Справа № 185/8285/15-ц
Провадження № 2/185/4399/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2015 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Врони А.О., за участю секретаря Константінової К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про визнання права власності, -
29.07.2015 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, в якій просить визнати право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1.
Позовна заява мотивована тим, що 15 січня 2015 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2. У звязку з цим позивач звернулась до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак листом від 21.07.2015 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно у звязку з тим, що після укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 не було зареєстровано право власності на нерухоме майно за життя померлого ОСОБА_4.
В судове засідання законний представник позивача не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи, Першої Павлоградської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні справи покладався на розсуд суду.
Суд враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне заявлені позовні вимоги задовольнити.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15 січня 2015 помер ОСОБА_4.
22 травня 2015 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, доньки померлого 15 січня 2015 року ОСОБА_4, звернулась до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
Відповідно до листа від 21 липня 2015 року Першої Павлоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_1, яка діяла в інтересах ОСОБА_2, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_4, у звязку з тим, що після укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 не було зареєстровано право власності на нерухоме майно за життя померлого ОСОБА_4.
Відповідно до вимог ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» зареєстровані речові права та їх обмеження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна.
Разом з тим, законодавцем не встановлено правових наслідків недотримання правила щодо обовязкової державної реєстрації прав власності на майно.
Згідно зі ст.657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Відповідно до частин 3,4 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення; якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності на майна виникає з моменту такої реєстрації.
Вказані норми встановлюють особливий порядок виникнення права власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. При цьому, за змістом даних норм, державна реєстрація договору та державна реєстрація майна (прав власності на майно), яка здійснюється на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», не є тотожними поняттями. Реєстрація речових прав, на відміну від державної реєстрації договору, не має правовстановлюючого значення.
Договір купівлі-продажу, укладений 07 вересня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, був нотаріально посвідчений та зареєстрований відповідно до чинного законодавства в Державному реєстрі правочинів, номер правочину № 4624380.
Відповідно до Інструкції про ведення Державного реєстру правочинів, затвердженого наказом МЮ України від 18 серпня 2004 року №86/5, який діяв на момент укладення зазначеного вище договору купівлі-продажу, державна реєстрація правочину проводиться нотаріусом шляхом унесення відповідної інформації до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням.
Таким чином, право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2, що є предметом договору, укладеного 07 вересня 2011 року між ним та ОСОБА_3 виникло в момент його посвідчення та державної реєстрації в Державному реєстрі правочинів.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2.
Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1220 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
ОСОБА_1 як законний представник ОСОБА_2, доньки померлого 15 січня 2015 року ОСОБА_4, звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 22 травня 2015 року вчасно до спливу шестимісячного строку з дати смерті спадкодавця.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та законності визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_4.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 60,131,208-209,212-215,218,224-232 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_6 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 15 січня 2015 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.
Суддя А. О. Врона