Справа № 738/442/15-ц
№ провадження 2/738/157/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi:
судді Парфененко О.Я.,
секретаря судового засідання Зубкович Н.Ф.,
прокурораОСОБА_1,
позивачаОСОБА_2,
представника відповідачаОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за позовом прокурора Менського району Чернігівської області в інтересах ОСОБА_2 до Комунального закладу «Березнянський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр» про стягнення недовиплаченої одноразової грошової допомоги в сумі 5960,00 грн.,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року прокурор Менського району Чернігівської області в інтересах особи з числа дітей-сиріт ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до КЗ «Березнянський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр» про стягнення недовиплаченої одноразової грошової допомоги в сумі 5960,00 грн., мотивуючи позов тим, що позовна заява, як захід прокурорського реагування, пред'явлена на захист прав та інтересів особи з числа дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_2, яка навчалась у КЗ «Березнянський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр», перебувала на повному державному утриманні та 31 травня 2013 року закінчила навчальний заклад. З 01 вересня 2013 року ОСОБА_2 навчалась у Щорському вищому професійному училищі лісового господарства, а з 16 березня 2015 року переведена до Чернігівського професійного будівельного ліцею. Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становив 1210 грн. У зв'язку із чим одноразова грошова допомога ОСОБА_2 відповідно до ст. 8 Закону України мала складати 7260 грн. Відповідачем було виплачено грошову допомогу у розмірі 1300,00 грн., чим було порушено майнові права ОСОБА_2. Прокурор, посилаючись на ст.ст. 19, 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 недовиплачену одноразову грошову допомогу в сумі 5960,00 грн.

Протокольною ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2015 року залучено до участі у справі Чернігівську обласну державну адміністрацію, державний професійно-технічний навчальний заклад «Чернігівський професійний будівельний ліцей».

В судовому засіданні прокурор та позивач позов підтримали, посилаючись на обставини, зазначені у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що ОСОБА_2 після закінчення КЗ «Березнянський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр» була виплачена грошова допомога відповідно до ст.ст. 25, 39-9 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та підпункту 1 пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 1994 року №226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Одноразова грошова допомога, яка передбачена у ст. 8 Закону та у підпункті 4 пункту 13 Постанови Кабміну ОСОБА_2 не виплачувалась, оскільки вона продовжила навчання у іншому закладі.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Між сторонами виник спір щодо стягнення одноразової грошової допомоги випускнику навчального закладу із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, виплата якої передбачена ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», при цьому прокурор та позивач обґрунтовують позовні вимоги тим, що відповідач виплатив одноразову грошову допомогу у меншому розмірі ніж передбачено Законом.

З огляду на характер спірних правовідносини, при вирішенні спору підлягають застосуванню положення Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05 квітня 1994 року №226, якими визначено правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, молоді із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у тому числі й розміри матеріального забезпечення.

Так у статті 8 Закону передбачено, що особам із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які навчаються, крім повного державного забезпечення, виплачуються: стипендія в розмірі, який на 50% перевищує розмір стипендії у відповідному навчальному закладі; 100% заробітної плати, яка нарахована в період виробничого навчання та виробничої практики; щорічна допомога для придбання навчальної літератури в розмірі трьох місячних стипендій; одноразова грошова допомога випускникам навчального закладу в розмірі двох прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку; за бажанням випускників навчальних закладів видається грошова компенсація для придбання одягу і взуття.

Статтями 25, 39-9 Закону визначено, що порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пункті 13 Постанови Кабінету Міністрів також визначено види та розміри матеріального забезпечення дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, зокрема у підпункті 1 передбачено при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; щорічна допомога для придбання навчальної літератури в розмірі трьох мінімальних ординарних (звичайних) академічних стипендій; у підпункті 4 передбачено виплату одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів при їх працевлаштуванні, а також видачу одягу, взуття, м'якого інвентарю і обладнання на суму, не менш як 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або грошової компенсації; у підпункті 5 визначено, що при працевлаштуванні після закінчення навчального закладу виплачується одноразова грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів, а також видається одяг і взуття на суму не менш як 16 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за бажанням випускникам навчальних закладів може бути виплачена грошова компенсація.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_2 21 липня 2011 року було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, вона з 18 січня 2007 року по 31 серпня 2013 року навчалась та проживала у КЗ «Березнянський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр» та як дитина, позбавлена батьківського піклування була на повному державному забезпеченні, зазначені обставини підтверджені письмовими доказами: розпорядженням Менської районної державної адміністрації № 340 від 21 липня 2011 року, наказами №1 від 18 січня 2007 року, від 31 серпня 2013 року № (а.с. 14, 17.)

З 01 вересня 2013 року ОСОБА_2 навчалась у державному професійно-технічному навчальному закладі «Щорське вище професійне училище лісового господарства», а з 16 березня 2015 року навчається у державному професійно-технічному навчальному закладі «Чернігівський професійний будівельний ліцей» та знаходиться на повному державному забезпеченні (а.с. 18-23).

Під час розгляду справи у суді встановлено що відповідач на виконання вимог підпункту 1 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 1994 р. № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» виплатив ОСОБА_2, як дитині, позбавленій батьківського піклування, що закінчила навчальний заклад, грошову допомогу при вступі до професійно-технічного навчального закладу в сумі 1300,00 грн., тобто у розмірі що є більшим ніж 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Одноразову грошову допомогу у розмірі шести прожиткових мінімумів, виплата якої передбачена випускникам навчальних закладів при працевлаштуванні, відповідно до положень ст. 8 ч. 7 Закону та підпункту 5 пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів, відповідач не виплачував ОСОБА_2, оскільки остання після закінчення навчання у КЗ «Березнянський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр» вступила до професійно-технічного навчального закладу на денне відділення, а не працевлаштувалась.

Проаналізувавши норми Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та постанови Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05 квітня 1994 року №226, суд дійшов висновку, що законодавством визначено декілька видів матеріального забезпечення дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, у тому числі й такі як грошова допомога при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ст. 25 Закону, підпункт 1 пункту 13 Постанови) та одноразова грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів при працевлаштуванні після закінчення навчального закладу (ст. 8 ч.7 Закону, підпункт 5 пункту 13 Постанови), які є різними самостійними видами матеріального забезпечення і їх розмір та виплата не залежать від виплати тієї чи іншої грошової допомоги.

Прокурор, звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 недовиплаченої одноразової грошової допомоги в сумі 5960,00 грн., тобто фактично просив стягнути різницю між самостійними видами матеріального забезпечення: сумою одноразової грошової допомоги випускнику навчального закладу, яка передбачена у ст. 8 Закону та сумою грошової допомоги при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів, яка була виплачена відповідачем.

Із змісту ст.ст. 25, 39-9 Закону вбачається, що цими нормами визначено порядок відшкодування витрат, передбачених ст. 8 Закону, при працевлаштуванні випускника навчального закладу, а не лише випуску з навчального закладу.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 після закінчення навчального закладу не була працевлаштована, а продовжила навчання у професійно-технічному навчальному закладі, підстав для виплати їй одноразової грошової допомоги у розмірі шести прожиткових мінімумів у відповідача не було.

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 16 ЦК України, ст.ст. 1, 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», п. 13 постанови КМ України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05 квітня 1994 року №226, ст.ст. 212- 215 ЦПК Укpаїни, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову прокурора Менського району Чернігівської області в інтересах ОСОБА_2 до Комунального закладу «Березнянський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр» про стягнення недовиплаченої одноразової грошової допомоги в сумі 5960,00 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Я. Парфененко