Справа №173/2517/14-ц
Провадження №2/173/103/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Трофимової Н.А.

при секретареві Зубачевській О.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради, третя особа: третя державна нотаріальна контора м. Дніпродзержинська, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Верхньодніпровської міської ради, третя особа: третя державна нотаріальна контора м. Дніпродзержинська, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_2. Після її смерті залишилось майно, яке складається з домоволодіння по АДРЕСА_1. 04.06.2013р. він звернувся до третьої державної нотаріальної контори м. Дніпродзержинська з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа. У зв»язку з тим, що право власності не було зареєстровано належним чином, він не має можливості оформити спадщину, на підставі чого позивач просить визнати в порядку спадкування за законом за ним, ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 69.7 кв.м., та господарські споруди на земельній ділянці площею 405 кв.м. по фактичному користуванню.

В судове засідання позивач з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду листа в якому вказував, що проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу за його відсутністю (а.с. 24).

Третя особа - в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Типового договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 09 лютого 1977 року, гр.. ОСОБА_3 надана земельна ділянка на праві безстрокового користування в АДРЕСА_1, площею 405 кв.м. для будівництва жилого будинку (а.с. 11-12). Право власності на новозбудований будинок зареєстровано за ОСОБА_3 та записано в Реєстрову книгу під №36, інвентарна справа №2691, про що свідчить реєстрова запис на Типовому договорі (зворотна сторінка а.с. 12).

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 05 березня 1996р. ? частини будинку АДРЕСА_1, який розташований на земельної ділянки площею 405 кв.м. (по фактичному користуванню) належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. Свідоцтво видане завідуючою Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою Комаровою І.В. та зареєстровано в реєстрі за №1-376 (а.с.15).

Згідно Договору дарування від 05 березня 1996р., гр. ОСОБА_3. подарував гр. ОСОБА_2 ? частину жилого будинку АДРЕСА_1, який розташований на земельної ділянки площею 405 кв.м. (по фактичному користуванню) Договір дарування посвідчений завідуючою Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою Комаровою І.В. та зареєстровано в реєстрі за №1-381 (а.с. 13-14).

Свідоцтво про право власності від 05 березня 1996р. та Договір дарування від 05 березня 1996р., зареєстровані у МП «Конкурент», по що свідчить Реєстровий напис на зазначених документах.

На спірні правовідносини розповсюджуються положення Кодексу про шлюб та сім'ю України (ред. 1969р.) та Цивільний кодекс Української РСР (ред. 1963р.) в частині виникнення права власності на спірне домоволодіння у спадкодавця - ОСОБА_2.

Відповідно до ст.ст. 22, 27, 28 КпБШ України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя може укладати між собою всі дозволені законом майнові угоди. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Згідно зі ст.ст. 128, 227, 243, 244 Цивільного кодексу Української РСР (ред. 1963р.), за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Договір дарування жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Таким чином, спадкодавець - ОСОБА_2 набула право власності в цілому на жилий будинок АДРЕСА_1, який розташований на земельної ділянки площею 405 кв.м. (по фактичному користуванню), в порядку та на підставах, передбачених діючим на той час законодавством.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 08 січня 2013 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8).

За життя ОСОБА_2 заповіт не складала.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із жилого будинку АДРЕСА_1, який розташований на земельної ділянки площею 405 кв.м..

Відповідно до відомостей Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, заяву про прийняття спадщини подав син померлої - ОСОБА_1. 21.06.2013 року до нотаріальної контори надійшли заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 від: ОСОБА_5 - матері померлої; ОСОБА_3, чоловіка померлої; ОСОБА_6, сина померлої (а.с. 22).

Позивач є сином спадкодавця - ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим 08.04.1974р. Бородаївською с/р Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с. 27).

26 листопада 2014 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 листопада 2014 року, державний нотаріус Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з тим, що позивачем не надано документів, підтверджуючих право власності на спірне домоволодіння за померлою, які були зареєстровані згідно чинного законодавства (а.с. 9).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (чч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті..

Статтями 1268, 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, а також те що, спадкодавець - ОСОБА_2 набула право власності на спірний будинок, відповідно до діючого на той час законодавства, та на день смерті була єдиним власником вказаного домоволодіння, а само по собі відсутність реєстрації правовстановлюючих документів в КП «Верхньодніпровському БТІ», за приписами Цивільного кодексу Української РСР (ред. 1963р.) не пов'язана з виникненням або припиненням права власності у спадкодавця; позивач є сином ОСОБА_2, тобто відносяться до спадкоємців за законом першої черги; інші спадкоємці відмовилися від спадщини на користь позивача, то позовні про визнання права власності на будинок АДРЕСА_1, який розташований на земельної ділянки площею 405 кв.м., який залишився після смерті - ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України.

При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 711 (сімсот одинадцять) грн. 02 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради, третя особа: третя державна нотаріальна контора м. Дніпродзержинська, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на жилий будинок (площею 69,7 кв.м) з господарчими та побутовими спорудами та будівлями АДРЕСА_1, який розташований на земельної ділянки площею 405 кв.м. (по фактичному користуванню), в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2.

Стягнути з Верхньодніпровської міської ради на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 711 (сімсот одинадцять) грн. 02 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.А. Трофимова