Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/15/15-ц
Провадження по справі 2/281/44/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Бичківської К.Г.

при секретарі Стужук Н.М.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у смт. Лугини

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за заповітом, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, що належав її батьку ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що після смерті її батька ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді зазначеного майна, яку позивач прийняла, оскільки звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори. Крім неї спадкоємцем також являється її мати - ОСОБА_2, але вона відмовилася від своєї частки спадкового майна. Інших спадкоємців, які мають право на спадщину згідно ст.1224 ЦК України та прийняли її немає. Водночас у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03 лютого 2014 р. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач дійсно являється дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19 січня 1952 року.

Відповідно до заповіту від 24 грудня 1996 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Жеревецької сільської ради Лугинського району Житомирської області (зареєстровано в реєстрі за № 7), померлий ОСОБА_3 заповів усе належне йому майно своїй дочці ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, що відкрилась після смерті батька, оскільки звернулась із відповідною заявою від 09 січня 2015 року до Лугинської державної нотаріальної контори.

Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину немає, що підтверджується витягами із Спадкового реєстру.

Постановою Лугинської державної нотаріальної контори № 1 від 10 січня 2015 року державним нотаріусом Паламарчуком І.В. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, оскільки спадкоємець не надав правовстановлювальні документи, які б підтверджували факт належності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

Згідно роз'яснень інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно із довідкою Жеревецької сільської ради Лугинського району Житомирської області № 17 від 14 січня 2015 року, житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 належить нині померлому ОСОБА_3 на підставі запису в погосподарській книзі №9 за 2011-2015 роки, рік побудови - 1954.

Рішеннями Жеревецької сільської ради від 06 листопада 1993 року та від 23 жовтня 2009 року ОСОБА_3 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку в межах населеного пункту площею 0,60 га.

Згідно із технічним паспортом на спадковий житловий будинок, інвентаризаційна вартість будинку станом на 23 грудня2014 р. складає 77596 грн.

Враховуючи наведене та з огляду на дані погосподарської книги Жеревецької сільської ради, рішення Жеревецької сільської ради про виділення земельної ділянки, технічного паспорту на житловий будинок, суд приходить до висновку, що даний будинок належав на праві власності нині померлому ОСОБА_3.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та з огляду на неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на нерухоме майно та враховуючи, що ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом і на протязі шести місяців прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,1218,1223 ЦК України, ст.549 ЦК УРСР, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1, що належав померлому ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя К. Г. Бичківська