РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Херсон

Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого - судді Скрипніка Л. А.,

за участю секретаря - Скакун Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на нерухоме майно, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання нерухомого та рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на нерухоме та рухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів якою, після уточнення предмету позову, просила суд встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 1997 року по 2013 рік; визнати 3/10 квартири АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2, 2/3 частини квартири АДРЕСА_3 спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_1 (ІКППНОМЕР_2) ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на: 6/20 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,8 кв.м., у тому числі житловою - 24,7 кв.м.; ? частину двокімнатної квартири АДРЕСА_4, загальною площею 48,6 кв.м. у тому числі житловою площею 29,1 кв.м.; ? частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 43,6 кв.м., у тому числі житловою площею 25,5 кв.м.; 1/3 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_3, загальною площею 56,8 кв.м., у тому числі житловою площею 29,5 кв.м..

Позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 мотивує тим, що вона з 1997 року проживала однією сім'єю із ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, та за час спільного проживання вони вели спільне господарство, спільно займались бізнесом та, відповідно, спільно придбавали майно. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 раптово помер та після його смерті відкрилась спадщина, із заявою про прийняття якої звернулась мати померлого - ОСОБА_2 (відповідач-позивач-1). При цьому зазначає, що інші спадкоємці, окрім як ОСОБА_2, відмовились про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4. Прав позивача на спільно нажите спірне майно за первісним позовом відповідач-позивач-1 категорично не визнає. Щодо спільного проживання із ОСОБА_4, однією сім'єю позивач-відповідач зазначає, що спочатку вони спільно мешкали у м. Херсоні за різними адресами, а саме орендували житло і таке інше. Пізніше, після придбання нерухомого майна, вони переважно мешкали у м. Херсоні по вул. Дорофєєва, а до цього часу разом мешкали у спірній квартирі АДРЕСА_1. Вказані обставини підтверджуються актом від 18.12.2013 року ПП «Жилсервіс» а також показами свідків. Вказує про те, що вона разом із ОСОБА_4 працювала, а саме вели спільний бізнес, що полягав у надані послуг з музичного обслуговування свят, банкетів, тощо., що також може бути підтверджено показами свідків. Окрім того вказані обставини підтверджує доданими суду фотокартками позивача-відповідача із ОСОБА_4 за період з 1997 року по жовтень 2013 року., де зображені моменти їх спільного життя - побут, відпочинок, робота. Після смерті ОСОБА_4 частину витрат на поховання ОСОБА_4, поруч із відповідачем-позивачем-1 позивач-відповідач взяла на себе, що позивач підтверджує відповідними платіжними документами на придбання товарів ритуального призначення на загальну суму 9000,00 гривень. Таким чином вважає, що вона разом із ОСОБА_4 спільно проживала 16 років, під час чого вони вели спільне господарство, разом працювали, були пов'язані спільним побутом. Також вказує, що за час спільного проживання однією сім'єю та ведення спільного господарства із ОСОБА_4 ними було спільно нажито майно, яке оформлювалось на останнього. Так на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2003 року , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 915 за спільно нажиті кошти позивачем-відповідачем та ОСОБА_4 було придбано 3/10 частини квартири АДРЕСА_1, при цьому інші 7/10 частини вказаної квартири придбала відповідач-позивач-1 по справі. Вказане право власності на спірну частку було оформлено на ОСОБА_4. 14.04.2001 року позивачем та ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за № 5-508 було придбано квартиру АДРЕСА_4. Також відповідно до Договору купівлі-продажу від 03.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 3375 на ім'я ОСОБА_4 останнім та позивачем-відповідачем було придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, а 17.04.2008 року, на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого тим же нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу за. № 1590 ними було придбано 2/3 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_3, при цьому іншу 1/3 частину вказаної квартири придбала відповідач-позивач-1 по справі. Таким чином посилаючись на приписи ст. ст. 70-71, 74, СК України вважає вищевказане спірне майно, а також відповідні частини такого майна спільно нажитим позивачем-відповідачем та ОСОБА_4 через що, позивач-відповідач має право на рівні частки такого майна від часток, що за життя належали ОСОБА_4, звертаючи увагу на приписи ст. ст. 368 та 372 ЦК України.

Ухвалою суду від 02.04.2014 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_3, як доньку померлого ОСОБА_4, яка, разом із ОСОБА_2 звернулась із відповідною заявою про прийняття спадщини після його смерті.

У зустрічній позовній заяві, що ухвалою суду від 30.04.2014 року була прийнята до спільного розгляду разом із первісним позовом відповідач-позивач-1 ОСОБА_2 та відповідач-позивач -2 ОСОБА_8, позиваючись до ОСОБА_1, після збільшення та зменшення розміру позовних вимог відносно відповідачів-позивачів, просили встановити факт проживання однією сім'є ОСОБА_4 1962 р.н. та ОСОБА_1 1979 р.н. лише у період з грудня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_3; визнати квартиру АДРЕСА_5 а також автомобіль марки Mazda 6 2009 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_5 та 1/3 частину автомобіля марки Mazda 6 2009 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_5 та 1/6 частину автомобіля марки Mazda 6 2009 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.

Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою мотивували тим, що фактично відповідачі-позивачі визнають факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за первісним позовом за період лише з грудня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за спільні кошти було придбано спірне за зустрічним позовом рухоме та нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_5 а також автомобіль марки Mazda 6 2009 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1. Зазначають, що у випадку встановлення судом факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім'єю та ведення ними спільного господарства за вказаний у зустрічному позові період, позивачі-відповідачі, які єдині спадкоємці ОСОБА_4 мають право на ? частину спірного за зустрічним позовом рухомого та нерухомого майна а також про те, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_2, та батьком ОСОБА_3, що підтверджується відповідними документами. Так ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. При цьому, у травні 2011 року ОСОБА_1, та ОСОБА_4, вирішили придбати за спільні кошти для потреб їхньої сім'ї АДРЕСА_5. Також ОСОБА_4 та ОСОБА_1, за спільні кошти було придбано автомобіль марки Mazda 6 2009 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1. При цьому вказане майно за спільною домовленістю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було зареєстровано на останню. Вказують про те, що позивач-відповідач не визнає право відповідачів-позивачів на вказані спірні за зустрічним позовом частки нерухомого та рухомого майна. Зазначають про те, що наприкінці листопада 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9, вирішили проживати разом, через що у грудні 2009 року ОСОБА_1 переїхала мешкати до квартири ОСОБА_4, що за адресою АДРЕСА_2, з приводу чого відповідачі-позивачі не заперечували, та саме з цього часу ОСОБА_1 . та ОСОБА_4 і почали мешкати однією сім'єю та вести спільне господарство, що також може бути підтверджено показами свідків, актом ПП «Жилсервіс» від 01.04.2014 року та відповідними фотокартками останніх, про що також, у первісній позовній заяві не заперечує і сама ОСОБА_1. Вказують про те, що спірне за зустрічним позовом майно придбавалось за спільні кошти, зокрема і кошти ОСОБА_4, а саме власні заощадження останнього в сумі 30000,00 доларів США, які останній отримав від свого сина, що також можуть підтвердити у судовому засіданні свідки. Таким чином із урахування приписів ст. 74 СК України вважають спірне майно за зустрічною позовною заявою таким, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі спільної сумісної власності. Вказували про те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 відповідачі-позивачі є єдиними спадкоємцями після його смерті, проте у визнанні за ними права власності на відповідні спірні частки у майні за зустрічним позовом їм нотаріусом було відмовлено, через те, що за правовстановлюючими документами єдиним власником такого майна зазначена ОСОБА_1, через що таке майно не може розглядатися як спадкова маса.

У судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 а також її представник за довіреністю ОСОБА_10 первісну позовну заяву повністю підтримали із викладених у ній підстав та просили її задовольнити на підставі поданих позивачем-відповідачем доказів, що були досліджені судом. Щодо задоволення зустрічної позовної заяви заперечували, вказуючи про те, що спірне за зустрічним позовом нерухоме та рухоме майно не може бути визнано спільною сумісною власністю оскільки таке майно ОСОБА_1 придбавала за особисті кошти.

Відповідачі-позивачі ОСОБА_2 та представник ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_11 щодо задоволення первісної позовної заяви заперечували у повному обсязі, зазначаючи, що спірна за первісним позовом кв. АДРЕСА_4 взагалі не може бути визнана спільною сумісною власністю на підставі ст. 74 СК України, оскільки вона була придбана до набрання чинності вказаним кодексом. Щодо іншого нерухомого майна за первісним позовом вказували про те, що таке майно придбавалось ОСОБА_4 за власні кошти, а також за кошти його сина та матері - відповідача-позивача-1 по справі. Також звертали увагу суду на те, що ОСОБА_4 за життя не мав змоги самостійно заробляти кошти, у спосіб вказаний у первісному позові, яких би вистачило на самостійне придбання будь-якого нерухомого майна. Вказували також про те, що ОСОБА_4 до грудня 2008 року взагалі не мав постійних стосунків із жінками, зокрема із ОСОБА_1, а вів розкутий спосіб життя, через що у останнього були жінки, з якими він підтримував стосунки як у м. Одесі так і у м. Києві, де ОСОБА_4 періодично мешкав певний проміжок часу у період з 01.01.2004 року по грудень 2008 року. При цьому зустрічний позов повністю підтримали із викладених у ньому підстав, зазначаючи про те, що ними позовні вимоги за первісним позовом визнаються в частині проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім'єю саме лише за період з грудня 2008 року по день смерті ОСОБА_4, через що, відповідно до приписів ЦПК України вказана обставина взагалі не підлягає доказуванню.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх поданими сторонами доказами, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин.

