АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/4154/15 Головуючий 1 інстанції
Категорія: інші Доповідач Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого , судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Зазулинської Т.П.

ОСОБА_2.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 20 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання незаконними дій приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 20 квітня 2015 року , суд відмовив в задоволенні позовних вимог позивача щодо визнання незаконними дій відповідача зі зняття 28.12.2012 року заборони відчуження та обтяження іпотекою квартири АДРЕСА_1, вчинені приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 під час посвідчення 07.03.2008 року договору іпотеки, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 за реєстровим № 166, визнання незаконними дій нотаріуса по посвідченню договору купівлі-продажу вказаної квартири, укладеного між ліквідатором ОСОБА_6 та ТОВ ВКФ «Х.О.Г.» реєстровий № 1442 .

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи на наявним у справі доказам та порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

Представник позивача зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано як на підставу відмови позивачу в задоволенні позовних вимог, пославсь на Положення про Єдиний реєстр відчуження об»єктів нерухомого майна № 31/5 від 09.06.1999 року та постанову КМУ № 410 від 31.03.2004 року «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек», однак вказані нормативні акти на 28.12.2012 року вже не діяли, оскільки наказ Міністерства юстиції України № 31/5 , втратив чинність згідно наказу № 1844/5 від 14.12.2012 року , а постанова КМУ № 410 від 31.03.2004 року, втратила чинність згідно з постановою КМУ № 824 від 05.09.2012 року .

Представник позивача також зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що зняття заборони не є нотаріальною дією, а виключно технічною функцією нотаріуса по внесенню до Єдиного реєстру відчуження об»єктів нерухомого майна відповідних записів, та вважає, що нотаріус повинна була діяти : відповідно до п.9 ч.1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», яка включає до переліку нотаріальних дій накладення та зняття заборони відчуження нерухомого майна; відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», яка передбачає , що нотаріус є спеціальним суб»єктом прав на нерухоме майно; відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», якою визначені підстави для зняття заборон відчуження , а також нотаріус повинна була діяти у відповідності до пункту 6 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій щодо реєстрації вчинення такої нотаріальної дії як зняття заборони, до підпункту 5.4. п.5 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій, якою передбачено письмове повідомлення кредитора про зняття заборони на відчуження, а відповідач не повідомляла позивача про вчинення зазначеної нотаріальної дії.

Представник позивача також зазначає, що в якості підстави для виключення 28.12.2012 року записів про обтяження предмета іпотеки забороною та іпотекою з державних реєстрів відповідачем зазначено ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.09.2011 року , яка станом на 28.12.2012 року вже не діяла, а продаж майна ФОП ОСОБА_5 здійснювався відповідно до другою постанови Господарського суду від 05.09.2012 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, в частині визнання незаконними дій відповідача зі зняття 28.12.2012 року заборони відчуження та обтяження іпотекою квартири АДРЕСА_2, вчинені приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 під час посвідчення 07.03.2008 року договору іпотеки, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 за реєстровим № 166, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому, судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 07.03.2008 року ОСОБА_5 в забезпечення виконання зобов»язань за кредитними договорами № 0 та № 0 від 07.03.2008 року, передано в іпотеку позивачу нерухоме майно : квартиру АДРЕСА_1.

Матеріали справи також свідчать про те, що постановою Господарського суду Харківської області від 16 серпня 2011 року , залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 17.11.2011 року, ФОП ОСОБА_5 було визнано банкрутом та скасовано арешти , що накладено на його майно і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника ( а.с.19-22).

Постановою Вищого господарського суду України від 01.03.2012 року вказані постанови були скасовані та справу передано на новий розгляд , а постановою Господарського суду Харківської області від 05 вересня 2012 року, яка на теперішній час є чиною, ФОП ОСОБА_5 визнано банкрутом та скасовано арешти , що накладено на його майно і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника ( а.с.23-38).

Матеріали справи також свідчать про те, що 28.12.2012 року відповідач, як реєстратор, на підставі ухвали Господарського суду Харківської області від 16.09.2011 року, вилучила з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, зазначену квартиру, яка була зареєстрована в реєстрі заборон 07.03.2008 року реєстратором: приватним нотаріусом ОСОБА_4 на підставі договору іпотеки № 166 від 07.03.2008 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_5 ( а.с.45).

28.12.2012 року відповідач посвідчила укладений між арбітражним керуючим ОСОБА_6 та ТОВ «Виробнично-комерційною фірмою «Х.О.Г.» договір купівлі-продажу зазначеної квартири, яку продавець зобов»язувався , в порядку встановленому для виконання постанови господарського суду Харківської області від 05.09.2012 року , передати у власність Покупцю, а Покупець на підставі Протоколу № 2 проведення аукціону на Товарній біржі «Всеукраїнський торгівельний центр» від 21.12.2012 року, зобов»язувався прийняти у власність вказане майно ( а.с.85).

Відповідно до пункту 1.3. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5, з наступними змінами та доповненнями, Держателем Реєстру заборон - є Міністерство юстиції України, яке розробляє організаційні, методологічні принципи ведення Реєстру заборон та забезпечує його функціонування.

В пункті 1.4. зазначеного Положення встановлено, що Адміністратором Реєстру заборон (далі - Адміністратор) є державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, що має повний доступ до електронної бази даних і відповідає за її технічне та технологічне створення та ведення, матеріально-технічне та технологічне забезпечення, за збереження і захист даних, що містяться в Реєстрі заборон. Відповідно до пункту 1.5. зазначеного Положення , Реєстраторами Реєстру заборон (далі - Реєстратор) є: державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають повний доступ до Рєєстру заборон через комп»ютерну мережу, державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є Реєстраторами, судів, слідчих органів та інших осіб, визначених цим Положенням; уносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна; отримують (видають) витяги з Реєстру заборон. Реєстратори також уносять та вилучають до (з) Реєстру заборон відомості про тимчасові застереження щодо нерухомого майна.

Згідно до п.6 наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14.12.2012 року , яким передбачено втрату чинності вказаного Положення, цей наказ набрав чинності з 01.01.2013 року.

В п.2 Тимчасового Порядку державної реєстрації іпотек ,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 410 від 31.03.2004 року, реєстратори державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які згідно з договором, укладеними з адміністраторами Реєстру, здійснюють державну реєстрацію іпотек, відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, анулювання, видачу дублікату заставної та видачу нової заставної на підставі повідомлення іпотеко держателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду, приймають запити, видають завірені витяги з Реєстру та виконують інші функції, передбачені цим Порядком.

В пунктах 25 та 26 зазначеного Тимчасового порядку , який передбачає підстави виключення запису з Реєстру встановлено, що після виконання зобов»язання, забезпеченого іпотекою, іпотеко держатель зобов»язаний протягом десяти днів надіслати реєстратору письмове повідомлення про виключення запису з Реєстру з обов»язковим зазначенням порядкового номеру. Запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов»язковим зазначенням порядкового номеру запису. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду.

Відповідно до п.5 Постанови Кабінету Міністрів України № 824 від 05.09.2012 року, якою передбачено втрату чинності постанови КМ України № 410 від 31.03.2004 року, ця постанова набрала чинності з 01.01.2013 року.

Таким чином, вказані обставини справи та вимоги діючих на час вчинення нотаріусом оспорюваних позивачем дій нотаріуса щодо вилучення із Єдиного Реєстру заборон , остання діяла як Реєстратор щодо виключення запису про заборону відчуження нерухомого майна.

Вимоги вказаних нормативно-правових актів також свідчать про те, що Міністерством юстиції України та Кабінетом Міністрів України нотаріусам були делеговані владні повноваження щодо внесення та виключення з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.

Згідно до вимог ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

В п.3 роз»ясень, що містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що при вирішенні питання щодо юрисдикції позовних заяв, суди мають виходити з того, що критерієм відмежування справ цивільної юрисдикції від інших, є, по-перше наявність у них спору про право цивільне ( справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб»єктивний склад такого спору ( однією із сторін у справі є, як правило фізична особа).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб»єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В ч.1 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв»язку з здійсненням суб»єктом власних повноважень владних управлінських функцій.

Вказані обставини та вимоги норм процесуального права свідчать про те, що спір, який виник між позивачем та нотаріусом як Реєстратором по вилученню з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна зазначеної вище квартири, підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Суд першої інстанції на вказані обставини справи та вимоги норм процесуального права уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку, що в цій частині справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В ч.1 ст. 310 ЦПК України встановлено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриття провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про визнання незаконними дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 зі зняття заборони відчуження та обтяження іпотекою квартири АДРЕСА_3 , вчинених приватним нотаріусом ХМОН ОСОБА_4 під час посвідчення 07.03.2008 року договору іпотеки, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, реєстровий № 166 підлягає скасуванню та закриттю провадження у справі в цій частині позовних вимог позивача з зазначених вище підстав.

Керуючись ч.1 ст. 310, п.1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 315, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Скасувати рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 20 квітня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» про визнання незаконними дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 зі зняття заборони відчуження та обтяження іпотекою квартири АДРЕСА_3 , вчинених приватним нотаріусом ХМОН ОСОБА_4 під час посвідчення 07.03.2008 року договору іпотеки, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, реєстровий № 166.

Закрити провадження у справі в цій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк».

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :