Провадження №2/369/1043/15
РІШЕННЯ

Іменем України

04.02.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Ткаченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3, Києво-Святошинському РВ УМС України в Київській області, 3-я особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення права користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те,що вона має на праві приватної власності житловий будинок в АДРЕСА_1. В 2001 році син її одружився з ОСОБА_2, після чого вона на один рік зареєструвала в своєму будинку її, а згодом вона зареєструвала в спірному будинку свою доньку та онуку позивачки ОСОБА_3.

З 23 лютого 2011 відповідачка зі своєю донькою не проживають в спірному будинку вони забрали всі свої речі та переїхали на постійне місце проживання до м. Вишневого.

Тому просила позбавити ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням, в будинку АДРЕСА_1. Усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_3 за цією адресою. Зобов»язати Києво-Святошинське районне відділення Управління міграційної служби України в Київській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали.

Представник відповідачки ОСОБА_2 яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 проти позову заперечував, оскільки в 2012 році Києво-Святошинським судом Київської області вже розглядався позов позивача до відповідача про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1. В цій справі постановлене заочне рішення яким позов задоволено. Апеляційним судом Київської області скасоване рішення в частині задоволення судом першої інстанції вимог щодо втрати права користування житловим приміщенням відповідачем ОСОБА_3. Рішенням Апеляційного суду Київської області в справі визнано право ОСОБА_3 на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1.

В актах виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради про встановлення факту не проживання відповідача за реєстраційною адресою зазначається адреса АДРЕСА_1, а реєстраційна адреса відповідача інша - АДРЕСА_1, тому зазначені акти не є належним доказом у справі.

Довідка Крюківщинської сільської ради також не може бути належним доказом, оскільки сільська рада не може підтверджувати право власності а також в довідці відсутні посилання на законодавче обгрунтування зміни адреси будинку.

Відповідач Києво-Святошинський РВ УМС України в Київській області в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлявся.

3-я особа служба у справах дітей та сім»ї Києво-Свяотошинської РДА в судове засідання не з»явилась, згідно заяви від 24.11.2014 просили розглянути справу за їх відсутністю.

Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з наступних підстав:

Як пояснила позивачка в судовому засіданні в 2001 році син її одружився з ОСОБА_2, після чого вона на один рік зареєструвала її в своєму будинку, а згодом вона зареєструвала в спірному будинку свою доньку та онуку позивачки ОСОБА_3 без відома позивачки.

З 23 лютого 2011 відповідачка зі своєю донькою не проживають в спірному будинку вони забрали всі свої речі та переїхали на постійне місце проживання в м. Вишневе. Син її розлучився з відповідачкою, яка зі своєю донькою добровільно виїхали зі спірного будинку забрали всі свої речі, та до теперішнього часу в будинку не з»являються.

В підтвердження цих обставин, посилається на акти обстеження житлово-побутових умов проживання від 14.05.2013, 23.12.2013, але в актах зазначається адреса АДРЕСА_1, а реєстраційна адреса відповідача інша - АДРЕСА_1.

Довідка Крюківщинської сільської ради від 28.01.2015 на яку посилаються позивачка також її представник, не може бути належним доказом, оскільки в довідці відсутні посилання на законодавче обгрунтування зміни адреси будинку.

Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.47 Конституції України держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.10.2012 визнано ОСОБА_2 разом з неповнолітньою ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в спірному будинку, зобов»язано Відділ ГІРФО Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області зняти ОСОБА_2 разом неповнолітньою ОСОБА_3 з реєстрації в буд. АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 12.09.2013 визнано право ОСОБА_3 на користування житловим приміщенням в цьому булинку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.06.2014 у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, 3-я особа: Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації в Київській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за заявою ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідно до вимог п. З ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони, особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивачки, що неповнолітня ОСОБА_3 не проживає в спірному будинку без поважних причин, оскільки право користування за нею визнано апеляційним судом Київської області 12.09.2013 , що відповідно до вимог п. З ст. 61 ЦПК України не доказується при розгляді даної справи.

До того ж причиною відсутності її в спірному будинку є те, що , як встановлено судом , в ньому ніхто не проживає, що підтвердила позивачка.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 405 ЦК України, 156 ЖК УРСР, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3, Києво-Святошинському РВ УМС України в Київській області, 3-я особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення права користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: