Справа № 159/7332/14-ц
Провадження № 2/159/126/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 09 лютого 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням АГЕЄВОЇ Є.О.

з участю секретаря КЛЕВЕЦЬКОЇ О.М.,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача КЛЕВЕЦЬКОЇ Т.Г.,

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Ковельської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.11.2014 року № 384, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до виконавчого комітету Ковельської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.11.2014 року № 384. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що на підставі поданої нею заяви та даних технічного звіту, 26.06.2014 року рішенням Ковельської міської ради № 57/17 позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 46 квадратних метри по вул. Ветеранів безоплатно у приватну власність для будівництва індивідуального гаража за рахунок земель Ковельської міської ради, наданих у власність чи користування. Пунктом 2 даного рішення зобов'язано в місячний термін з моменту прийняття рішення замовити виготовлення проектної документації. Позивачем було укладено договір з ТзОВ "Технічне бюро кадастру" на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована по вул. Ветеранів в м. Ковелі. В вересні 2014 року позивачу від Ковельської міської ради надійшов протокол засідання узгоджувальної комісії щодо вирішення земельного спору № 60 від 16.09.2014 року, в якому йшлося про те, що до комісії звернулася громадянка ОСОБА_4 із заявою про погодження меж земельної ділянки. Позивач вказує, що рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 621 від 10.09.2009 року ОСОБА_6 надано дозвіл на будівництво гаража в гаражному масиві по вул. Ветеранів в м. Ковелі. Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 258 від 10.07.2014 року в дане рішення було внесено зміни в частині надання дозволу та дозволено побудувати гараж ОСОБА_4 в гаражному масиві по вул. Ветеранів в м. Ковелі. З метою приватизації земельної ділянки ОСОБА_4 розробила кадастровий план необхідний для отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на площу 47 кв.м., однак суміжні землекористувачі, якими є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовилися погоджувати межі земельної ділянки, оскільки вказана земельна ділянка належить позивачу. Вказала, що Ковельською міською радою їй було запропоновано виділити земельну ділянку для гаражного будівництва в даному гаражному масиві по вул. Ветеранів, але в іншому місці, на що вона не погодилась. Позивач зазначає, що рішенням Ковельської міської ради від 26.06.2014 року № 57/17 саме їй надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 46 кв.м. по вул. Ветеранів в м. Ковелі безоплатно у приватну власність для будівництва індивідуального гаража за рахунок земель Ковельської міської ради, не наданих у власність чи користування, в чітко визначеному місці, згідно графічних матеріалів. Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.11.2014 року № 384 затверджено протокол засідання узгоджувальної комісії щодо вирішення земельних спорів № 66 від 14.10.2014 року. Позивач вважає прийняте рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.11.2014 року № 384, в частині затвердження протоколу засідання узгоджувальної комісії щодо вирішення земельного спору за № 66 від 14.10.2014 року незаконним та необґрунтованим, оскільки воно блокує та фактично унеможливлює реалізацію положень рішення Ковельської міської ради Волинської області від 26.06.2014 року № 57/17. З посиланням на норми ст. 116, 118 , 158, 160 ЗК України прохає визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області від 14.11.2014 року № 384 в частині затвердження протоколу узгоджувальної комісії № 66 від 14.10.2014 року.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав повністю, з підстав, викладених у заяві, прохає його задовольнити. Суду пояснив, що позивач на підставі рішення Ковельської міської ради від 26.06.2014 року № 57/17 отримала право на розробку проекту землеустрою, що є першочерговим етапом для послідуючого оформлення права власності. Вказав, що ОСОБА_4 без достатніх правових підстав, з метою приватизації земельної ділянки під будівництво гаража розробила кадастровий план для отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, хоча вказана земельна ділянка належить ОСОБА_5

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що на засіданні узгоджувальної комісії щодо вирішення земельного спору, яке відбулось 14.10.2014 року було розглянуто заяву ОСОБА_4 щодо погодження меж земельної ділянки по вул. Ветеранів в м. Ковелі під розміщення індивідуального гаража. На засіданні узгоджувальної комісії вирішено погодити межі земельної ділянки по вул. Ветеранів м в м. Ковелі під розміщення гаража з суміжними землекористувачами відповідно до представленого кадастрового плану ОСОБА_4 Представник відповідача вказала, що рішенням виконкому Ковельської міської ради № 621 від 10.12.2009 року ОСОБА_6 було надано дозвіл на будівництво гаража в гаражному масиві по вул. Ветеранів в м. Ковелі, а після його смерті рішенням виконкому № 258 від 10.07.2014 року в рішення № 621 від 10.12.2009 року було внесено зміни в частині надання дозволу, а саме дозволено побудувати гараж ОСОБА_4 в гаражному масиві по вул. Ветеранів, винести питання на депутатську комісію щодо скасування п.1 п.п.3 рішення Ковельської міської ради від 26.06.2014 року № 57/17. Вказала, що протокол узгоджувальної комісії не є рішенням, прийнятим суб'єктом владних повноважень, а результатом роботи засідання комісії, тому не може бути предметом оскарження у суді. Просить у задоволенні позову відмовити з мотивів його безпідставності.

Третя особа ОСОБА_4 заперечила проти вимог позивача та вказала, що її діду ОСОБА_6 було надано дозвіл на будівництво гаража в гаражному масиві по вул. Ветеранів в м. Ковелі. Після смерті ОСОБА_6, рішенням виконкому Ковельської міської ради № 258 від 10.07.2014 року в рішення № 621 від 10.12.2009 року було внесено зміни в частині надання дозволу, а саме дозволено побудувати гараж ОСОБА_4 в гаражному масиві по вул. Ветеранів в м. Ковелі. Зазначає, що нею було виготовлено будівельний паспорт на будівництво гаража та з метою приватизації розроблено кадастровий план для отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Суміжні землекористувачі, якими є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовились погоджувати межі земельної ділянки, мотивуючи, що дана земельна ділянка належить їй, проте з таким висновком позивача не може погодитись, оскільки земельна ділянка під будівництво гаража у 2009 році була виділена її діду, а в послідуючому їй. Прохає в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України, передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 621 від 10.12.2009 року "Про надання дозволу на будівництво житлових будинків, господарських споруд, гаражів, проведення добудов", ОСОБА_6 дозволено побудувати гараж в гаражному масиві по вул. Ветеранів в м. Ковелі.

Рішенням виконкому Ковельської міської ради № 258 від 10.07.2014 року "Про внесення змін в рішення виконавчого комітету міської ради", внесено зміни в рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 621 від 10.12.2009 року, виклавши п.п. 1.32 п.1 в новій редакції "дозволити ОСОБА_4 побудувати гараж в гаражному масиві по вул. Ветеранів в м. Ковель".

Оскаржуваним протоколом № 66 засідання узгоджувальної комісії щодо вирішення земельних спорів від 14.10.2014 року, за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 щодо погодження меж земельної ділянки по вул. Ветеранів під розміщення індивідуальних гаражів вирішено погодити межі земельної ділянки по вул. Ветеранів під розміщення індивідуального гаража з суміжними користувачами відповідно до представленого кадастрового плану ОСОБА_4 Враховуючи той факт, що рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 621 від 10.12.2009 року ОСОБА_6 було надано дозвіл на будівництво гаража в гаражному масиві по вул. Ветеранів, а після його смерті рішенням виконкому № 258 від 10.07.2014 року у вищезазначене рішення було внесено зміни в частині надання дозволу, а саме дозволено побудувати гараж ОСОБА_4 в гаражному масиві по вул. Ветеранів, винести питання на депутатську комісію щодо скасування п.1 п.п.3 рішення Ковельської міської ради від 26.06.2014 року № 57/17.

Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 14.11.2014 року № 384 затверджено протокол № 66 від 14.10.2014 року засідання узгоджувальної комісії щодо вирішення спорів (а. с. 27).

Факт надання ОСОБА_4 дозволу на будівництво гаража в гаражному масиві по вул. Ветеранів в м. Ковелі підтверджується рішенням виконкому Ковельської міської ради № 258 від 10.07.2014 року "Про внесення змін в рішення виконавчого комітету міської ради".

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав і інтересів судом є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхній посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.2 cт. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", роз'яснено, що згідно зі ст. 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Протокол узгоджувальної комісії щодо розгляду земельних спорів, як дорадчого органу є основним документом, який свідчить про проведення підготовчих дій та має бути винесений на сесію ради чи засідання її виконавчого органу з питань земельних ресурсів, де розглядатиметься спірне питання.

За результатами розгляду земельних спорів узгоджувальна комісія готує своє рішення, яке оформляється протоколом і яке підписують члени узгоджувальної комісії. Рішення узгоджувальної комісії підлягає затвердженню виконавчим комітетом, шляхом прийняття відповідного рішення.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача про те, що рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради в частині затвердження протоколу узгоджувальної комісії слід визнати недійсним, оскільки стороною позивача не надано будь-яких доказів того, що вказаним рішенням порушено права позивача, як суміжного землекористувача, а посилання позивача на те, що прийняте рішення, яким затверджено протокол узгоджувальної комісії блокує та унеможливлює реалізацію рішення Ковельської міської ради № 57/17 від 26.06.2014 року, яким позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Ветеранів для будівництва індивідуального гаража, не може бути взято судом до уваги, оскільки питання щодо скасування вказаного рішення винесено на депутатську комісію.

За наведених обставин справи, судом встановлено, що права позивача не порушені, оскільки узгоджувальна комісія відповідно до повноважень вирішила погодити межі земельної ділянки по вул. Ветеранів в м. Ковелі під розміщення індивідуального гаража, який розглянутий відповідним органом - виконавчим комітетом Ковельської міської ради, в порядку встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд вважає, що рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 384 від 14.11.2014 року в частині затвердження протоколу засідання узгоджувальної комісії щодо вирішення земельних спорів № 66 від 14.10.2014 року було прийнято на підставі повноважень, визначених чинним законодавством та у відповідності до діючого законодавства.

Посилання представника позивача на те, що земельна ділянка, яка надана ОСОБА_4 для будівництва гаража належить саме ОСОБА_5 не можна вважати обґрунтованим, оскільки згідно рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 258 від 10.07.2014 року ОСОБА_4 також надано дозвіл на будівництво гаража.

На думку суду, суб'єктивне право чи охоронювані інтереси позивачки оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради не порушені, а тому вона безпідставно звернулася до суду. Як встановлено в судовому засіданні передача земельної ділянки в користування ОСОБА_4 для будівництва індивідуального гаража в гаражному масиві по вул. Ветеранів в м. Ковелі здійснено відповідно до рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 258 від 10.07.2014 року.

У відповідності до вимог ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", питання вирішення земельних спорів, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Позивачем не доведено протиправність рішення узгоджувальної комісії щодо вирішення земельного спору від 14.10.2014 року, оскільки таке рішення було винесено в межах компетенції. Доводи позивача про те, що комісія безпідставно вирішила погодити межі земельної ділянки відповідно до представленого кадастрового плану не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не доведено наявність підстав для встановлення межі в іншому порядку так як і не представлено рішення органу влади про закріплення за нею земельної ділянки.

Крім того, наявність такого рішення не позбавляє позивача права звернутися до органу місцевого самоврядування про передачу спірної ділянки у власність чи користування, або до суду для вирішення земельного спору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, ст. 15, 16 ЦК України, ст. 19 Конституції України, ст. 152, 158, 159 ЗК України, ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_5 до виконавчого комітету Ковельської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.11.2014 року № 384, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:Є. О. Агеєва