Справа № 657/1648/14-ц
14.01.2015 Каланчацький районни суд Херсонської області
головуючого судді Скригун В. В.
при секретарі Ройченко А.О.,
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю,-
Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати будинок з господарськими спорудами і побудовами, який розташований по АДРЕСА_1, її особистою приватною власністю.
Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 03 квітня 1972 року вона уклала шлюб з відповідачем. ОСОБА_3 відбував покарання на вільних поселеннях, які були розташовані по вул. Фрунзе в смт. Каланчак Херсонської області. З відповідачем вони прожили близько одного місяця, в нього закінчися строк відбуття покарання, зв»язок з останнім було втрачено. 20 травня 1974 року їй та її донькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було видано переселенські квитки. 31 жовтня 1975 року вона прийняла від СЗАТ «Каланчацький» будинок з господарськими спорудами та побудовами, який розташований по АДРЕСА_1. Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 23 лютого 2004 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Свідоцтво на вказаний будинок їй було видано 03 грудня 2007 року на підставі рішення Каланчацької селищної ради № 243 від 21 листопада 2007 року, у витязі № 778117 вказана аналогічна підстава виникнення права власності. Відповідач прописаний не був у вказаному будинку, отримала вона будинок, як переселенець.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті, що відповідає вимогам ч. 9 ст. 74 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.
03 квітня 1972 року ОСОБА_2, та ОСОБА_3 уклали шлюб. Останній відбував покарання на вільних поселеннях, а саме в смт. Каланчак, і відбувши покарання, виїхав. Фактично шлюбні відносини між сторонами було прпинено в червні 1972 року. 20 травня 1974 року позивачці та її донькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було видано переселенські квитки.
31 жовтня 1975 року позивачка ОСОБА_2 прийняла від СЗАТ «Каланчацький» будинок з господарськими спорудами та побудовами, який розташований по АДРЕСА_1, що підтверджується актом про передачу вказаного будинку, який складено директором совхозу.
Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 23 лютого 2004 року шлюб між ОСОБА_2, та ОСОБА_3 було розірвано.

03 грудня 2007 року позивачці було видано свідоцтво про право власності на будинок на підставі рішення виконкому Каланчацької селищної ради № 243 від 21 листопада 2007 року

Відповідач ОСОБА_3 прописаний у вказаному будинку не був, що підтверджується копією домової книги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що позивачка доводиться їй матір'ю. З відповідачем вони познайомилися тоді, коли він відбував в смт. Каланчак покарання. Після укладення шлюбу, вони разом прожили близько місяця. Після цього, відповідач відбувши покарання покинув матір. Будинок її матері передали в 1975 році за час перебування її матері в шлюбі, однак після припинення шлюбних відносин, так як останні разом на той час не проживали. З 1972 року і по сьогоднішній день місцезнаходження ОСОБА_3 не відомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Про те, що спірний будинок був придбаний в період шлюбу позивачкою не заперечується. В обґрунтування своїх вимог про визнання за нею права приватної власності на це нерухоме майно зазначала, що будинок був переданий їй особисто як переселенцю.

Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю чоловіка, дружини є майно придбане за власний кошт. При цьому надається можливість визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Згідно рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 23 лютого 2004 року шлюб між сторонами було розірвано, однак фактично вони припинили шлюбні відносини в червні 1972 року, що підтверджується показаннями свідка. Крім того, вказаний будинок було передано позивачці особисто як переселенцю.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 57, 60 СК України, ст. 368 ЦК України, ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд,

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю - задовольнити.

Визнати будинок з господарськими спорудами і забудовами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: Скригун В.В.