У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної Н.А.,
Іваненко Ю.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Львівської області від 7 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про встановлення порядку землекористування та за зустрічним позовом про скасування рішення, визнання права користування земельною ділянкою, зобов'язання вчинити дії, усунення перешкод, визнання юридичної адреси, стягнення моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 2 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено та зобов'язано ОСОБА_4 не чинити їй перешкоди в користуванні присадибною земельною ділянкою, визнано недійсним п. п. 3, 4 рішення Лапаївської сільської ради № 17 від 30 вересня 2002 року.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним рішення Лапаївської сільської ради Пустомитівського району № 17 від 30 вересня 2002 року, визнано за ОСОБА_4 право користування земельною ділянкою площею 0,15 га біля будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 зобов'язана не чинити йому перешкоди у користуванні спільним заїздом шириною 4 метри з АДРЕСА_2.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

13 серпня 2012 року ОСОБА_5 звернулася до апеляційного суду із заявою про роз'яснення рішення апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 7 лютого 2013 року заяву ОСОБА_5 про роз'яснення рішення апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року задоволено.

Роз'яснено, що резолютивну частину рішення апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2010 року слід розуміти таким чином, що загальна площа земельної ділянки, право на користування якою визнано за ОСОБА_4 біля належного їй будинку АДРЕСА_1 рішенням апеляційного суду Львівської області, становить 0,15 га.

27 лютого 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд ухвали апеляційного суду Львівської області від 7 лютого 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 1 березня 2013 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у зв'язку з тим, що ухвала про роз'яснення рішення не відноситься до переліку судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 361 ЦПК України, які можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленим обставинами.

20 серпня 2014 року ОСОБА_4 повторно звернулася до апеляційного суду Львівської області із заявою про перегляд ухвали апеляційного суду Львівської області від 7 лютого 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 2 вересня 2014 року у відкритті апеляційного провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали апеляційного суду від 7 лютого 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Постановляючи ухвалу, апеляційний суд виходив з того, що ухвала апеляційного суду від 7 лютого 2013 року не входить до переліку судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 361 ЦПК України, які можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 2 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М. Горелкіна Н.А.

Іваненко Ю.Г.