Провадження № 2/752/668/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О. В., при секретарі Власенко Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві; приватний нотаріус Стиблина Оксана Вячеславівна, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила про те, що заповідачу, ОСОБА_4, належала на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_4, позивач у встановленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса Стиблиної Оксани Вячеславівни із заявою про прийняття спадщини, однак, реалізувати своє право, як належний спадкоємець, позбавлений можливості, оскільки правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на квартиру на ім'я померлої не пройшли державної реєстрації у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити.

Відповідач, Київська міська рада, не забезпечив явку у судове засідання свого представника, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином.

Треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві, приватний нотаріус Стиблина Оксана Вячеславівна у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку.

Вислухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, судом встановлено наступне.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності померлим ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у рівних частках, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 15.04.1992 року та записана у реєстрову книгу за № 3055 від 15.04.1993 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6. За життя вона склала заповіт на спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на свого сина - ОСОБА_5. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шнирьовою Г. М., 23.09.1998 року за реєстровим № 5386 (а.с. 13).

Таким чином, на праві приватної спільної власності у ОСОБА_5 фактично знаходилося 2/3 частини вищевказаної квартири.

За життя ОСОБА_5 належним чином прийняв спадкове майно після смерті своєї матері, однак, не встиг оформити правовстановлюючі документи на 1/3 частину квартири, в якій постійно проживав, та здійснити державну реєстрацію права власності на 1/3 частину зазначеної квартири АДРЕСА_1, що залишилася після смерті його матері ОСОБА_6.

ОСОБА_5 постійно, до моменту смерті, проживав у зазначеній квартирі АДРЕСА_1, тобто, вступив у фактичне володіння та управління даною квартирою, а також користувався нею до самої смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5. За життя він склав заповіт, яким заповідав належне на день смерті йому майно своїй дружині - ОСОБА_4.

03 жовтня 2007 року державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори, Ткач О. А., було видано ОСОБА_4 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 3-2719, яке складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, крім того державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори, Ткач О. А., було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 3-3417 на спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, в якому зазначено, що спадкових прав не було оформлено після померлої ОСОБА_6.

Відповідно до заповіту ОСОБА_4 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шнирьовою Г. М. 20 травня 2009 року за реєстром № 919, в якому вказано, що все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповідається ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується даними Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2.

Позивач у встановленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стиблиної Оксани Вячеславівни із заявою про прийняття спадщини, однак, реалізувати своє право, як належний спадкоємець, позбавлений можливості, у зв'язку із відсутністю у ОСОБА_4 належного оформлення прав на вищевказану квартиру, а також у зв'язку із тим, що право власності на 1/3 частину вказаної вище квартири не було вчасно зареєстровано ОСОБА_5 у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зважаючи на ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стиблиної О. В. із заявою про прийняття спадщини після смерті заповідача - ОСОБА_4, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено у зв'язку із відсутністю документів, які б підтверджували реєстрацію права власності за спадкодавцем ОСОБА_4 на вищевказану квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_5 належним чином прийнято спадкове майно після смерті своєї матері, ОСОБА_6, але не оформлено спадкових прав на 1/3 частки вказаної квартири. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім того, на момент прийняття спадщини у 1999 році діяв Цивільний Кодекс УРСР, який у ст. 549 передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, позовні вимоги щодо встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_5, після померлої ОСОБА_6, на спадкове майно, яке складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, а також позовні вимоги щодо встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після померлого ОСОБА_5, на спадкове майно, яке складається з 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З урахуванням вищезазначених положень законодавства, оскільки ОСОБА_1 прийняв спадщину, згідно положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України, має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно.

Відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про нотаріат» були витребуванні всі необхідні відомості та документи для вчинення нотаріальної дії.

Враховуючи наведені вище обставини, а також приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 належним чином прийняв спадкове майно, що знаходиться у АДРЕСА_1, проте, на яке не встиг отримати правовстановлюючий документ, внаслідок чого позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права та набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на вказану вище квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 15-16, 392, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, положеннями Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 3-14, 57, 59-61, 64, 79, 208, 209, 212-215, 218, 224-233, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції у місті Києві; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стиблина Оксана Вячеславівна, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, право власності за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею - 63,80 кв.м., жилою площею - 43,00 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя