рішення в частині визначеного розміру з 20000грн. до 5000грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ТОВ «Альянс-Авто», перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і визнається сторонами, що 08 липня 2013 року о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_4, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Альянс- Авто» та керуючи мікроавтобусом «Мерседес-Бенц», державний номер НОМЕР_1, рухаючись по пр.. Леніна зі сторони вул. Гагаріна в напрямку вул. Українська у м.Запоріжжі, не впевнився в безпеці руху, допустив наїзд передньою частиною мікроавтобуса на задню ліву частину тролейбуса, бортовий номер 596.

Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_4, якого вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2014 року визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 червня 2014 року ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_3, як пасажир мікроавтобуса «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_1, отримав тілесні ушкодження, а саме, згідно висновку судово-медичної експертизи № 2995 від 03.08.2013р.: «Закрита травма живота з розривом брижі тонкого кишківника, яка супроводжувалась внутрішньочеревним крововиливом, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні пошкодження, небезпечні для життя в момент спричинення. Закритий осколковий перелом криші, дна та заднього краю вертлюжної впадини зі зміщенням відломків в порожнину суглобу, закритий перелом правої сідаліщної кістки, пошкодження правого повздошно-крестцове зчленування, підвивих головки правої стегнової кістки, зачеревна гематома великих розмірів в області тазу справа, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою довготривалий розлад здоров'я більше ніж 21 день». Висновком МСЕК від 16.04.2014 р. ОСОБА_3 встановлено 3 групу інвалідності.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог позивача про стягнення страхового відшкодування з ПАТ «СК «Країна», як страховика цивільної відповідальності ТОВ «Альянс-Авто», працівником якої був винний у ДТП водій ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_3 перебував на лікуванні з 08.07.2013 р. по 16.04.2014 р. і на підставі п.24.2 та 24.3 ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) стягнув з ПАТ СК «Країна» витрати на лікування у розмірі 4 588,00 грн. ( 1174,00/30Х120 дні=4 588,00 грн.), та на підставі п.26.2 ст.26 Закону у зв'язку з присвоєнням позивачу 3 групи інвалідності - 13 764 грн. за шкоду, пов'язану зі стійкою втратою працездатності. Також, судом в межах позовних вимог і у відповідності до ст.26-1 Закону стягнуто з страховика моральне відшкодування у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, що становить 917 грн. 60 коп. (4 588,00 грн. + 13 764,00 грн. х 5%=917,60).

Апелянт ОСОБА_3 фактично погоджується із задоволенням судом його вимог про стягнення зі страховика відшкодування, проте скаржиться про не включення до страхового відшкодування витрат пов'язаних із викликом 21.10.2013 року приватної швидкої допомоги у розмірі 120грн. Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необхідність виклику саме приватної швидкої допомоги належними та допустимими доказами не підтверджено, тому не спростовує висновку суду першої інстанції в цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним трудових (службових) обов'язків.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (ст. ст. 130, 132-134 КЗпП України), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Сторонами визнається, що внаслідок дорожньо-траспортної пригоди, винним у якій є ОСОБА_4, заподіяно моральну шкоду позивачу ОСОБА_3 ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Альянс-Авто», отже судом правомірно покладено обов'язок відшкодування моральної шкоди на ТОВ «Альянс-Авто».

Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції, враховуючи роз'яснення, викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", виходив з характеру та обсягу страждань, яких зазнав ОСОБА_3 внаслідок ДТП, а саме спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, встановлення 3 групи інвалідності, тривалість лікування і тяжкість вимушених змін у його житті, і тому виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості визначив моральне відшкодування у розмірі 20 000грн.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Альянс-Авто» щодо необґрунтованості такого розміру моральної шкоди, так і твердження у скарзі позивача про недостатній розмір такого відшкодування, на думку колегії суддів, не спростовують визначеного судом розміру моральної шкоди.

Пояснення представника ТОВ «Альянс-Авто» в судовому засіданні апеляційного суду про те, що іншим потерпілим внаслідок цього ДТП, з майже такими ж наслідками для здоров'я відшкодовано значно менший розмір моральної шкоди не приймається колегією суддів до уваги, оскільки, як пояснив цей же представник інші потерпілі погодились з розміром відшкодування через мирові угоди і самостійно визначились із розміром відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про стягнення на його користь витрат на послуги адвоката у кримінальній справі у розмірі 7 800 грн., суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оплата юридичних послуг у кримінальній справі не відноситься до спірних правовідносин, які регламентовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і не пов'язані з матеріальною та моральною шкодою, що були предметом розгляду у вказаній справі і тим більше не можуть бути стягнуті із страховика і зважуючи на те, що ОСОБА_4 має процесуальний статус третьої особи, а не відповідача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд безпідставно не стягнув відшкодування витрат на правову допомогу за п'ять судових засідань по розгляду вказаної справи за період з липня по грудень 2014 року, не є прийнятними з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно з ч. 2 ст. 56 ЦПК України особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається до участі у справі ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, підчас вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із надання правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З огляду на те, що матеріали справи не містять розрахунку витрат на правову допомогу по цій справі, колегія суддів знаходить доводи скарги про стягнення таких витрат за п'ять судових засідань належним чином не доведеними.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» та апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: