_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/520/14/15
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

02 вересня 2015 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Сукач П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з наведеною заявою, у якій посилаючись на заборгованість ОСОБА_2 у розрахованому позивачем розмірі 5706849,32 грн., просив суд вжити заходів забезпечення позову до подання позовної заяви накласти арешт на приналежне боржнику майно - Базу відпочинку «Волна», загальною площею 1898,80 кв.м., що знаходиться за адресою Одеська область, м. Білгород Дністровський, смт. Затока та заборонити будь-яким особам та установам здійснювати заходи щодо зміни власності такого нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони в судове засідання не викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, встановив наступні обставини:

ОСОБА_1 посилаючись на порушення ОСОБА_2 його майнових прав звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на приналежне їй майно та заборони вчиняти певні дії.

При цьому відомостей про перебування у провадженні суду відповідної справи за вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - не долучено до матеріалів заяви.

За відомостями канцелярії суду на теперішній час немає актуального провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, на заборгованість за яким вказує заявник як на підставу його вимог щодо обтяження майна ОСОБА_2

З такого суд доходить висновку про те, що заяву про забезпечення позову подано ОСОБА_1 до подачі позову.

Ч.4 ст. 151 ЦПК України передбачає, що за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

При цьому право інтелектуальної власності це право особи на результати інтелектуальної, творчої діяльності та інші обєкти, визначені чинним законодавством України. Воно є недоторканним: ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановлених законом.

До обєктів права інтелектуальної власності зокрема належать: літературні та художні твори у сфері літератури, науки та мистецтва; виконання; фонограми, відеограми і передачі (програми) організацій мовлення; компютерні програми, компіляції даних (бази даних); винаходи, корисні моделі, промислові зразки; наукові відкриття; компонування (топографії) інтегральних мікросхем; раціоналізаторські пропозиції; сорти рослин, породи тварин; позначення: комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення тощо; нерозголошувана інформація (комерційна таємниця). Крім того, до обєктів права інтелектуальної власності належить захист від недобросовісної конкуренції.

Субєктами права інтелектуальної власності є творець обєкта права інтелектуальної власності (автор, винахідник тощо), тобто фізична особа, та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права на обєкти права інтелектуальної власності відповідно до чинного законодавства або договору. Якщо обєкт права інтелектуальної власності створений у результаті інтелектуальної, творчої діяльності кількох фізичних осіб, вони є його співавторами.

Право інтелектуальної власності складають дві групи прав субєкта: 1) особисті немайнові права: право на визнання творцем (автором, винахідником тощо); право зазначати чи не зазначати, дозволяти зазначати чи не дозволяти зазначати своє імя (псевдонім) при використанні обєкта права інтелектуальної власності; інші особисті немайнові права; 2) майнові права: право на використання обєкта права інтелектуальної власності; право перешкоджати (забороняти) використанню обєкта права інтелектуальної власності; право на розпорядження правом інтелектуальної власності; інші майнові права.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Такі засади стосуються як вирішення справи в цілому, так і застосовуються для вирішення окремих питань, зокрема питань про забезпечення позову.

Таким чином суд доходить висновку про те, що діючим законодавством передбачено єдиний випадок, коли заява про забезпечення позову може бути подана до подання позову у випадку, коли існує реальна загроза порушення права інтелектуальної власності заявника, натомість ОСОБА_1, не доведено жодного порушення його інтелектуальних прав, або ймовірності такого, натомість він порушує питання про захист його майнових прав, що унеможливлює задоволення його заяви.

З викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 151, 153, 208-210 ЦПК України,

УХВАЛИВ

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Прохоров П. А.