Справа № 156/1123/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Дильний Г.М.
Провадження № 22-ц/773/201/15 Категорія: 54 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Свистун О.В.,

суддів - Завидовської Марчук О.Г., Федонюк С.Ю.,

при секретарі - Губарик К.А.,

за участі: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача та третьої особи - ОСОБА_3,

її представника - ОСОБА_4,

третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації, Іваничівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, ОСОБА_5 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою відповідача Іваничівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат на рішення Іваничівського районного суду від 09 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Іваничівського районного суду від 09 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 до управління освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації, Іваничівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, ОСОБА_5 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаду вчителя фізичного виховання та ритміки Іваничівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат.

Стягнуто з управління освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9444,46 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 783,17 грн.

Стягнуто з управління освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації на користь держави судовий збір в розмірі 86,97 грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В поданій апеляційній скарзі відповідач Іваничівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані всі обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що при звільненні позивача з роботи було дотримано усіх законодавчих вимог щодо процедури звільнення у зв'язку з скороченням чисельності та штату працівників.

В судовому засіданні представник відповідача та третя особа ОСОБА_3, її представник ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на доводи, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечили, оскільки вважають, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що наказу про скорочення чисельності або штату працівників відповідачами не приймалося та зміни щодо кількості штатного розпису посад вчителів відбулися уже після звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 15.08.2003 року був прийнятий на посаду вчителя Іваничівської допоміжної школи-інтернату (а.с.5), яку згідно рішення Волинської обласної ради №11/20 від 11.06.2004 року було перейменовано в Іваничівську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат. Відповідно до наказу №183-к від 29.08.2014 року, виданого управлінням освіти і науки Волинської облдержадміністрації, ОСОБА_1 звільнено з посади вчителя Іваничівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.9).

Згідно копії наказу №19к/тр від 13.06.2014 року, виданого Іваничівською спеціальною загальноосвітньою школою-інтернат, у зв'язку із прогнозованим зменшенням контингенту учнів всі педагогічні працівники були попереджені про істотні зміни умов праці, а також про можливе зменшення кількості годин та класів (а.с.7). Зокрема, ОСОБА_1, з вказаним вище наказом ознайомився, проте підписати його відмовився, що підтверджується відповідним актом (а.с.8).

З штатного розпису, затвердженого начальником управління і науки України Волинської облдержадміністрації, вбачається, що станом на 01.09.2014 року та 01.10.2014 року в порівнянні із станом на 01.01.2014 року штатний розпис посад вчителів 1-10 класів зменшився з 21.89 до 16.5 штатних посад (а.с. 47-50).

Отже, судом першої інстанції встановлено, що наказу про скорочення чисельності або штату працівників відповідачами Іваничівською спеціальною загальноосвітньою школою-інтернат та управлінням освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації не приймалося. Також встановлено, що зміни щодо кількості штатного розпису посад вчителів відбулися уже після звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в школі зменшилась кількість годин вчителя фізкультури, ритміки, ЛФК з 27 годин до 23 годин.

Як вбачається із тарифікаційного списку вчителів станом на 06.10.2014 рік посада вчителя фізкультури, ритміки, ЛФК не скорочена, а години поділено між вчителями школи ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.53).

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний у випадку скорочення чисельності або штату працівників.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п. 19 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, зокрема, чи дійсно у відповідача мали місця зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу. При цьому мається на увазі, що роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільняється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи.

Також судом в судовому засіданні встановлено, що відповідачем не було дотримано положення ст. 49-2 КЗпП України та не було запропоновано позивачу переведення на іншу роботу не враховано кваліфікації позивача при звільненні.

Враховуючи вимоги чинного законодавства та встановлені обставини справи суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в школі не було проведено скорочення чисельності або штату працівників, а всього лише змінилися істотні умови праці працівників із зменшенням навантаження.

Із пояснень позивача встановлено, що він не є членом профспілкового комітету.

Таким чином, суд прийшов до вірного висновку, що позивача було звільнено з порушенням норм матеріального права, а тому правильно поновлено на займаній посаді, яку позивач займав до звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно із ст. 27 Закону України "Про оплату праці", абз. 4 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, якщо протягом останніх місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Відповідно до цього абзацу коли працівник не мав заробітку, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Стягуючи середній заробіток за весь час вимушеного прогулу суд першої інстанції правильно обрахував розмір і задовольнив дану вимогу позивача.

За правилами ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, відповідачі не надали доказів в підтвердження своїх доводів та заперечень. А тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення ухвалено відповідно до вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача Іваничівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат - відхилити.

Рішення Іваничівського районного суду від 09 грудня 2014 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: