Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/539/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ковальова О. Б.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

11.02.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Потапенка В.І., Чорнобривець О.С.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.11.2014 року по справі за поданням державного виконавця відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И Л А:

Державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції В.А. Світановський звернувся до суду з погодженим начальником Олександрійського ВДВС поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника,ОСОБА_2.

Зазначав, що на виконанні у Олександрійському ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист, виданий Кіровоградським районним судом Кіровоградської області 12 січня 2007 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Зазначав, що з метою забезпечення та повного виконання рішення суду державним виконавцем направлено запити до Олександрійського центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів при УМВС України в Кіровоградській області, адресного підрозділу ГУДМС України в Кіровоградській області, Олександрійського міськрайонного центру зайнятості, Управління технічного нагляду, охорони праці та пожежної безпеки Державної інспекції сільського господарства, ДПС України, Пенсійного фонду України, для перевірки майнового стану боржника.

Зазначив, що державним виконавцем здійснювались виходи за місцем проживання боржника, про що складені відповідні документи.

Посилаючись на те, що тривалий час боржник не виконує зобов'язань щодо погашення заборгованості, не виконує законні вимоги державного виконавця, що свідчить про ухилення від виконання рішення суду, просив суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_2.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.11.2014 року в задоволенні подання державного виконавця відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції з підстав порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Відповідно до ст.. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст.. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ухилення боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

Судом встановлено, що на виконанні в Олександрійському ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа, виданого Кіровоградським районним судом Кіровоградської області 12 січня 2007 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

З матеріалів справи вбачається, що 14.05.2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження (а.с.5).

Під час виконання рішення суду державним виконавцем отримані відомості про те, що за ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровано.

Згідно акту державного виконавця від 25.09.2014 року боржник ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.

Державний виконавець, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надав будь-яких доказів на підтвердження саме факту умисного свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Застосування визначених ст.. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду громадян України» обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації всіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.. 33 конституції України особистого майнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу або обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні подання державного виконавця, оскільки наведені у поданні обставини і додані до нього документи не свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судових рішень в контексті положень ст.. 377-1 ЦПК України, ст.. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду громадян України» та ст.. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України викладених в узагальнені «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01 лютого 2013 року - поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні , а тому відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, ухвала суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст..ст.312 , 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції - відхилити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.11.2014 року - залишити без змін.

Копію ухвали направити Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: