Справа № 573/2202/14-ц
Номер провадження 2/573/6/15
РІШЕННЯ

іменем України

( з а о ч н е )

28 січня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Замченко А.О.,

з участю секретаря - Артюшенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

15 жовтня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» здало на пошту позов до ОСОБА_1, в якому вказує, що 26 березня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №700004972, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 24834,13 дол. США із зобов'язанням в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором і додатком №1 до нього (графіком погашення кредиту). У забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 26 березня 2008 року було укладено договір поруки №700004972-П.

Вказує, що ОСОБА_2 належним чином взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 07 вересня 2014 року в неї утворилася заборгованість в розмірі 7177,88 дол. США, що за офіційним курсом гривні НБУ на 07 вересня 2014 року еквівалентно 92036 грн. 21 коп., з яких: 4945,30 дол. США (еквівалентно - 63409 грн. 63 коп.) заборгованості по кредиту, 23,21 дол. США (297 грн. 60 коп.) заборгованості по відсоткам, 2209,37 дол. США (28328 грн. 98 коп.) пені.

Зазначає, що на виконання умов договору відповідачу і ОСОБА_2 була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути із ОСОБА_1 на користь банку 92036 грн. 21 коп. заборгованості за кредитним договором.

У подальшому 14 січня 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» уточнило свої позовні вимоги та просило стягнути із ОСОБА_1 на користь банку 1633,71 дол. США простроченої заборгованості по кредиту, 1459,62 дол. США строкової заборгованості по кредиту, 58,68 дол. США відсотків, 4039,94 дол. США пені, що станом на 07 січня 2015 року становить 113485,83 грн. (а. с. 79).

У судове засідання представник ПАТ «Альфа-Банк» не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 91).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 87). Про причини неявки суд не повідомив. Подав заяву, в якій з позовними вимогами погоджується, але просить зменшити розмір пені до розміру тіла кредиту (а. с. 90).

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання також не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 86). Про причини неявки суд не повідомила.

У зв'язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд визнав причини його неявки неповажними, за згодою представника позивача було проведено заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №700004972, на підставі якого остання отримала кредит у сумі 24834,13 дол. США з номінальною процентною ставкою 14,5%, датою остаточного повернення кредиту 27 березня 2015 року (а. с. 5-8, 10-12, 25-26).

Відповідно до п. 3 розділу 1, п.п. 3.4, п.п. 6.1, п. 10 розділу 2 вказаного договору позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати комісії за дії банку, які вчиняються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов'язань за договором, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обов'язки, що передбачені договором. Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за користування ним здійснюється позичальником в порядку та на умовах, що визначені у додатку №1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною.

У разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% (один) відсоток від простроченої суми за кожний день прострочення.

Банк має право вимагати (в тому числі у судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов'язань з повернення кредиту за договором у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, у разі іншого істотного порушення умов договору та/або будь-якого договору забезпечення, та/або відповідних договорів страхування, та/або з кредитних договорів, що є чинними на момент укладення цього договору або будуть укладені між банком та позичальником в майбутньому після набрання чинності договором. Під істотним порушенням умов договору сторони розуміють невиконання чи неналежне виконання будь-яких обов'язків, встановлених відповідним договором, або активну чи пасивну перешкоду з боку позичальника у реалізації банком його прав, встановлених відповідним договором.

У разі набуття банком, на підставах передбачених договором, права вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, банк направляє на адресу позичальника рекомендованим листом письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, нарахованої неустойки та інших платежів та нарахувань за договором та/або про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання у менш ніж тридцятиденний термін з письмовим попередженням про звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання цієї вимоги. Документом, що підтверджує відправлення банком листа про вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання та про дострокове повернення кредиту, є квитанція поштового відділення про відправлення відповідного рекомендованого листа позичальнику за адресою його проживання (реєстрації) зазначеною в розділі №1 договору. Лист, що містить вимогу про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання і дострокове повернення кредиту та будь-яке повідомлення банка, відправлене поштою, вважаються отриманим позичальником, після спливу 7 (семи) календарних днів з моменту відправлення банком такого повідомлення. На позичальника покладається обов'язок щодо контролю за належним обслуговуванням поштової скриньки позичальника та своєчасним отриманням кореспонденції позичальника.

26 березня 2014 року ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», і ОСОБА_1 уклали договір поруки №700004972-П, відповідно до якого ОСОБА_1 поручився за виконання ОСОБА_2 наступних обов'язків, що виникли на підставі кредитного договору №700004972 або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому: обов'язок повертати банку кредит рівними частинами, у терміни, визначені, основним договором та додатком №1 до основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 27 березня 2015 року; обов'язок щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком №1 до основного договору; обов'язок у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 (десяти) днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що виникають із основного договору; обов'язок сплатити банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за основним договором (а. с. 9).

Відповідно до ч. ч. 3.1, 3.2 статті 3 вказаного договору поруки боржник і поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, перелічених у статті 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Передбачена статтею 3.1. цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання будь-якого з обов'язків, зазначених у пункті 2.1. цього договору.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 неналежним чином виконували умови кредитного договору, у них утворилася заборгованість, розмір якої станом на 07 січня 2015 року складав 7191,95 дол. США, з яких: 1633,71 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту, 1459,62 дол. США - строкова заборгованості по кредиту, 58,68 дол. США - відсотки, 4039,94 дол. США - пеня, що станом на 07 січня 2015 року становить 113485,83 грн. (а. с. 79).

30 вересня 2014 року банком була направлена вимога ОСОБА_1, ОСОБА_2 про дострокове повернення кредиту (а. с. 21, 22-23, 24).

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З огляду на положення ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

З огляду на положення абз. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У згідно з п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 1 ст. 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З огляду на положення ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя.

Саме до цього зводяться правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року справа №6-106цс14.

Відповідно до абз. 2 п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

З огляду на викладене, відповідач повинен нести відповідальність за невиконання своїх зобов'язань перед Банком.

За загальним правилом, яке поширюється на спірні правовідносини, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Як вбачається з матеріалів справи, банк просив стягнути пеню за період з 27 лютого 2014 року по 07 січня 2015 року, а з позовну заяву здав на пошту 15 жовтня 2014 року. Таким чином позовну вимогу про стягнення неустойки банком було пред'явлено в межах строку позовної давності.

У той же час, положення ч. 3. ст. 551 ЦК України, ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Як вбачається з розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості за вказаним кредитним договором становить 3093,33 дол. США (1633,71 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту, 1459,62 дол. США - строкова заборгованість по кредиту), а розмір пені становить 4039,94 дол. США, що є значно більшим від розміру загальної заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе клопотання відповідача задовольнити та зменшити до 3093,33дол. США загальний розмір пені за вищевказаним кредитним договором, а тому з урахуванням зменшеного розміру пені, розмір заборгованості станом на 07 січня 2015 року за кредитним договором становитиме 6245,34 дол. США, що на зазначену дату складало 98548 грн. 75 коп. При цьому суд враховує, що станом на 07 січня 2015 року офіційний курс долара США до гривні становив 1577,9566, а станом на 28 січня 2015 року - 1586,9445, а суд розглядає цивільні справи в межах позовних вимог.

Зменшуючи розмір неустойки, суд враховує також ступінь виконання боржником свого зобов'язання, відсутність негативних наслідків для банку через прострочення виконання зобов'язання.

Крім того, суд враховує мотиви конституційно-правового аналізу правовідносин зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками у правовідносинах споживчого кредитування, викладені в п. 3 Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11 листопада 2013 року, і, зокрема, про те, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Враховуючи викладене, та те, що банк у позовній заяві просить стягнути заборгованість за кредитним договором саме в національній валюті, а не в доларах, із ОСОБА_1 необхідно стягнути 6245,34 дол. США, що становить 98548 грн. 75 коп. за курсом Національного банку України станом на 07 січня 2015 року.

Що стосується судових витрат, то їх необхідно розподілити наступним чином. Позов було задоволено на 87%. При зверненні до суду банк сплатив 920 грн. 36 коп. (а. с. 1). Після уточнення позовних вимог банку необхідно було доплатити 214 грн. 50 коп. судового збору, але ця сума залишилася недосплаченою. Таким чином, з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню 987 грн. 33 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно достягнути 66 грн. 97 коп. судового збору, а з банку - 147 грн. 53 коп. Але з метою спрощення виконання судового рішення суд вважає за необхідне стягнути на користь банку 839 грн. 80 коп. судового збору (987 грн. 33 коп. - 147 грн. 53 коп.), а з відповідача на користь держави 214 грн. 50 коп. судового збору (66 грн. 97 коп. + 147 грн. 53 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 57, 58, 60, 64, 88, 89, 209, 213, 215, 224, 226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 6245,34 дол. США заборгованості, що станом на 07 січня 2015 року за курсом Національного банку України становило 98548 грн. 75 коп., 839 грн. 80 коп. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 214 грн. 50 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Відповідач має право подати протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення заяву про його перегляд до Білопільського районного суду Сумської області.

Суддя