Справа № 308/5221/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашковича І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ужгородської міської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, вимоги по якому уточнила в процесі розгляду справи, посилаючись на те, що згідно Державного акту серії І-ЗК №006164 від 07.09.2011 року вона є власником земельної дiлянки, яка розташована по АДРЕСА_1.

У квiтнi 2011 року на її замовлення Ужгородською філією ДП «Закарпатгеодезцентр» розпочато роботи по присвоєнню кадастрового номеру на належну

їй на праві власності земельну ділянку.

Стало вiдомо, що ОСОБА_2 є власником сусiдньої земельної ділянки по АДРЕСА_2, яка згідно Державного акту серії ЗК №042036 оформила право власностi на свою земельну ділянку у 2004 роцi.

Однак, всупереч положення ст.198 ЗК України, в ходi виконання топографо-геодезичної зйомки земельної дiлянки в м.Ужгород по АДРЕСА_2, належної ОСОБА_2, та видачi їй Державного акту, межi вказаної земельної дiлянки не узгоджувалися iз нею.

У квiтнi 2011 року, в ходi виконання Ужгородською філією ДП «Закарпатгео- дезцентр» землевпорядних робiт виявилося, що ОСОБА_2 допущено захоплення земельної ділянки, належної їй на правi власності, яка фактично використовувалася нею для обслуговування житлового будинку, з уступом на 0,5 метра з фасадної сторони.

Данi факти пiдтверджуються збiрним кадастровим планом та порiвняльним кадастровим планом, що виконанi Ужгородською філією ДП «Закарпатгео-дезцентр» у квiтнi 2011 року.

Таким чином, за результатами приватизації ОСОБА_2 земельної дiлянки в м.Ужгород по АДРЕСА_2 за рахунок її земельної дiлянки порушено конституцiйний принцип непорушностi права власностi на земельну ділянку позивача.

Згiдно ч 5. ст.116 ЗК України земельні ділянки, якi перебувають у власності користуваннi громадян або юридичних осiб, передаються у власність чи користування за рiшенням органiв виконавчої влади чи органiв мiсцевого самоврядування лише пiсля припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

При цьому, право власностi на земельну дiлянку позивача не припинялося, частина земельної дiлянки ОСОБА_2 на її користь не вилучалася, вiдтак частина земельної ділянки, що належить їй на праві власності згідно державного акту незаконно передана у власність відповідачки.

Технiчна документацiя iз землеустрою щодо посвiдчення права власностi на земельну дiлянку ОСОБА_2 та виготовлений на її пiдставi Державиий акт серії ЗК №042036, що посвідчує право власностi на земельну дiлянку відповідачки не вiдповiдають дiйсностi.

Зокрема, з огляду на матерiали технiчної документацiї iз землеустрою щодо посвiдчення права власностi на земельну дiлянку ОСОБА_2, землевласником земельної дiлянки по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, який не має жодного вiдношення до неї та разом з нею не проживав.

Крiм того, в Актi погодження меж земельної дiлянки вiд 17 травня 2004 року, що є невiд'ємною частиною технiчної документацiї iз землеустрою щодо посвiдчення права власностi на земельну дiлянку ОСОБА_2 вiдсутнє навiть згадування про позивачку, яка на той момент вже три роки була власником сусiдньої земельної дiлянки, та в обов'язковому порядку мала бути повiдомленою та брати участь у погодженнi меж земельної дiлянки, належної відповідачці.

У зв'язку з прийняттям ОСОБА_2 оскаржуваного рiшення та приватизацію вiдповiдачкою земельної дiлянки порушені державні будiвельнi норми.

Зокрема, згiдно п.3.25* ДБН 360-92** «Мiстобудування. Планування i забудова мiських i сiльських поселень» для догляду за будiвлями i здiйснення їx поточного ремонту вiдстань до межі сусiдньої дiлянки вiд найбільш виступної конструкції стiни треба приймати не менше 1,0 м.

Згiдно Генерального плану (схеми) земельної дiлянки позивачки в м.Ужгород по АДРЕСА_1 вiд 17.01.1958 року також передбачалася вiдповiдна вiдстань вiд краю дiлянки до розташованого в межах земельної дiлянки житлового будинку.

Вiдповiднi нормативи (вiдстань вiд краю дiлянки до будiвель i споруд в порядку ДБН 360-92**) були передбаченi i на земельнiй дiлянцi вiдповiдачки, що зображено на Генеральному планi (схемi) земельної дiлянки в АДРЕСА_2.

Про недотримання вiдповiдачкою Державних будiвельних норм також свiдчить лист управлiння Держтехногенбезпеки у Закарпатськiй областi вiд 19.12.2011 року №01/130, згiдно якого гараж та господарськi будiвлi, розташованi на земельнiй дiлянцi вiдповiдачки зведенi не по лiнiї забудови та зблокованi з її гаражем.

Посилаючись на вказане просить зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуваннi ОСОБА_1 власнiстю шляхом знесення огорожi, встановленiй на уступi в 0,5 метра.

У судовому засіданні заяву підтримано.

Представник відповідачки ОСОБА_2 вважає позов безпідставним.

У поданих письмових запереченнях зазначив, що рiшенням Ужгородської мiської ради №407 вiд 08.10.2004 року виданий державний акт серії ЗК №042036, в якому міститъся план земельної дiлянки та кадастровий номер земельної ділянки :29:001:0038, якi зазначенi на зворотному боцi державного акту на право власностi на земельну дiлянку, що посвідчує право власностi ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0588 га в АДРЕСА_2, цiльове призначення якої - будiвництво та обслуговування жилого будинку, господарських будiвель i споруд (присадибна дiлянка). Виданий державний акт на право власностi на земельну дiлянку був виготовлений вiдповiдно до норм чинного законодавства.

У позовнiй заявi позивачка також зазначає, що межi вказаної земельної ділянки не узгоджувалися з нею.

Вiдповiдно до ст.198 ЗК України, при визначеннi меж земельних дiлянок (здiйсненнi кадастрових зйомок) передбачається погодження меж земельної дiлянки iз сумiжними власниками та землекористувачами.

Межi зi сторони земельної дiлянки по АДРЕСА_1 позивачка не погоджувала, але згiдно опису меж в технiчнiй документацiї вiд 17.05.2004 року по посвiдченню права власностi на земельну дiлянку по АДРЕСА_2 сумiжним землекористувачем з боку землекористування по АДРЕСА_1 вказаний гр.ОСОБА_4, який i погодив межу землекористування. Дана особа являється батькам ОСОБА_5 Дану обставину позивачка не підтверджує, заявляючи про те, що з ОСОБА_4 Вона не знайома. При цьому, згідно експлікації, поданої позивачкою, навпроти адреси АДРЕСА_1 стоїть фамiлiя особи ОСОБА_4.

Згiдно ч.2 ст.107 ЗК України, у разi неможливостi виявлення дiйсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної дiлянки.

Позивачка в обгрунтування заявлених нею вимог щодо усунення перешкод у користуваннi їй земельною дiлянкою посилається також на ту обставину, що відповідачка збудувавши паркан, самовiльно захопила частину земельної дiлянки позивача, з вiдступом на 0,5 метра з фасадної сторони.

Доказом, який був наданий позивачкою, що свiдчить про обгрунтованютъ її вимог щодо усунення перешкод у здiйсненнi нею права користування земельною дiлянкою є кадастровий план та порiвняльний кадастровий план, що виконанi Ужгородською фiлiєю ДП "Закарпатгеодезцентр" у квiтнi 2011 року.

З даних документiв по справi позивачка приходить до висновку, що нiбито вiдповiдачкою було самовiльно захоплено земельну дiлянку з вiдступом на 0,5 метра з фасадної сторони.

Пiдставою для пред'явлення вимог щодо усунення перешкод у здiйсненнi позивачкою права користування землею мають бути належнi та допустимі доказн щодо вчинення вiдповiдачкою неправомiрних дiй спрямованих прямо або опосередковано на свiдоме порушення прав позивача на володiння чи користування земельною дiлянкою у такий спосiб як самовiльне захоплення земельної ділянки позивача.

На пiдтвердження вказаних вище обставин, позивачка не падала належних i допустимих доказiв, якi б пiдтверджували, що в дiях вiдповiдачки вбачається правопорушення спрямованого на порушення прав та інтересів позивача на користування земельною дiлянкою в тих обсягах та межах, що були нею зазначенi.

Вiдповiдно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрiшнiм переконанням, що грунтується на всебiчному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справi доказiв.

Натомiсть відповідачкою були наданi суду ряд належних та допустимих доказiв, якi свiдчать про те, що нею не були порушенi права позивачки щодо користування її земельною дiлянкою в тих межах, якi зазначенi в позовi.

Було проведено замiри її земельної дiлянки у 2011 роцi в м.Ужгороді по АДРЕСА_2, виконаною ПП ОСОБА_6

Згiдно даник замiрiв, ширина земельної дiлянки ОСОБА_2 становить на початку земельної дiлянки 16,75 м., в середині 17,21 м., та в кiнцi 16,88 м.

Згiдно плану забудови земельна дiлянка ОСОБА_2 повинна становити 17 м.

Проте, незначний вiдступ у 20 см. в самому широкому мiсцi жодним чином не порушує право землекористування позивачки.

З огляду на поданий позивачкою збiрний кадастровий план розміри земельної дiлянки в самому вузькому мiсцi становлять 16,67 м. В даному плані не враховано виступ будiвлi, а вiдтак i межi будинку, який укрiплено колонами шириною 30 см., що в свою чергу буде становити 16,67 м. + 0,30 м. = 16,97м. З цього слідує, що ширина земельної дiлянки позивачки вiдповiдає державному акту останньої.

Важливою обставиною є також те, що згiдно збiрного кадастрового плаву площа фактичної земельної дiлянки позивачки вiдповiдає зазначенiй площi в Державному актi i становить 0,0601 га. Фактична площа земельної ділянки ОСОБА_2 становить 0,0588 га. (588 м.кв.) i вiдповiдає площi земельної дiлянки зазначенiй у державному актi. Право приватної власностi є непорушним та захищається ст.41 Конституцiї i ст.153 ЗК Кодексу Украiни. Заборонено збiльшувати площу власної земельної дiлянки за рахунок земельної дiлянки сусіднього землекористувача.

Позивачка стверджує, що вона незаконно користуєтъся частиною земельної дiлянки, яка належить їй.

Оскiльки розмiри її земельної дiлянки вiдповiдають виданому акту, а плаща є меншою, нiж площа земельної дiлянки позивача, слід звернути увагу на генеральний план забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Розмiри обох земельних дідянок становлять: ширина 17 м. та довжина 35 м. Вiдтак i площа даних земельних дiлянок повинна бути однакова. Проте, у дiйсностi площа її земельної дiлянки є меншою, нiж площа земельної дiлянки позивачки.

Вiдповiдно до ч.1,2 ст.55 ЗК України встановлення меж земельної дiлянки в натурi (на мiсцевостi) проводиться вiдповiдно до топографо-геодезичних і картографiчних матерiалiв. Встановлення меж земельної дiлянки в натурi (на мiсцевостi) здiйснюється на основi технiчної документацiї iз землеустрою, якою визначається мiсцеположення поворотних точок меж земельної дiлянки в натурi (на мiсцевостi). Данi обставини могла б встановити земельно-технiчна експертиза.

Таким чином, вимоги позивачки в частинi усунення перешкод у здiйсненнi ним права користування земельною дiлянкою задоволенню не пiдлягають, оскiльки позивачкою не надано належних та допустимих доказiв тим обставинам, що вона вчинила дiї щодо самовiльного захоплення земельної дiлянки з вiдступом на 0,5 метра з фасадної сторони, що спростовується тими належними та допустимими доказами, якi мiстяться в матерiалах справи.

Посилаючись на вказане просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

Із матеріалів справи слідує, що позивачці ОСОБА_1 на підставі Державного акту серії 1-ЗК №006164 на право власності на землю, виданого 07.09.2001 року належить земельна ділянка площею 0,06 га. по АДРЕСА_1.

Відповідачці ОСОБА_2 згідно Державного акту на право власності на землю, виданого 21.12.2004 року належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0588 га. по АДРЕСА_2.

Між сторонами, які є суміжними землекористувачами виник спір щодо межі між суміжними ділянками, позивач просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні належною їй частиною земельної ділянки, вважаючи, що така захоплена відповідачем.

З метою встановлення фактичних обставин справи по справі було призначено будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи №218 від 08.12.2014 року вбачається, що при спiввставленнi державних актiв земельних дiлянок №5 та №7, проведених обмiрiв даних земельних дiлянок на мiсцiзнаходження виконаних УФДП "Закарпатгеодезцентр" та проведених дослiджень встановлено, що має мiсце часткове накладання земельної дiлянки гр.ОСОБА_8. на земельну дiлянку гр.ОСОБА_1, площа накладання становить - 0,0005 га., крiм того земельна дiлянка ОСОБА_7 частково накладається на земельну ділянку гр.ОСОБА_2 площа накладення становить - 0,0001 га.

Земельна дiлянка домоволодiння АДРЕСА_1, яка є у фактичному користуваннi складної конфігурації, площа даної земельної дiлянки становить - 601 м?.

Земельна дiлянка домоволодiння АДРЕСА_2, яка є у фактичному користуваннi складної конфігурації, площа даної земельної дiлянки становить - 591 м?.

Межа мiж земельними дiлянками №5 та №7 по АДРЕСА_1 має проходити прямою лінією, а саме: зi сторони вул.Вiрменської вiд oci iснуючого бетонного стовпа до oci iснуючого металевого стовпа в кiнцi земельних дiлянок.

При проведенні дослiдження сумiжних земельних дiлянок домоволодiнь №5 власником якої є ОСОБА_7 та №7 власником якої є гр.ОСОБА_2 встановлено, що будiвля гаража гр.ОСОБА_8 та будiвля гаража ОСОБА_5 зблокованi, однак будiвля гаража гр.ОСОБА_8. частково розташована на земельнiй дiлянцi ОСОБА_7

Згiдно ч.1 ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власностi на земельну дiлянку, крiм випадків передбачених цим Кодексом та iншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З врахуванням наведеного, висновку судової експертизи суд вважає доведеними твердження позивачки щодо порушення відповідачем її прав власності на землю та для відновлення порушених прав слід зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні частиною земельної ділянки площею 0,0005 га шляхом перенесення огорожі та встановлення такої по межі між земельними ділянками №5 та №7 по АДРЕСА_1, яка має проходити прямою лінією, а саме: зі сторони вул.Вірменської від осі існуючого бетонного стовпа до осі існуючого металевого стовпа в кінці земельних ділянок (згідно додатку №2 до Висновку №218 судової землевпорядної експертизи).

Вимоги в цій частині суд задовольняє частково, виходячи саме із висновку судової експертизи, оскільки вимоги позову щодо усунення перешкод шляхом знесення огорожі, встановленої на уступі 0,5 м. належними та допустимими доказами не доведено.

На користь позивачки слід стягнути 2 000 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджено доданими документами.

Керуючись ст.ст.10,11,214,215 ЦПК України, ч. 2 ст. 152, ч.1 ст. 153 ЗК України, суд,-

РІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні частиною земельної ділянки площею 0,0005 га шляхом перенесення огорожі та встановлення такої по межі між земельними ділянки №5 та №7 по АДРЕСА_1, яка має проходити прямою лінією, а саме: зі сторони вул.Вірменської від осі існуючого бетонного стовпа до осі існуючого металевого стовпа в кінці земельних ділянок (згідно додатку №2 до Висновку №218 судової землевпорядної експертизи).

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 229,40 грн. судових витрат та 2000 грн. витрат на правову допомогу.

У решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Івашкович І.І.