Справа №751/244/15-ц
Провадження №2/751/274/15
Рішення

Іменем України

23 січня 2015 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Косач І. А.

при секретарі Летяга М. О.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідача Миколаєнко Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради про визнання спадкоємцем за законом четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно, -

Встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради про визнання спадкоємцем за законом четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги наступним.

13.11.1975р. позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 Від першого шлюбу у неї був син, а від шлюбу з ОСОБА_4 вони дітей не мали. Після закінчення в 1989р. військового училища, сина позивачки було направлено до Росії для подальшого проходження військової служби, де він в подальшому створив сім'ю та залишився проживати. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 часто їздили до Росії до сина та онуки позивачки, а з 2000 року, коли матеріальний стан сім'ї сина погіршився і він потребував допомоги, ОСОБА_4 наполіг на тому, щоб позивачка звільнилась з роботи та їхала до Росії до сина. В 2003р. в Росії посилився контроль за часом перебування іноземців в Росії та своєчасне перетинання ними кордону Україна-Росія і навпаки, що суттєво ускладнило питання поїздок позивачки за кордон. Для усунення складнощів перетину кордону, позивачка та її чоловік ОСОБА_4 незважаючи на те, що не мали на меті розлучатися, 02.09.2003 року формально розірвали шлюб, при цьому продовжували проживати сумісно, однією сім'єю і зберігати сімейні стосунки.

В 2004р. позивачка з чоловіком продали належну їм трикімнатну квартиру, та на отримані кошти придбали однокімнатну квартиру, а кошти, що залишились, віддали сину позивачки. В новій квартирі ОСОБА_1 мешкала разом з ОСОБА_4 Незважаючи на поїздки до Росії, позивачка поверталась до Чернігова, і проживала в квартирі разом з ОСОБА_4 як подружжя, піклуючись один про одного та разом вирішуючи побутові питання.

За згодою з ОСОБА_4 в Росії позивачка доглядала за дітьми сусідів та знайомих сина або за хворими, за що отримувала додаткові кошти, які витрачала на лікування, відпочинок та проживання з чоловіком, тобто незважаючи на розірвання шлюбу, вони ніколи не припиняли сімейні відносини, проживали однією сім'єю, а тимчасова відсутність позивачки за місцем проживання була викликана поважними для них причинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, всі витрати, пов'язані з організацією і проведенням його похорон, взяла на себе позивачка. Спадковим майном, що залишилось після смерті ОСОБА_4, є квартира за адресою: АДРЕСА_1. Враховуючи, що з ОСОБА_4 позивачка проживала з часу реєстрації шлюбу і до його смерті понад 30 років, знаходячись з ним в безперервних сімейних стосунках, які характерні лише для подружжя та вела з ним спільне господарство, тому вона є спадкоємцем четвертої черги.

Після смерті ОСОБА_4 позивачка фактично прийняла спадщину, проживаючи в спірній квартирі та 20.12.13. звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Просила визнати її, ОСОБА_1 спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті 29.10.13 року ОСОБА_4; визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Додатково пояснив, що позивачка більше часу проживала в м. Москва, куди перевела пенсію, отримала громадянство Росії, а тому відсутні підстави вважати, що позивачка проживала з померлим однією сім'єю.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що сім'ю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 знає дуже давно, після того як вони обміняли квартиру, живе по сусідству. Їй відомо, що ОСОБА_1 поїхала до м. Москва допомагати по догляду за онукою, а потім почала працювати по догляду за хворими та інвалідами. Про те, що вона з чоловіком розлучилася, взнала пізніше. Розлучилися фіктивно. ОСОБА_7 погодився, щоб позивачка працювала в м. Москва, оскільки пенсії були маленькими. До Москви ОСОБА_1 їздила на заробітки. Постійного місця проживання там у неї не було. Влітку позивачка жила в Чернігові з ОСОБА_4, лікувалась, разом відпочивали. Взимку періодично приїжджала в Чернігів. Позивачка та ОСОБА_4 проживали, як одна сім'я, вели спільне господарство, разом відпочивали, купували необхідні речі в квартиру: холодильник, газову плиту, диван замінили.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що знайомий з ОСОБА_4 з 70-х років, разом навчались, працювали, підтримували дружні стосунки. Неодноразово приходив до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в гості, коли вони ще жили на вул. Рокоссовського, а потім на Толстого. Йому відомо, що вони розірвали шлюб в зв'язку з тим, що ОСОБА_6 необхідно було виїжджати до м. Москва, спочатку допомогти сину, а потім на заробітки. ОСОБА_7 розповідав, що ОСОБА_6 в м. Москва на заробітках, доглядає за хворими, інвалідами. Коли вона приїжджала в Чернігів, жила разом з ОСОБА_4 в їх квартирі по вул. Толстого, разом усі ходили на пікніки, відпочивали на озері. Всі вважали їх однією сім'єю. ОСОБА_7 називав позивачку «Моя ОСОБА_1». Вони разом купували речі в квартиру, одяг, вели спільне господарство. Накопичували гроші на поліпшення житлових умов. ОСОБА_7 помер раптово. Він був присутній при госпіталізації ОСОБА_4, тому в історії хвороби записано його номер телефону. ОСОБА_6 в цей час знаходилась в Москві. Коли ОСОБА_4 помер, він одразу зателефонував позивачці та до її приїзду займався організацією похорон. Всі витрати по похованню оплачувала позивачка.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що познайомилась з позивачкою дуже давно, знала її сім'ю. Потім їм потрібно було продати квартиру і ОСОБА_7 звернувся до неї та запропонував купити їх трикімнатну квартиру, пояснив, що потрібні гроші купити сину квартиру в м. Москва. Вона купила трикімнатну квартиру у ОСОБА_4, а вони з позивачкою купили її однокімнатну квартиру по вул. Толстого. ОСОБА_7 та ОСОБА_1 проживали разом, як одна сім'я, жили разом, разом ходили в гості, їздили відпочивати, купували речі. ОСОБА_7 називав позивачку «Моя ОСОБА_1». Він розповідав, що позивачка в Москві заробляє гроші, разом купили холодильник, телефон, тощо. Купили комп'ютер і через Skype спілкувалися. Родичів у ОСОБА_6 в Чернігові немає. Про те, що вони розлучились, взнала недавно. ОСОБА_7 помер раптово. Похорони оплачувала позивачка. Викупила на кладовищі рядом місце для себе.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона з 1987 року працює дільничним терапевтом,знає позивачку як пацієнтку. ОСОБА_1 працювала на станції переливання крові, проживала на її дільниці по вул. Рокоссовського. Їй було відомо, що ОСОБА_1 змінила місце проживання і мешкає по вул. Толстого, але продовжувала лікуватися у неї. Також вона була знайома з чоловіком ОСОБА_1 - ОСОБА_4 Він приходив в лікарню разом з позивачкою. Неодноразово приходила к ним до дому по вул. Толстого для надання позивачці медичної допомоги. ОСОБА_1 розповідала, що потрібно надавати допомогу сину, який проживає в м. Москва, але без прописки та громадянства там знаходитись дуже важко, тому вона розлучилась з чоловіком та зареєструвалась в м. Москва. Вона вважала їх однією сім'єю. ОСОБА_1 працювала в Москві зі згоди ОСОБА_7. Він розповідав, що завдяки Шурочці їздили відпочивати, виїжджали за кордон. Разом вони робили покупки планували купити нове житло.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що проживала з позивачкою та померлим ОСОБА_4 з 1975 року по сусідству в одному під'їзді. Потім роз'їхалися, але продовжували спілкуватись. Їй відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розлучилися, оскільки виникла необхідність їздити в Росію, щоб допомагати сину. Були труднощі без реєстрації знаходитись в Росії. ОСОБА_1 їздила в Росію на заробітки, доглядала за хворими. Вважала ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім'єю. Вони проживали як одна сім'я, всюди були разом, вели спільне господарство, планували поліпшити житлові умови.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 751/6703/14, провадження № 2о/751/91/14, амбулаторні картки ОСОБА_1, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що 13 листопада 1975 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.09.2003р. - розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.44).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, однак заповіту померлий за життя не склав.

07.05.2014р. ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, як спадкоємець четвертої черги спадкування, на підставі якої було заведено спадкову справу, однак у зв'язку з відсутністю у спадкоємця рішення суду, яке б підтверджувало факт проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з ОСОБА_4, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.45).

Суд вважає, що факт спільного проживання ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу не менше як п'ять років на час відкриття спадщини підтверджується наступним: копією довідки ОЖБК № 1670 від 18.11.2013р., відповідно до якої ОСОБА_1 була дійсно зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 06.01.2005р. по 03.04.2008р. (а.с.16); копією довідки ОЖБК № 1669 від 18.11.2013р., відповідно до якої згідно акту ОЖБК від 18.11.2013р. за адресою: АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_4, 1946р., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним мешкала без реєстрації гр. ОСОБА_1, 1947р., і вели спільне господарство (а.с.17); копією довідки обліково-реєстраційного відділу КП «Деснянське» Чернігівської міської ради № 3359 від 23.12.2013р., відповідно до якої ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 02.10.1979р. по 30.12.2004р., а ОСОБА_4 - з 09.07.1974р. по 30.12.2004р. (а.с.18); копією акту від 18.11.2013р., завіреного майстром ОЖБК ОСОБА_13, відповідно до якого мешканці АДРЕСА_1 підтверджують, що на день смерті гр. ОСОБА_4, 1946 р.н., з кв. 34, з ним мешкала гр. ОСОБА_1, 1947 р.н., вели спільне господарство (а.с.19); копією довідки ПАТ «Полтава-Крим», яка видана ОСОБА_1 про те, що вона відпочивала в 4 корпусі № 303 з 15.07.2010 по 31.07.2010р., а з 24.07.2010 по 31.07.2010р. в її номер був підселений ОСОБА_4 (а.с.46); свідоцтвом на броню, виданого ОСОБА_1, згідно якого вона здійснила поховання померлого ОСОБА_4 та заброньовано місце для проведення подальшого поховання (а.с.51); копією договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2004р., відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_14 відчужили трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.89), оглянутими в судовому засіданні амбулаторними картками ОСОБА_1 згідно яких ОСОБА_1 отримувала медичну допомогу протягом 2008-2014 року; довідкою ЧМЛ № 2 від 17.01.2014 року, згідно якої ОСОБА_1 наблюдається в ЧМЛ № 2, поліклінічному відділенні з 1976 р. по теперішній час (а.с.90); фотокартками(а.с.93-96).

За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як зазначено у ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що оскільки ОСОБА_4 за життя заповіту не складав, спадкоємців першої-третьої черги не має, а ОСОБА_1 з померлим вели спільне господарство та були пов'язані з ним спільним побутом, тому вона являється спадкоємцем четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

В задоволенні вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, слід відмовити тому, що дана вимога є передчасною, оскільки особа, яка визнана спадкоємцем, має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, ст.ст. 1296-1299 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 209, 213, 215, 256 ЦПК України, ст. 1264 ЦК України, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради про визнання спадкоємцем за законом четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. А. Косач