Провадження по справі № 2/752/1464/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 року м.Київ

Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді Сальникової Н.М.,

секретаря Олійник А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залісуду в м.Києвіцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2014 року позивачзвернулась до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про визнання земельної ділянки площею 0,0527 га, що розташована по АДРЕСА_2, визначену планом меж земельної ділянки за кадастровим номером 8 000 000 000:90:191:0106 об'єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ.

В судове засідання позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про день, час та місцерозглядусправи, не з'явилась, до канцелярії суду подала письмовузаяву про проведеннярозглядусправи без їїучасті, заявленіпозовнівимогипідтримала в повномуобсязі /а.с.38/.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про день, час та місцерозглядусправи, в судовезасідання не з'явивсятакож, подав до канцелярії суду письмовузаяву про розглядсправи за йоговідсутності, протизадоволенняпозовнихвимог не заперечував /а.с.35/.

Враховуючи те, щосторони до судового засідання не з'явились, суд, керуючись ч.2 ст.197 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогоюзвукозаписувальноготехнічногозасобу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Вивчивши та дослідивши докази по справі, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК Українивстановлено, щокожна особа має право в порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутися до суду за захистомсвоїхпорушених, невизнанихабо оспорюваних прав, свобод чиінтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК Україницивільнесудочинствоздійснюється на засадах змагальностісторін. Кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимогабозаперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, що набрало законноїсили, не доказуються при розглядіінших справ, у якихберуть участь тісамі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з рішення Печерського районного судум.Києва від18.06.2014 року, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.10.1996 року /а.с.8/.

В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюється, що згідно договору купівлі-продажу квартири та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від23.06.2011 року, покупцем та відповідно власником земельної ділянки площею 0,0527 га, щорозташована по АДРЕСА_2, визначену планом меж земельної ділянки за кадастровим номером 8 000 000 000:90:191:0106, є позивач -ОСОБА_1 /а.с.16-21/.

Вимогами ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР, який діяв на час укладення вище вказаного договору, та положеннями ч.3 ст.368 ЦК України, ч.1 ст.60 СК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ч.1 ст.70 СК України, ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки земельна ділянка площею 0,0527 га, що розташована по АДРЕСА_2, визначену планом меж земельної ділянки за кадастровим номером 8 000 000 000:90:191:0106,була придбана в період перебування сторін у шлюбі, а тому вона являється об'єктом права спільної сумісної власності, а отже позивачеві належить на праві спільної сумісної власності ? частка зазначеного спірного майна, вартість якого погоджено сторонами.

Враховуючи конкретні обставини справи, беручи до уваги беззаперечне визнання відповідачем заявлених позовних вимог в поданій до суду письмовій заяві, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до переконання про можливість її прийняття та необхідність задоволення позовних вимог позивача.

Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати /а.с.1, 27/.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.60,70,71 СК України, ст.ст.331,365,368 ЦК України, ч.1 ст.11, ч.1 ст.61, ст.ст.79,88, ст.ст.212-213,215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,0527 га, щорозташована по АДРЕСА_2, визначену планом меж земельноїділянки за кадастровим номером 8 000 000 000:90:191:0106.

Поділити спільне майно подружжя:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини земельна ділянка площею 0,0527 га, що розташована по АДРЕСА_2, визначену планом меж земельної ділянки за кадастровим номером 8 000 000 000:90:191:0106.

- визнати за ЯрмолоюЄгором Миколайовичем право власності на 1/3 частиниземельнаділянкаплощею 0,0527 га, щорозташована по АДРЕСА_2, визначену планом меж земельноїділянки за кадастровим номером 8 000 000 000:90:191:0106.

Стягнути зОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_1, ідн.НОМЕР_1, АДРЕСА_1/ на користь ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_2, ідн.НОМЕР_2, АДРЕСА_3/ судовий збір 1500грн 00к.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня йогопроголошення. Особи, які брали участь у справі, але не булиприсутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Сальникова