АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/9525/14-ц
Провадження № 22-ц/792/102/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді П'єнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

при секретарі: Сацюк Г.О.

за участю: відповідача ОСОБА_1 та її представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про вселення, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житлом та стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про вселення, визначення порядку користування майном, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні ним та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування якого зазначала, що є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування та зареєстрована в даній квартирі, однак не проживає, оскільки відповідач, яка є дружиною її покійного батька та власником 1/3 частини спірної квартири, створює перешкоди у користуванні квартирою, поміняла замки у вхідних дверях квартири та відмовляється впускати позивачку в квартиру, чим порушує її законні права як співвласника квартири. Крім того, позивач вказує, що неправомірними діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 8000 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2014 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про вселення, визначення порядку користування майном, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні ним та стягнення моральної шкоди, в частині вимог щодо визначення порядку користування майном залишено без розгляду.

В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом її вселення, зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 8000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2014 року позов задоволено частково. Вирішено вселити ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_5 перешкод в користуванні АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 1000 грн. моральної шкоди та 243 грн. 60 к. судового збору, а всього 1243 грн. 60 к.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з в рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим. При цьому посилається на те, що суд першої інстанції без об'єктивних доказів дійшов висновку про те, що нею чиняться перешкоди позивачу в користуванні спірним майном. Крім того, зазначає, що позивачкою не надано належних доказів заподіяння їй моральної шкоди.

В судовому засіданні відповідач та її представники апеляційну скаргу підтримали.

Представник позивача в судовому засіданні просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, місце і час слухання справи повідомлена належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач ОСОБА_5 є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування. В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 є власником 1/3 частини вказаної квартири (а.с. 12, 34).

В квартирі АДРЕСА_1 сторони зареєстровані. Однак, проживає в даній квартирі лише відповідач, яка створює перешкоди позивачу у користуванні кватирою, не надає ключів від вхідних дверей квартири та не допускає останню в спірну квартиру (а.с. 13, 16-20, 41).

У статті 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Оскільки право позивача, як співвласника квартири АДРЕСА_1, на користування належним їй майном порушується відповідачем, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо підставності позовних вимог та ухвалив законне та обґрунтоване рішення про їх задоволення в частині вселення позивачки та покладення на відповідача обов'язку не чинити перешкод позивачу у користуванні квартирою.

За ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

З огляду на те, що були порушені законні права ОСОБА_5, як співвласника квартири, та, приймаючи до уваги, що позивач перенесла душевні страждання, яких зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, та враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. При цьому, зайвим є посилання суду на перенесений позивачкою нервовий стрес, однак це не призвело до неправильного вирішення справи, що спростовує доводи апеляційної скарги про нез'ясування судом причин перенесення нервового стресу.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на відсутність належних доказів чинення перешкод позивачу у користуванні квартирою, оскільки спростовуються дослідженими та оціненими судом доказами по справі в їх сукупності відповідно до ст. 212 ЦПК України. Крім того, відповідачкою ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду визнано той факт, що вона не впускає позивачку до квартири та не надає їй ключів до прийняття судом остаточного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: Судді:

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Палінчак О.М. Провадження № 22-ц/792/102/15

Доповідач -П'єнта І.В. Категорія №5