РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/96/13- ц

12 березня 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Олійник П.В.

при секретарі - Вознюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності та встановлення порядку користування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати житловий будинок АДРЕСА_1, спільною частковою власністю та визнати за нею право власності на 1/3 частину даного житлового будинку , виділи в користування одну кімнату в будинку.

В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що у 2000 році вона з чоловіком вирішили продати свій власний будинок і за виручені від його продажу кошти вклали у будівництво будинку, який почали будувати донька та її чоловік, але з умовою, що позивачка з чоловіком будуть проживати у вказаному будинку. В збудованому будиноку всі разом проживали. ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловік позивачки ОСОБА_4помер, після чого відповідачі почали створювати неможливі умови для проживання .

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3. позов не визнали.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов повністю і по аналогічних мотивах. Пояснила, що будинок по вул.Українська 40 в м.Костопіль допомагали будувати вона та її покійний чоловік. Купували з чоловіком за свої кошти шифер, двері, вікна, дошки, плиту, та особисто готувала обіди для робітників. Крім того зазначила, що в 2000 році вона разом з чоловіком продали свій власний будинок, а за отримані кошти вивчила двох внуків студентів. Просить позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_5 позов не визнали. Пояснили, що рішенням Костопільської міської ради від 21.09.1982 року відповідачу ОСОБА_2 виділено в безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв.м.в АДРЕСА_1 під індивідуальне житлове будівництво, після чого вони розпочали будівництво вказаного будинку. Відповідачі ОСОБА_2, та ОСОБА_3, будинок будували спільними зусиллями, допомагали в будівництві позивач з покійним чоловіком, в 1992 році будівництво даного будинку закінчили. У 2000 році позивач ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_4 продали свій власний будинок за 7000 тисяч доларів США, після чого виїхали проживати в батьківську хату в с. Микулин Гощанського району Рівненської області. Коштів з проданого всласного будинку позивач на будівництво будинку відповідачів не давала, оскільки дане будивництво було завершено у 1992 році. Відповідачка ОСОБА_3, в 2010 році забрала свою матір - позивачку ОСОБА_1 проживати до себе в АДРЕСА_1. Ніхто не заперечує проти проживання ОСОБА_1 у цьому будинку.

Свідок ОСОБА_6 показав, що спірний будинок будувався відповідачами ОСОБА_2, та ОСОБА_3. . На прохання ОСОБА_2 допомагав забивати шлак.

Суд, заслухавши пояснення сторін та свідка, з"ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що позов не обгрунтований.

Як встановлено судом, рішенням виконкому Костопільської міської ради народних депутатів від 21.09.1982 року відповідачу ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку під будівництво в м.Костопіль по вул. Комарова (Українська)40, будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виданої індивідуальному забудовнику ОСОБА_2, а також 10.06.1992 року йому було видано технічний паспорт на домоволодіння за вищевказаною адресою.

Вся документація на будинок та на земельну ділянку оформлена на відповідача - ОСОБА_2

Згідно ст.368 ЦК України майно що набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім»ї, є їхньою сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладений у письмовій формі .

Відповідно до змісту ст.112 ЦК України (1963 р.) участь сторонньої для забудовника особи в будівництві будинку може бути підставою для створення спільної власності на майно лише за наявності угоди про це. З пояснень сторін та з матеріалів справи встановлено, що між позивачко ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 не було угоди про спільне будівництво даного будинку для обох. Наявність такої домовленості не підтверджується. Крім того позивач на даний час проживає в даному будинку, має власну кімнату для проживання.

За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити в зв"язку з необгрунтованістю заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 386 ЦК України, ст. 112 ЦК України (1963р.), ст. ст. 10,60,212 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності та встановлення порядку користування.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Олійник П.В.