ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1406/11
Провадження № 2/210/40/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"04" лютого 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Сисоєвої К.С.,

позивача: ОСОБА_2,

співпозивача: ОСОБА_3,

представників позивача: ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

представника відповідача - Прокуратури

Дніпропетровської області: Сергєєвої І.В.,

представника відповідача - ОСОБА_7: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_2, співпозивача ОСОБА_3 до ОСОБА_7, Прокуратури Дніпропетровської області, треті особи: засновник та видавець Товариства з обмеженою відповідальністю «Камертон», редакція газети «Домашняя газета», ОСОБА_9, Державна Казначейська Служба України про спростування недостовірної інформації та захист честі, гідності та ділової репутації, суд -

В С Т А Н О В И В:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулися позивач та співпозивач з вищеназваною позовною заявою. На протязі розгляду справи позовні вимоги неодноразово було уточнено. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що у виданні газети «Домашняя газета» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року №НОМЕР_1 було розміщено статтю під заголовком: «ІНФОРМАЦІЯ_3». В цій статті надруковано висловлювання відповідача ОСОБА_7, колишнього прокурора Довгинцівського району м. Кривого Рогу, а саме: «Если быть более конкретным, то заместитель председателя Долгинцевского райсовета подозревается в незаконном усыновлении несовершеннолетнего ребенка и в незаконном распоряжении квартирой, закрепленной за этим ребенком». Крім того, разом із статтею було розміщено фото на якому двоє безпритульних сплять під парканом. Розміщення даного фото разом із статтею змусило і читачів, і її родину вважати, що один із зображених на фото хлопців - це і є та сама дитина про яку йде мова у статті. Це фото є негативним та не відповідає дійсності. Крім того, розміщення даного фото разом із статтею нанесло шкоду її особистим немайновим правам, правам членів її родини, у вигляді приниження її честі, гідності та ділової репутації. У виданні газети «Домашняя газета» від ІНФОРМАЦІЯ_2 року НОМЕР_2 було розміщено статтю: «ІНФОРМАЦІЯ_4». В цій статті надруковано висловлювання ОСОБА_7, а саме: «…18 апреля 2007 года прокуратурой окончено досудебное следствие по обвинению заместителя председателя Долгинцевского районного совета Х», та, «Прокурор также добавил, что в апреле этого года прокуратурой Долгинцевского района окончено досудебное следствие по уголовному делу по обвинению председателя совета опеки и попечительства исполнительного комитета Долгинцевского районного совета, которой также инкриминировано превышение власти и должностных полномочий при распоряжении квартирой, закрепленной за несовершеннолетним». Газета «Домашняя газета» у виданні НОМЕР_3 розмістила статтю: «ІНФОРМАЦІЯ_5». В цій статті надруковано висловлювання відповідача ОСОБА_7, а саме «заместителю председателя Долгинцевского районного совета инкриминируется злоупотребление властью и служебным положением, а также должностной подлог». Вважає, що інформація надана ОСОБА_7 ОСОБА_9 та поширена ТОВ «Камертон» та редакцією газети «Домашняя газета» про неї у номерах газети - НОМЕР_3, від ІНФОРМАЦІЯ_2 року НОМЕР_2, від ІНФОРМАЦІЯ_1 року №НОМЕР_1 є негативною та недостовірною, і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію її особисто, та її родини, нанесла шкоду її особистим немайновим правам та правам членів її родини, у вигляді приниження її честі, гідності та ділової репутації та честі, гідності та ділової репутації її родини. На підставі вищевикладеного позивач та співпозивач, просили суд винести рішення, яким визнати інформацію розповсюджену відповідачем ОСОБА_7 та прокуратурою Дніпропетровської області через газету «Домашняя газета» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року №НОМЕР_1, від ІНФОРМАЦІЯ_2 року НОМЕР_2, НОМЕР_3 - недостовірною, негативною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію. Стягнути з відповідачів ОСОБА_7 та прокуратури Дніпропетровської області завдану моральну шкоду, яка полягає у приниженні честі, гідності та ділової репутації у розмірі 30 000 гривень.

Присутні у судовому засіданні позивач ОСОБА_2, її представники ОСОБА_4, ОСОБА_5 та співпозивач ОСОБА_3 надали пояснення по суті справи, кожен окремо позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у ній, просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_7 до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, його інтереси в залі суду представляв представник - ОСОБА_8, який проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з тих підстав, що в зазначених статтях не вказано жодного прізвища обвинувачених, у тому числі і прізвища позивача, тому не є зрозумілим, чому позивач сприйняла викладену у стаття інформацію стосовно себе. Крім того, інформація викладена у статтях є достовірною, оскільки дійсно на момент їх виходу проти позивача ОСОБА_2 була порушена кримінальна справа по якій було проведено досудове слідство та справу направлено до суду для її розгляду. Також є незрозумілим звернення позивача лише через чотири місяці після опублікування першої статті. У даних статтях наведена не пряма мова ОСОБА_7 а переказ наданої їм інформації стосовно того,що заступник голови районної ради підозрюється в незаконному усиновлені неповнолітньої дитини та в незаконному розпорядженні її нерухомим майном був складений не в суб'єктивному значенні слів «усиновлення дитини», а в юридичному - «виконанні усиновлення цієї дитини», що було здійснено ОСОБА_2 у вигляді підписання відповідних розпоряджень про усиновлення та розпоряджень щодо її квартири. При цьому ОСОБА_2, будучи службовою особою, в силу своїх службових повноважень зобов'язана була вжити всіх необхідних заходів для прийняття законного рішення, що нею зроблено не було. Всі зазначені в даних статтях факти відповідають дійсності, оскільки події викладені в них мали місце насправді. На підставі викладеного просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача - прокуратури Дніпропетровської області - Сергєєва І.В. проти задоволення позовних вимог також заперечувала у повному обсязі виходячи із наступного. Так, у своїй позовній заяві позивач та співпозивач не навели належних доказів, які б підтверджували позовні вимоги, в тому числі юридичного складу правопорушення при розгляді справи даної категорії. Інформація, яка надрукована в газеті «Домашняя газета» не є такою, що вважається недостовірною, адже кримінальна справа відносно позивача дійсно була порушена прокурором Довгинцівського району м. Кривого Рогу та по даній справі судом апеляційної та касаційної інстанції було прийнято рішення. Прокурором, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції на вирок першої інстанції та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2013 року направлено касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. На підставі вказаної скарги було відкрито касаційне провадження та судом із Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу витребувано кримінальну справу щодо ОСОБА_2 для її перевірки в касаційному порядку. На теперішній час вищевказану касаційну скаргу Вищим спеціалізованим судом України не розглянуто. Крім того посилалася на те, що позивачем та співпозивачем по справі не надано належних доказів, які б підтверджували факт моральних страждань позивача та її родини. На підставі вищевикладеного просив суд прийняти рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Третя особа - засновник та видавець Товариства з обмеженою відповідальністю «Камертон» до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи - редакції газети «Домашняя газета» до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа - ОСОБА_9 до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи - Державна Казначейська Служба України до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

На підставі того, що треті особи про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили, зі згоди інших учасників процесу, суд вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно із ст.ст.15, 16 ЦК України спосіб захисту порушеного права обирає сам позивач, звернувшись до суду, та може обрати як загальний , так і спеціальний способи захисту свого права , визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною. Згідно з ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. При цьому позивач повинен довести не лише факт поширення інформації особою, до якої пред'явлений позов, а й її особливий характер, що ганьбить гідність особи.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України:

1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з'ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов'язків, то належним відповідачем є саме вона. У відповідності до абз.5 п.15 Постанови, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Абз.2 п.15 Постанови визначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Пунктом 16 Постанови роз'яснено, що суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі та ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст.ст.16, 277 Цивільного Кодексу. Відповідно до п.24 Постанови, задовольняючі позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визначена недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Разом з цим, відповідно до роз'яснень п.27 Постанови, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5).

При визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до п.4 ч.2 ст.23 ЦК моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як і ст.34 Конституції України, передбачає, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Однак, як відзначив Європейський Суд з прав людини, таке право в демократичному суспільстві не може бути абсолютним, через що зазначені статті надають Державі певну свободу розсуду втрутитися у здійснення цього права задля, зокрема, і захисту здоров'я і моралі, для захисту репутації або прав інших людей, коли таке втручання здійснюється на підставі та в порядку визначеному законом. Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

При дослідженні матеріалів справи судом було встановлено наступне. У друкованому виданні газети «Домашняя газета» (т.№1, а.с.16,17) від ІНФОРМАЦІЯ_1 року №НОМЕР_1, головним редактором якого з 01 березня 1999 року був громадянин ОСОБА_10 (т.№1, а.с.18,19,20), було розміщено статтю під заголовком: «ІНФОРМАЦІЯ_3» (т.№1, а.с.5). В даній статті надруковано висловлювання відповідача - колишнього прокурора Довгинцівського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області - ОСОБА_7: «Если быть более конкретным, то заместитель председателя Долгинцевского райсовета подозревается в незаконном усыновлении несовершеннолетнего ребенка и в незаконном распоряжении квартирой, закрепленной за этим ребенком». При цьому судом встановлено, що в тексті даної статті відсутні посилання на конкретну особу, крім того дана стаття відредагована редактором газети, а її текст самим відповідачем ОСОБА_7 не узгоджувався та не підписувався. У друкованому виданні газети «Домашняя газета» від ІНФОРМАЦІЯ_2 року НОМЕР_2 було розміщено статтю: «ІНФОРМАЦІЯ_4» (т.№1, а.с.47). В цій статті також надруковано висловлювання відповідача ОСОБА_7: «…18 апреля 2007 года прокуратурой окончено досудебное следствие по обвинению заместителя председателя Долгинцевского районного совета Х», та, «Прокурор также добавил, что в апреле этого года прокуратурой Долгинцевского района окончено досудебное следствие по уголовному делу по обвинению председателя совета опеки и попечительства исполнительного комитета Долгинцевского районного совета, которой также инкриминировано превышение власти и должностных полномочий при распоряжении квартирой, закрепленной за несовершеннолетним». При цьому також конкретики стосовно особи, про яку написана дана стаття з її змісту не вбачається. Текс даної статті також не погоджувався ОСОБА_7, а написаний та відредагований редакторами друкованого видання «Домашняя газета». При розгляді справи попереднім складом суду на ім'я голів виконавчих комітетів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було направлено запити для встановлення інформації стосовно того, чи вирішувалося якимось із виконкомів міста питання щодо усиновлення дитини громадянкою ОСОБА_2 у період з 1995 року по момент направлення запиту. З відповідей вбачається, що дане питання не вирішувалося (т.№1, а.с.56, 58, 60, 62, 70, 72, 102, 111). При цьому судом встановлено, що у наведених вище статтях наведена не пряма мова ОСОБА_7 а переказ наданої їм інформації стосовно того,що заступник голови районної ради підозрюється в незаконному усиновлені неповнолітньої дитини та в незаконному розпорядженні її нерухомим майном був складений не в суб'єктивному значенні слів «усиновлення дитини», а в юридичному - «виконанні усиновлення цієї дитини. У друкованому виданні газети «Домашняя газета» НОМЕР_3 було розміщено статтю: «ІНФОРМАЦІЯ_5» (т.№1, а.с.85). В цій статті надруковано висловлювання відповідача ОСОБА_7, а саме «заместителю председателя Долгинцевского районного совета инкриминируется злоупотребление властью и служебным положением, а также должностной подлог». З повідомлення голови виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради від 24 січня 2009 року вбачається, що станом на 24 січня 2009 року відповідно до штатного розпису передбачено посади заступника голови районної в місті ради - одна штатна одиниця: ОСОБА_2, обрана на І сесії 5-го скликання Довгинцівської районної у місті ради 07 квітня 2006 року (т.№1, а.с.101) та заступник голови ради з питань діяльності виконавчого органу - дві штатні одиниці (т.№1, а.с.100). З копій рішень Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 1997 року та 02 квітня 2008 року вбачається, що рішення по усиновленню, якому відповідно до матеріалів кримінальної справи сприяла ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_11 - визнано недійсним (т.№1, а.с.105, 106-107). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_12 до засновника та видавця газети «Домашняя газета» ТОВ «Камертон», редакції газети «Домашняя газета», кореспондента газети ОСОБА_9, Прокуратури Дніпропетровської області, прокурора прокуратури Довгинцівського району м. Кривого Рогу ОСОБА_7, Головного Управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - задоволено частково. Визнано недостовірною інформацію, надруковану у номерах друкованого видання «Домашняя газета» НОМЕР_3, від ІНФОРМАЦІЯ_2 року НОМЕР_2, від ІНФОРМАЦІЯ_1 року №НОМЕР_1, відповідачів було зобов'язано надрукувати спростування. Стягнуто з прокуратури Дніпропетровської області на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 гривень (т.№1, а.с.167-171). 31 березня 2010 року рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області задоволено частково, рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 грудня 2009 року змінено в частині моральної шкоди (т.№1, а.с.201-203). Ухвалою колегії суддів Верховного Суду України від 27 квітня 2011 року, касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області було задоволено частково, рішення Дзержинського районного сулу м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 грудня 2009 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2010 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.№1, а.с.262-263). Підставою скасування рішень став факт не перевірки як судом першої, так і другої інстанції того, чи стосується інформація поширена про матір позивача ОСОБА_12 її самої, та чи порушує її особисті немайнові права. З відповіді Генеральної прокуратури України від 26 березня 2012 року, вбачається, що у листопаді 2011 року ОСОБА_7 призначено начальником відділу нагляду за виконанням законодавства у сфері запобігання і протидії корупції та досудовим слідством управління нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими установами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Запорізької області (т.№2, а.с.78). З наданих до суду копії протоколу XIV сесії Довгинцівської районної в місті ради V скликання від 26 лютого 2008 року та стенограми засідання XIV сесії Довгинцівської районної в місті ради V скликання від 28 лютого 2008 року вбачається, що на даних сесіях виступав ОСОБА_7, зі слів позивача, його представників та співпозивача при даних виступах ОСОБА_7 продовжував розповсюджувати недостовірну інформацію про позивача. При цьому з аналізу даних документів судом встановлено, що виступ відповідача ОСОБА_7 було присвячено темі «стан боротьби зі злочинністю у Довгинцівському районі» (т.№2, а.с.144-145, 146-148). Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2009 року вирок суду Довгинцівського району м. Кривого Рогу від 26 лютого 2009 року у відношенні ОСОБА_2 відмінено (т.№2, а.с.149-151), також судом було винесено ряд окремих ухвал (т.№2, а.с.152-153, 154-155, 156-157). Постановою прокурора прокуратури Довгинцівського району м. Кривого Рогу ОСОБА_2 було змінено обвинувачення в суді (т.№2, а.с158-162). Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2013 року вирок суду Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2013 року щодо ОСОБА_2 скасовано (т.№2, а.с.230-231). Але дані всі факти не спрямовані на підтвердження недостовірності інформації, а навпаки підтверджують той факт, що в період виходу статей в друкованому виданні «Домашняя газета» факт про відкриття кримінального провадження та проведення досудового розслідування, а в подальшому направлення справи на розгляд до суду у відношенні позивача ОСОБА_2 - дійсно мали місце, а отже в діях відповідача ОСОБА_7, який на час виходу у світ статей займав посаду прокурора прокуратури Довгинцівського району м. Кривого Рогу, відповідно до положень Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», які регламентують співпрацю органів прокуратури та засобів масової інформації, відсутні дії по розповсюдженню недостовірної інформації відносно позивача. Відповідно до Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендацій, що містяться у Резолюції 1165 (1998 року) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя, а також згідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в п.21 Постанови №1 від 27 лютого 2009 року його Пленуму " Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і ( або) користуються державними ресурсами, а також ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті. У ст.ст.3,4,6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародних рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодились "виставити" себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що доказів, які б свідчили про порушення з боку відповідачів права на повагу до честі та гідності, а також недоторканості ділової репутації позивача та співпозивача в судовому засіданні не доведено. Також не надано доказів, які б підтверджували спричинення моральної шкоди. Відповідно до ч.2, 3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, прийшов до висновку про необхідність відмовити позивачеві та співпозивачеві в задоволенні позову повністю.

Згідно до ст.88 ЦПК України при відмові у задоволенні позову в повному обсязі, не підлягають стягненню з відповідачів, понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст.16, 270, 277 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 209, 212 - 215, 218, 294-296 ЦПК України, ЗУ "Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні", постановою Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року № 1, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року (з наступними змінами та доповненнями) "Про судову практику у справах про стягнення моральної (немайнової) шкоди" суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені уточнених позовних вимог ОСОБА_2, співпозивача ОСОБА_3 до ОСОБА_7, Прокуратури Дніпропетровської області, треті особи: засновник та видавець Товариства з обмеженою відповідальністю «Камертон», редакція газети «Домашняя газета», ОСОБА_9, Державна Казначейська Служба України про спростування недостовірної інформації та захист честі, гідності та ділової репутації - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текс рішення суду складено 06 лютого 2015 року.

Суддя: Н. Ю. Вікторович