АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представників ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 757/36694/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2505/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Середа К.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
09 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, у якій просила встановити, що свідоцтво про шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_1, серія НОМЕР_1, в якому день народження ОСОБА_6 вказаний ІНФОРМАЦІЯ_1 та паспорт ОСОБА_6, серія НОМЕР_2, виданого Старокиївським РУ ГУ МВС України в м. Києві 20 червня 1995 року, довідка форми № 3 про склад сім'ї, заповіт ОСОБА_6 та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, в послужному списку ОСОБА_6 на 2 аркуші в графі 1, у яких день його народження вказаний ІНФОРМАЦІЯ_1, належать одній і тій же особі - ОСОБА_6.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 14 серпня 1958 року між нею та ОСОБА_6 був зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, про що 21.10.2014 року відділом реєстрації смерті у м. Києві складено відповідний актовий запис № 17828 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3. У зв'язку зі смертю чоловіка виникла необхідність отримання допомоги на поховання, прийняття спадщини та можливого оформлення пенсії в зв'язку з втратою годувальника. У свідоцтві про шлюб, дата народження ОСОБА_6 вказана ІНФОРМАЦІЯ_1, проте в усіх інших документах: його заповіті, довідці форми № 3, в особовій справі офіцера, паспорті зазначається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказані розбіжності виключають можливість отримання допомоги на поховання, прийняття спадщини та оформлення пенсії в зв'язку з втратою годувальника.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

29 грудня 2014 року представники ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просили її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування заявлених вимог апелянти вказали, що спір про право відсутній, адже не існує особи, яка може пред'явити позов до ОСОБА_1

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується, суд першої інстанції виходив з того, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера. Допомога на поховання виплачується на підставі заяви та документів, які: підтверджують факт смерті безробітного чи особи, яка перебувала на його утриманні (довідка про смерть); засвідчують особу, яка здійснила поховання (паспорт або інший документ, що посвідчує особу).

На підставі ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що встановлення факту, який просить заявник, для призначення пенсії по втраті годувальника і отримання допомоги на поховання не пов'язано з наступним вирішенням спору про право.

Крім того, із матеріалів справи не вбачається, що існує спір щодо спадкового майна, а тому заява ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку окремого провадження. У разі виявлення спору про право під час судового розгляду суд залишає заяву без розгляду відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції всупереч вимогам п.3 ч.1 ст. 210 ЦПК не зазначив мотиви, з яких дійшов до висновків щодо наявності спору про право.

Отже, ухвала Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року не може вважатися такою, що постановлена з додержанням вимог закону, а тому підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 4 ч. 2 ст. 307, ст.ст. 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представників ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді