Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/778/228/15 Головуючий у 1-й інстанції: Стоілова Т.В.
. Суддя-доповідач: Поляков О.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

суддів: Полякова О.З.

Бабак А.М.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Донецької області на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Донецької області про визнання незаконними та скасування наказів "Про скорочення штату", "Про попередження та звільнення", "Про звільнення", про поновлення на попередньому місці роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

В травні 2014 року ОСОБА_3. звернулась до суду з позовом до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Донецької області про визнання незаконними та скасування наказів "Про скорочення штату", "Про попередження та звільнення", "Про звільнення", про поновлення на попередньому місці роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, який згодом уточнила.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 22.07.1999 року вона перебувала у трудових відносинах з Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Донецької області.

З 13 січня 2011 року вона працювала на посаді заступника завідуючої відділення соціальної допомоги територіального центру.

Наказом № 8-к від 30.01.2014 року її було попереджено про звільнення, у зв'язку зі скорочення штату та запропоновано переведення на посаду соціального робітника по селам Красне та Миролюбівка.

Проте, вона відмовилась від переведення на запропоновану посаду, тому її було попереджено, що 31.03.2014 року вона буде звільнена з роботи у зв'язку зі скороченням штатів на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

31 березня 2014 року наказом № 18-к її звільнено з займаної посади, у зв'язку з скороченням посади заступника завідуючого відділення соціальної допомоги.

Вважає, що її звільнення є незаконним, та таким що порушує її права.

Розпорядженням голови Красноармійської райдержадміністрації № 28 від 29.01.2014 року "Про структуру територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району" було вирішено скоротити загальну чисельність працівників Терцентру на 5 штатних одиниць, а обов'язок по здійсненню всіх необхідних заходів з цього приводу було покладено на директора Терцентру Хруняк Р.А.

29 січня 2014 року директор Терцентру, в зв'язку із зменшенням кількості контингенту отримувачів соціальних послуг та раціоналізації штатної структури посад працівників видав наказ №2-п "Про скорочення штату", яким внесено зміни в штатний розклад з виведенням з нього посад, в тому числі і посади на якій вона працювала.

30 січня 2014 року відповідачем також видано наказ №8-к "Про попередження про звільнення", відповідно до якого працівників попереджено про наступне звільнення з 31.03.2014року заступника завідуючого відділення соціальної допомоги вдома ОСОБА_3 та запропонувати всім кандидатам на звільнення із скороченням штату переведення на вакантну посаду соціального робітника.

Вважає, що виконання Розпорядження голови райдержадміністрації № 28 від 29.01.2014 року було проведено директором Терцентру з порушеннями, оскільки відповідно до розпорядження директор Терцентру повинен був скорочувати загальну чисельність працівників ,а натомість він провів скорочення посад, а тому її звільнення за ст.40 п.1 КЗпП України вважає незаконним.

Також відповідачем було порушено порядок її звільнення, а саме не враховано вимоги ст. 42 КЗпП України, а саме: наявність на її утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2, який є інвалідом з дитинства.

Крім того, вважає, що наказ №2-п від 29.01.2014 року та наказ №8-к від 30.01.2014 року також є незаконними, такими що суперечать Розпорядженню голови райдержадміністрації №28 від 29.01.2014 року та нормам діючого законодавства, в зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Вважає, що відповідач повинен сплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6981,72 грн.

Також зазначає, що своїми незаконним діями відповідач заподіяв їй моральну шкоду, так як на її утриманні перебувають неповнолітні діти, а вона залишилась без роботи, опинилась в скрутному матеріальному становищі. Моральну шкоду оцінює в 5000 грн.

Враховуючи вищевикладене просила суд визнати визнати незаконним та скасувати п. 1 наказу №2-п від 29.01.2014 року "Про скорочення штату", в частині, що стосується посади заступника завідуючого відділенням соціальної допомоги вдома; визнати незаконним та скасувати наказ №8-к від 30.01.2014 року "Про попередження про звільнення" в частині, що стосується заступника завідуючого відділенням соціальної допомоги вдома; визнати незаконним та скасувати наказ №18-к від 31.03.2014 року про звільнення її з посади заступника завідуючого відділенням соціальної допомоги вдома в Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Донецької області; поновити її на роботі на посаді заступника завідуючого відділенням соціальної допомоги вдома в Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Донецької області; стягнути з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Донецької області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6981,72 грн.; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано п. 1 наказу № 2-п від 29.01.2014 року "Про скорочення штату", в частині, що стосується посади заступника завідуючого відділенням соціальної допомоги вдома, яку займала ОСОБА_3

Визнано незаконним та скасовано наказ № 8-к від 30.01.2014 року "Про попередження звільнення", в частині, що стосується посади заступника завідуючого відділенням соціальної допомоги вдома, яку займала ОСОБА_3

Визнано незаконним та скасовано Наказ № 18-к від 31.03.2014 року про звільнення ОСОБА_3 з посади заступника завідуючої відділенням соціальної допомоги вдома Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Донецької області з 31.03.2014 у зв'язку з скороченням посади.

Поновлено ОСОБА_3, на попередньому місці роботи на посаді заступника завідуючого відділенням соціальної допомоги вдома в Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Донецької області з з1.03.2014 року.

Стягнуто з Територіального центра соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Донецької області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2014 року по 18.07.2014 року в розмірі 6981грн..72 коп. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Територіального центра соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Донецької області на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Донецької області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, провадження по справі закрити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи з Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Донецької області (надалі по тексту -Терцентр) позивачка перебувала у трудових відносинах з 22.07.1999 року, працюючи спочатку бухгалтером терцентру, з 01.10.2003 року - заступником відділення соціальної допомоги вдома тимчасово, на час відпустки у зв'язку з вагітністю та родами основного працівника, з 13.01.2011 року заступником завідуючої відділення соціальної допомоги територіального центру постійно (а.с13-14).

Розпорядженням голови Красноармійької райдержадміністрації № 28 від 29.01.2014 року "Про структуру територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району" з метою упорядкування структури терцентру соцобслуговування Красноармійського району, керуючись при цьому постановою КМУ від 29.12.2009 року № 1417, рішенням районної ради від 28.01.2014 року № УІ/22-11 "Про районний бюджет на 2014 р.", ст.. 5 ЗУ "Про місцеві державні адміністрації" було вирішено: 1 .Скоротити загальну чисельність територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району на 5 штатних одиниць; 2.Затвердити Перелік структурних підрозділів та їх штатну чисельність територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району (додається); 3.Директору територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Хруняку Р.А. здій снити в установленому законодавством порядку всі необхідні заходи, пов 'язані із змінами у структурі територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району та граничної чисельності та внести зміни до штатного розпису та затвердити його в установленому порядку.(а.с.18-19).

Наказом № 8-к від 30.01.2014 року ОСОБА_3 було попереджено про звільнення, у зв'язку з скорочення штату та запропоновано переведення на посаду соціального робітника по селам Красне та Миролюбівка.

На підставі того , що вона відмовилась від переведення на запропоновану їй посаду, її було попереджено, що 31.03.2014 року вона буде звільнена з роботи у зв'язку зі скороченням штатів за п. 1 ст. 40 КЗпП України.(а.с.57-60).

Наказом № 18-к від 31.03.2014 року її звільнено з займаної посади за ст.. 40 п. 1 КЗпП України, у зв'язку з скороченням посади заступника завідуючого відділення соціальної допомоги вдома (а.с.6, 63).

По -перше за матеріалами справи відсутнє мотивування скорочення посади саме заступника завідуючого відділення соціальної допомоги вдома ,яку займала позивачка.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами організації виробництва і праці надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці ( ст. 41 ч. І КЗпП України).При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним при наявності двох і більше утриманців і т.д.

Районний суд розглянувши справи вірно визначився, що при вирішені питання про звільнення позивачки адміністрацією відповідача не було враховано те, що вона має безперервний стаж роботи у Тер центрі 14 років 7 місяців /а.с.23/ та наявність у позивачки двох неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2, який є інвалідом з дитинства, так як страждає на тяжке захворювання: бронхіальна астма, тяжка течія, 4 ступінь (а.с. 10,7-8).Саме наявність хворої дитини унеможливлювала погодження на запропоновану посаду соціального робітника по селам району.

Статтею 43-1 КЗпП України передбачено в яких випадках можливе розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового представника) і звільнення у зв"язку зі скороченням чисельності або штату працівників(ст. 40 п.1 КЗпП України) до цього переліку не входить, тобто звільнення працівника за п.1 ст. 40 КЗпП України можливе лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації або профспілкового представника).

Обґрунтованими є висновки суду першої інстанції , відносно того ,що в справі відсутнє належне підтвердження того, що перед звільненням позивачки подання до профспілкового комітету територіального центру про дачу згоди на звільнення ОСОБА_3 належним чином розглядалось і остання належним чином викликалась на засідання профспілкової організації підприємства при вирішенні питання про її звільнення.

Із наданого суду протоколу №8 засідання профспілкового комітету територіального центру від 08.07.2014 року під час судового розгляду вбачається, що члени профспілкового комітету при вирішенні питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_3 за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України визначилися ,що позивачка має великий досвід роботи в відділенні соціальної допомоги вдома, проводить роботу з соцпрацівниками, користується великою повагою, має двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом, профспілковий комітет постановив відмовити у дачі згоди на звільнення заступника завідуючої відділення соціальної допомоги територіального центру ОСОБА_3.(а. с. 104-105).

Судом правомірно встановлено порушення процедури та порядку звільнення позивача з роботи ,яки передбачені вимогами трудового законодавства і визнано її звільнення незаконним.

Статтею 1167 ч. І ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Районним судом з урахуванням вимог законодавства, характеру та ступеню моральних страждань позивачки, пов'язаних з порушенням її трудових прав вірно визначено розмір заподіяної моральної шкоди.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Красноармійського району Донецької області - відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року по цій справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: