Справа № 2/489/848/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

15.06.2015 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідачки - ОСОБА_3,

представника відповідачки - ОСОБА_4,

третьої особи - ПН ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування та довіреності недійсними,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним. Вказувала на те, що 20.12.2014 р. у лікарні помер її батько ОСОБА_6, якому за життя належала АДРЕСА_1. Звернувшись, після його смерті до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, їй стало відомо про реєстрацію шлюбу між батьком та відповідачкою та укладення ним в день смерті договору дарування, відповідно до якого він подарував квартиру відповідачці.

Посилаючись на те, що за життя її батько не мав довіри до відповідачки та приймаючи до уваги, що на час укладання договору він був дуже хворий та знаходився у тяжких життєвих обставинах, позивач просила суд визнати недійсним договір дарування від 20.12.2014 р., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, відповідно до якого ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_3 прийняла в дар АДРЕСА_1 з підстав, передбачених ст.233 ЦК України, оскільки, на думку позивача, договір було вчинено особою під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, чим відповідачка скористалась.

Під час розгляду справи позивачка дізналась, що відчуження спірної квартири відбувалось на підставі довіреності, яка не була особисто підписана її померлим батьком. Позивачка вважає, що дана обставина підтверджує той факт, що її батько на час укладання договору не висловлював відповідного волевиявлення на відчуження квартири на користь відповідачки.

Через що, змінивши підстави позову, посилаючись на ч.3 ст.203 ЦК України, остаточно ОСОБА_1 просила суд: визнати недійсною довіреність від 20.12.2014 р., посвідчену ПН ММНО ОСОБА_5 за реєстр. номером 2805, відповідно до якої ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_7 подарувати від його імені ОСОБА_3 квартиру № 22, розташовану у м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 108; визнати недійсним договір дарування, посвідчений ПН ММНО ОСОБА_5 за реєстр. Номером 2816 від 20.12.2014 р., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, відповідно до якого ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_3 прийняла в дар квартиру № 22, розташовану в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 108.

В судовому засіданні позивачка та її представник остаточні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили про їх задоволення.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просила відмовити в його задоволенні.

Третя особа ПН ММНО ОСОБА_5 в судовому засіданні вважала, що позовні вимоги безпідставні та не підлягають задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_7, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_20 (після укладення шлюбу ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_21.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1996 р., виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, ОСОБА_21 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2.

31 травня 1999 р. ОСОБА_21 померла.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2000 р., виданого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори, спадкоємцем після смерті ОСОБА_21 є її чоловік - ОСОБА_6 Спадкове майно складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_3.

За таких обставин квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_6 в цілому - 1/2 частка на підставі Свідоцтва про право власності на житло, та 1/2 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до Довідки ЖКП ММР Південь від 19.12.2014 р. за вих. № 1983 в АДРЕСА_4 з 11.12.1984 р. був зареєстрований ОСОБА_6

З матеріалів справи, пояснень сторін та свідків вбачається, що близько десяти років ОСОБА_6 та відповідачка ОСОБА_3 проживали однією сімєю, без реєстрації шлюбу.

ОСОБА_6 протягом тривалого часу хворів. Відповідно до Повідомлення Міської лікарні № 1 за вих. № 236 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебував на стаціонарному лікуванні в судинному неврологічному відділенні Першої Міської лікарні з 02.09.2014 р. по 15.09.2014 р. з діагнозом ішемічний інсульт. На час виписки у ОСОБА_6 мали місце мовні розлади, часткова моторна афазія, міг прочитати окремі слова.

Догляд за ОСОБА_6 здійснювала відповідачка ОСОБА_3, яка проживала разом з ним.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 31.10.2014 р.

Згідно Довідки Міської лікарні № 3 від 22.12.2014 р. за вих. № 1823 ОСОБА_6 перебував на лікуванні з 14.12.2014 р. з діагнозом кардіосклероз апіросклеротич. і постінфарктний.

20.12.2014 р. ПН ММНО ОСОБА_5 було посвідчено Довіреність, відповідно до якої ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_7 (племінницю відповідачки) підготувати необхідні документи та подарувати належну йому АДРЕСА_1 ОСОБА_3 В звязку з хворобою ОСОБА_6 довіреність була підписана ОСОБА_22 (сусідка відповідачки).

Також 20.12.2014 р. між ОСОБА_7, яка діяла від імені ОСОБА_6 на підставі Довіреності, та ОСОБА_3 було укладено Договір дарування, посвідчений ПН ММНО ОСОБА_5, відповідно до якого ОСОБА_6 передав безоплатно, а ОСОБА_3 прийняла у власність як дарунок АДРЕСА_1.

20.12.2014 р. о 18.00 год. ОСОБА_6 помер в лікарні.

Згідно Довідки Міської лікарні № 3 від 19.03.2015 р. вих. № ,382/01-06 ОСОБА_6 знаходився на стацлікуванні в терапевтичному відділенні з 14.12.2014 р. по 20.12.2014 р., діагноз: ІХС, кардіосклероз, фібриляція предсердь (постінфарктний 2001, 2007рр.); гіпертонічна хвороба ІІІ ст., серцева недостатність ІІІ ст., дістальний тромбоз артерій обох н/кінцівок, гостра ішемія ІІІ АБ, церебральний атеросклероз, наслідки гострого порушення мозкового кровообігу.

На момент госпіталізації стан хворого оцінено як важкий, свідомість ясна. Причина смерті хворого - тяжка серцева недостатність, декомпенсація.

Згідно запису лікаря-реаніматолога в історії хвороби 20.12.2014 р. стан ОСОБА_6 оцінювався як середньої важкості, що є наслідком важкої серцевої патології. Свідомість 13-14 балів за шкалою Глазго. В свідомості висказував скарги по основному захворюванню.

У відповідності до Довідки Міської лікарні № 3 від 22.12.2014 р. за час знаходження на стаціонарному лікуванні наркотичних та психотропних препаратів ОСОБА_6 не отримував.

Відповідно до ст.ст. 202-204, 215 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обовязковими для виконання.

У відповідності до ст. 628, 629 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

Згідно ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 720 ЦК України сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, ОСОБА_23 Крим, територіальна громада.

Договір дарування від імені дарувальника може укласти його представник.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.ст.10,11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем суду не було надано належних та допустимих доказів того, що посвідчення довіреності та договору дарування не відповідало внутрішній волі ОСОБА_6 та не було вільним, тобто були укладені поза волею померлого . Жоден свідок не підтвердив цього факту, а надані суду медичні довідки навпаки свідчать про те, що померлий протягом хвороби не втрачав свідомості, був лише слабкий фізично.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через недоведеність.

Ухвалою суду 19.01.2015р. позов забезпечено шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно.

Оскільки, відповідно до частини шостої статті 154 ЦПК України заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють, у даному випадку, до набрання рішенням суду законної сили, відповідно накладений ухвалою суду арешт на нерухоме майно підлягає скасуванню після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з позивача на користь держави недоплачену суму судового збору у розмірі 959 грн. за вимогу майнового характеру.(вартість квартири 120261 грн. 243 грн.60 коп.)

Керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212-214, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування та довіреності недійсними відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави недоплачену суму судового збору в розмірі 959 грн.00 коп.

Скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Ленінського райсуду м. Миколаєва 19.01.2015 року, а саме зняти арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_5, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: