Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/882/15 Головуючий у 1-й інстанції: Шудрик А.А.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Осоцького І.І.
суддів:Дзярука М.П.
Кухаря С.В.
при секретаріБуримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізькі лани" про розірвання договору оренди земельної ділянки від 01.10.2006 року та стягнення заборгованості орендної плати,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, який був уточнений та збільшений, відповідно до якого прохає: розірвати договір оренди землі від 01 жовтня 2006 року, укладений між ОСОБА_6, батьком позивача, та ТОВ "Запорізькі лани", зареєстрованого в Оріхівському районному відділі ЗРФ ДП "Центр ДЗК" 12.08.2010 року за № 05, стягнути з ТОВ "Запорізькі лани" на її користь не сплачену орендну плату за 2012, 2013, 2014 роки у розмірі 3600 грн., або 9 тонн зернових та 600 кг насіння соняшника. Також прохає стягнути судові витрати з відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй в порядку спадкування перейшла земельна ділянка, яка належала її батькові - ОСОБА_6, що розташована на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області площею 7, 21 га.

Між батьком позивача ОСОБА_6 та ТОВ "Запорізькі лани" в особі директора Новікової К.С. укладено договір оренди земельної ділянки від 01.10.2006 року, строком на 7 років, який був зареєстрований в Оріхівському районному відділі земельних ресурсів 12.08.2010 року за №05.

Пунктом 9 Договору встановлено, що розмір орендної плати, який підлягає сплаті орендарем за 1 рік користування земельною ділянкою, становить 1200 грн. або 3 тонни зернових та 200,00 кг насіння соняшника.

Згідно п. 11 Договору, орендна плата вноситься орендодавцеві до 31 жовтня кожного року.

Позивач вважає, що перед нею ТОВ "Запорізькі лани" має заборгованість за 2012, 2013, 2014 роки у розмірі 3600,00 грн., або 9 тонн зернових та 600,00 кг насіння соняшника.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, місцевий суд вказував, що відповідачем на момент ухвалення рішення повністю виплачено їй орендну плату за 2012-2014 роки, а також орендарем не було допущено системних порушень умов договору оренди, і тому не мається підстав для його розірвання.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 18, ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" в редакції закону станом на час укладення договору оренди, договір набирає чинності після його державної реєстрації, строк його дії визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом судового спору є договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7, 21 га., розташованої на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області укладений 01 жовтня 2006 року між орендодавцем батьком позивачки ОСОБА_6 та орендарем ТОВ "Запорізькі лани" строком на 7 років.

У відповідності до чинного на той час земельного законодавства Оріхівським районним відділом земельних ресурсів цей договір оренди зареєстровано 01 жовтня 2006 року за номером № 744 (а.с. 6). 12 серпня 2010 року Оріхівським районним відділом ЗРФ ДП "Центр ДЗК" здійснено повторну реєстрацію цього договору оренди у зв'язку із змінами в законодавстві, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис (а.с. 6).

Сторони вважали, що саме з моменту повторної державної реєстрації - 12 серпня 2010 року слід відраховувати строк дії договору, хоча земельна ділянка за актом приймання-передачі була передана від орендодавця до орендаря 01 жовтня 2006 року та до цього часу знаходиться в його користуванні.

Розглядаючи справу, суд попередньої інстанції не врахував вимоги ст. 18, ч. 1 ст. 19 ЗУ "Про оренду землі" в редакції, що діяла на час укладення цього договору, ототожнивши момент набрання чинності цим договором із терміном його дії, який сторонами було визначено в пункті 8 договору в 7 років, і внаслідок цього прийшов до помилкового висновку, що строк дії договору закінчується 12 серпня 2017 року, та розглянув спір по суті, перевіривши дотримання сторонами зобов'язань за договором у тому числі у періоді, коли він припинив свою дію через закінчення строку.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є ЗУ "Про оренду землі".

За змістом статей 18, 20 ЗУ "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.

У справі, що переглядається, спадкодавець ОСОБА_6 та ТОВ "Запорізькі лани" дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 01 жовтня 2006 року договір оренди своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Висновок суду першої інстанції про те, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є дата його державної реєстрації є помилковим, при цьому суд одночасно помилково відраховував строк дії договору з дати повторної державної реєстрації, яка відбулась у зв'язку зі зміною органу та порядку державної реєстрації договорів оренди землі, оскільки відповідно до зазначених положень договору оренди та ЗУ "Про оренду землі" в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Тим більше суд першої інстанції не врахував, що державна реєстрація договору відбулась в день його підписання сторонами а саме 01 жовтня 2006 року.

Таку правову позицію висловлено Верховним судом України в постанові № 6-162ц13 від 19 лютого 2014р., прийнятій в порядку ст. ст. 355, 360-4 ЦПК України, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, що розглядають справи із подібних правовідносин, що регулюються нормативно-правовим актом, щодо застосування якого прийнято правову позицію.

З огляду на вказаний аналіз та виходячи із обставин справи, строк дії договору оренди землі у цій справі сплив 01 жовтня 2013 року, тому з цієї дати припинились і зобов'язання сторін, що випливають з цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що після цієї дати ТОВ "Запорізькі лани" продовжують користуватись земельною ділянкою позивача до теперішнього часу, але додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення з 02 жовтня 2013 року, яка має бути укладена у відповідності до вимог ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" в обов'язковому порядку, укладено між сторонами не було.

Таким чином в зв'язку з тим, що на час подачі позову сплив строк дії договору оренди то вимоги про його розірвання (після припинення дії) є безпідставними і саме вказане є підставою для відмови в позові в цій частині, та в частині вимог по стягненню орендної плати за межами дії договору тобто після 1 жовтня 2013 року.

Що стосується вимог позивачки щодо стягнення орендної плати за 2012 рік та до 1 жовтня 2013 року то визначений п. 9 договору оренди розмір орендної плати за рік - 1200 грн. на час розгляду справи сплачений відповідачами в повному обсязі в тому числі окрім іншого і поштовими переказами на ім'я позивачки в розмірі орендної плати за 2 роки в загальній сумі - 2 400 грн. (а.с. 72, 73). Факт отримання вказаних коштів підтверджує і позивач в апеляційній скарзі вважаючи, що це є плата за оренду 2014 року.

Враховуючи, що неправильне застосування норм матеріально права призвело до неправильного вирішення справи, колегія вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги та у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України змінити оскаржуване рішення суду в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову зазначивши, що оскільки з 01 жовтня 2013 року договір оренди припинив дію у зв'язку з закінченням строку, на який був укладений, то є безпідставними вимоги позивача які заявлені на підставі порушення умов договору в період коли той вже не діяв. А вимоги, про стягнення орендної плати в період дії договору добровільно виконані відповідачем на час ухвалення рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: