У х в а л а

іменем україни

21 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О. Коротуна В.М., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Львівської області від

9 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від

9 лютого 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 6 440 грн та пеню в розмірі 31 179 грн 71 коп.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем обов'язку по сплаті аліментів утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивачки. Доводи відповідача про те, що заборгованість утворилась не з його вини не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційний суд правильно виходив із того, що підстави для зменшення розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів відсутні.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від

9 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
В.М. Коротун
О.В. Ступак