НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5085/14
№ 2/183/308/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаря Тен І.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, набутого під час шлюбу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача ? частину витрат на ремонт в сумі 50 438,81 гривень та зобов'язати відповідача повернути її золоті вироби на суму 18 000,00 гривень, витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначила, що з 23 січня 2009 року вони з відповідачем перебували у шлюбі.

З 2009 року по 2014 рік вони з відповідачем та їх спільний син мешкали разом у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1. Дана квартира на праві приватної власності належить батькам відповідача та його сестрі, однак останні в ній не проживали.

За цей час вони з відповідачем зробили у зазначеній квартирі капітальний ремонт. Крім того, під час спільного проживання вони з відповідачем придбали: телевізор, вартістю 5 359,00 гривень; пральну машину, вартістю 3 520,00 гривень; холодильник, вартістю 5 900,00 гривень, домашній кінотеатр, вартістю 1 864,00 гривень; варочну поверхню, вартістю 1 199,00 гривень; витяжку, вартістю 824,00 гривень; блендер, вартістю 1 108,00 гривень; конвектор, вартістю 435,00 гривень; диван «Іграшка», вартістю 1 975,00 гривень; вбудовану техніку, вартістю 824,00 гривень; меблі, вартістю 778,83 гривень; меблі для куні, вартістю 5 664,00 гривень; бра, вартістю 110,00 гривень; сплатили передоплату за прихожу, яка склала 200,00 гривен; передоплату за шафу, яка склала 100,00 гривен; придбали ванну, сифон, дверцята, загальною вартістю 1 275,00 гривень.

Крім того, покійна бабуся подарувала їй золоті прикраси на суму 18 000,00 гривень. А також вона сама придбала, ще до весілля, золоті прикраси, а саме серги, кулон, підвіски на загальну суму 3 861,30 гривень.

Наприкінці 2013 року відповідач почав чинити їй перешкоди у користуванні житлом, а також її та дитячими речами. А 01.04.2014 року змінив замки у вхідних дверях.

З цього приводу вона зверталась до ОСОБА_5

На даний момент вона доступу до квартири не має. Там лишились всі речі, які вони придбали з відповідачем за час шлюбу, а також ї особисті речі та речі дитини.

Добровільно розподілити майно відповідача не бажає, у зв'язку з вищевикладеним, звернулась до суду із зазначеним позовом, остаточно просила стягнути з відповідача ? частину витрат на ремонт в сумі 50 438,81 гривень та зобов'язати відповідача повернути її золоті вироби на суму 18 000,00 гривень, витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги в остаточній редакції, мотивуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що дійсно сторони перебували у шлюбі, під час якого мешкали у квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_1, яка на праві приватної власності належить батькам відповідача та його сестрі. Дійсно сторони зробили ремонт, однак ремонт робили за кошти батьків відповідача. Крім того, перешкод у доступі до квартири позивачу не чинять. Речі дійсно знаходяться у квартирі, однак вона сама не бажає їх забирати.

В судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Допитна у якості свідка ОСОБА_6, пояснила, що вона матір відповідача. У квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, вона не мешкає з 2001 року, хоча дана квартира належить їй. Після весілля там стали мешкати її син - відповідач по справі та невістка - позивач по справі. Дійсно діти робили ремонт, купляли меблі, однак вони давали кошти. Проти того, щоб ОСОБА_1 забрала речі вона не заперечує.

Допитна у якості свідка ОСОБА_7, пояснила, що вона рідна сестра відповідача. Телевізор і холодильник, які також є предметом спору, вони з чоловіком придбавали за власний кошт. Дійсно у квітні 2014 року був змінений замок, ключів у позивача немає.

Аналогічні пояснення дав чоловік свідка ОСОБА_7 - ОСОБА_8

Суд, вислухавши сторін та їх представників, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що з 23.01.2009 року (а.с.6) сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

31.07.2014 року шлюб між ними розірвано, однак, на момент розгляду даної справи в суді, зазначене Рішення оскаржується в апеляційному порядку.

Після одруження в 2009 році і до квітня 2014 року позивач ОСОБА_1 мешкали у квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_1, яка на праві приватної власності належить батькам відповідача та його сестрі.

Дані обставини не заперечувались сторонами в судовому засіданні, а тому в порядку ст.61 ЦПК України доведенню не підлягають.

Не заперечувалась сторонами та свідками і та обставина, що за час мешкання у вищезазначеній квартирі сторони зробили капітальний ремонт.

На підтвердження даної обставини позивачем надані наступні докази:

видаткові накладні на придбання будівельних матеріалів на суму 361,00 гривень та 613,54 гривень (а.с.12, 47, 52);

В ході ремонту були придбані:

витяжка, вартістю 824 гривні (товарний чек, а.с.8);

поверхня вбудована «Піраміда», вартістю 1199,00 гривень (товарний чек, а.с.9, 57);

міжкімнатні двері, вартістю 3300,00 гривень (товарний чек, а.с.9, 49);

ручки, петлі до них, вартістю 980,00 гривень (а.с.50,55);

для ванної кімнати: ванна, сифон, дверцята на суму 1275,00 гривень (а.с.52а);

стабілізатор, вартістю 461,16 гривень (товарний чек, а.с.15);

цемент, вартістю 580,00 гривень (а.с.48);

696,00 гривень (лінолеум, плінтус, а.с.51);

935,00 гривень (пластик, гіпс, а.с.52 б);

626,00 гривень (профіль, кронштейн, дюбеля, а.с.52в);

4 866,00 гривень (лінолеум, а.с.54);

плитку, вартістю 778,00 гривень (видаткова накладна, а.с.14, 58);

Крім того, за час спільного життя сторін в квартирі були замінені вікна на металоплатикові, вартість яких склала 2 414,6 гривень (а.с.11).

Зокрема, за час спільного проживання сторони придбали:

диван «Іграшка», вартістю 1975,00 гривень (договір індивідуального замовлення та товарний чек, а.с.8, 63);

спальний гарнітур (кровать, матрац та дві тумби), вартістю 3200,00 гривень (товарний чек, а.с.10);

прихожу, вартістю 200,00 гривень (передоплата, товарний чек, а.с.10, 59);

бра, вартістю 110,00 гривень (товарний чек, а.с.10, 56);

блендер та праску, загальною вартістю 1 108,00 гривень (видаткова накладна, а.с.13, 61);

конвектор, вартістю 435,00 гривень (товарний чек, а.с.14, 62);

домашній кінотеатр, вартістю 1864,00 гривень + 49,98 гривень (товарний чек, а.с.15, 64);

кухонну меблю, вартістю 5664,00 гривень (накладна, а.с.67).

У відповідності до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Незалежно від того, чий дохід був основним в сім'ї, майно, придбане ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період зареєстрованого шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і вони обидва мають рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно із ст.ст. 69, 79 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи той факт, що надані позивачем чеки та видаткові накладні датовані терміном, коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, а також враховуючи той факт, що дані документи знаходяться саме у позивача, суд приймає зазначені чеки та видаткові накладні у якості доказів.

Свідчення свідків, які всі є близькими родичами відповідача (мати, рідна сестра та її чоловік), судом оцінюються критично в частині того, що ремонт робився за кошти батьків відповідача, оскільки жодного доказу на підтвердження даної обставини суду не надано.

В той самий час, вищезазначені свідки підтвердили ту обставину, що дійсно за час спільного проживання сторін по справі у квартирі був зроблений капітальний ремонт.

Враховуючи той факт, що ремонт є невіддільними покращеннями а також той факт, що він був зроблений в період шлюбу сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ? частину його вартості, яка складає 9 565,92 гривень (19 1313,83 гривень:2).

Вважає суд за необхідне стягнути компенсацію і за меблі та побутову техніку, придбані сторонами під час шлюбу в сумі 7 302,99 гривень (14 605,98:2), оскільки, як встановлено в судому засіданні і не заперечувалось сторонами по справі, всі меблі перебувають зараз в квартирі, де мешкали сторони і знаходяться у користуванні відповідача.

Посилання відповідача на той факт, що він не заперечує проти того, щоб позивач забрала частину речей, спростовуються свідченнями свідків, які зазначили, що дійсно у квітні 2014 року в квартирі були змінені замки і ключа у позивача немає, а також Висновком про відмову у порушенні кримінально справи (а.с.30), з приводу звернення позивача до правоохоронних органів із заявою щодо того, що відповідач не впускає її у квартиру, де знаходяться, зокрема, її особисті речі та речі її дитини.

Щодо зобов'язання повернути золоті прикраси, то в цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем в порушення вимог ст.10, 60 ЦПК України не надано доказів того, що вони знаходяться у відповідача.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, набутого під час шлюбу, підлягає частковому задоволенню.

Крім того, керуючись ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 319,63 гривень і суми.

На підставі викладеного, керуючись ст. 60, 69-70, 71 Сімейного кодексу України, ст.367 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 61, 81, 88, 212, 215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, набутого під час шлюбу - задовольнити частково.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3:

диван «Іграшка», вартістю 1975,00 гривень; спальний гарнітур (кровать, матрац та дві тумби), вартістю 3200,00 гривень; прихожу, вартістю 200,00 гривень; бра, вартістю 110,00 гривень; блендер та праску, загальною вартістю 1 108,00 гривень; конвектор, вартістю 435,00 гривень; домашній кінотеатр, вартістю 1864,00 гривень + 49,98 гривень; кухонну меблю, вартістю 5664,00 гривень на загальну суму 14 605,98 гривень (1/2 = 7 302,99);

витрати на ремонт: витяжка, вартістю 824 гривні; поверхня вбудована «Піраміда», вартістю 1199,00 гривень; міжкімнатні двері, вартістю 3300,00 гривень; ручки, петлі до них, вартістю 980,00 гривень; для ванної кімнати: ванна, сифон, дверцята на суму 1275,00 гривень; вікна металоплатикові, вартість яких склала 2 414,6 гривень; придбання будівельних матеріалів на суму 361,00 гривень та 613,54 гривень; стабілізатор, вартістю 461,16 гривень; цемент, вартістю 580,00 гривень; 696,00 гривень; 935,00 гривень; 626,00 гривень; лінолеум, вартістю 4 866,00 гривень на загальну суму 19 131,83 гривень (1/2 = 9 565,92).

Розподілити майно між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, стягнувши з останнього на користь ОСОБА_1 компенсацію у розмірі ? частини вартості майна та витрат на ремонт в сумі 7 302,99 + 9 565,92 = 16 868,91 гривень.

В іншій частині первісних позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 319,63 гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд в десятиденний термін після його проголошення, а особи, що не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В.Березюк