Так судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від 18.10.2013 року а також лікарського свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 17.10.2013 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 50 років через загострення хвороби.

При цьому за договором купівлі-продажу від 26.02.2003 року між ОСОБА_12 як продавцем та ОСОБА_4 як покупцем, який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим за № 915, та зареєстрованого 11.03.2003 року у встановленому законом порядку, до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перейшло право власності на 3/10 та 7/10 частин відповідно АДРЕСА_1 яка є однією зі спірних квартир за первісним позовом.

Разом із тим, положення ст. 74 СК України права чоловіка та жінки, які проживають однією сім'єю проте не перебувають у шлюбі між собою чи у будь-якому іншому шлюбі, відповідно до розділу VII цього Кодексу вступають у дію з часу набрання чинності ЦК України, тобто з 01.01.2004 року, і таким чином вищезгадане спірне майно, що у м. Києві, враховуючи час його придбання, взагалі не може бути поділено за первісним позовом у визначений у ньому спосіб.

Окрім того, відповідно до договору купівлі-продажу від 14.04.2004 року укладеного між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 як продавцями та ОСОБА_4 як покупцем, який було посвідчено у день складання державним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано у встановленому законом порядку, ОСОБА_4 придбав у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_6.

Також, згідно договору купівлі-продажу від 03.08.2006 року укладеного між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 як продавцями а також ОСОБА_4 як покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 у день його укладення, та зареєстрованого того ж дня у встановленому законом порядку, покупець придбав квартиру АДРЕСА_7.

Окрім того, за договором купівлі-продажу від 17.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 як продавцями з одного боку та ОСОБА_4 як покупцем, який діє від свого імені та від імені ОСОБА_2 з іншого боку, який було посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 у день укладення такого договору, та зареєстровано у встановленому законом порядку, ОСОБА_4 придбав на своє ім'я та на ім'я ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3

Так, судом встановлено, що, дійсно, ОСОБА_1, та ОСОБА_4 на час укладення останнім вищевказаних договорів, тобто у період з 14.04.2004 року по квітень 2008 року були знайомі один з одним, підтримували дружні стосунки, що також вбачається з показів допитаних у судовому засіданні свідків як позивача-відповідача так і відповідачів-відповідачів.

Проте, із допиту свідків позивача-відповідача, а саме безпосередньо самої ОСОБА_1 а також ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, вбачається, що дійсно, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підтримували дружні стосунки, займались спільною діяльність пов'язаною із музичним супроводженням різноманітних свят. Разом із тим, як вбачається із показів самої ОСОБА_1, остання показала суду, що із ОСОБА_4 за вказаний період вона вела спільний бюджет, проте у суді навіть не змогла пояснити за які грошові суми нею спільно із ОСОБА_4 придбавалось спірне за первісною позовною заявою нерухоме майно за період з 2004 по 2008 роки, зазначаючи лише проте що бюджет останніх був спільним. Також ОСОБА_1 вказала про те, що з приводу того, чи мешкав ОСОБА_4 із іншими жінками у вказаний період вона достеменно нічого не може поясними. Окрім того показами вище приведених інших свідків позивач-відповідача дійсно встановлено, що у період з 14.04.2004 року по квітень 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підтримували дружні стосунки, періодично мешкали один з одним, зокрема на орендованих квартирах, та займалися спільною діяльність із обслуговування свят, що було їх основним видом заробітку, проте як пояснили самі ж свідки позивача, які також займаються діяльність із обслуговування свят, великого прибутку, зокрема за який можливо було б придбавати нерухоме майно, від вказаного виду діяльності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не отримували. Окрім того слід звернути увагу на те, що показання вищезгаданих свідків позивача з приводу ведення ОСОБА_1, та ОСОБА_4 спільного бюджету відповідно до їх пояснень ґрунтуються фактично на припущеннях, а саме про вказані обставини вони дізнались зі слів самої ОСОБА_1 та її матері. Окрім того, слід зауважити, що показами самої ОСОБА_1, встановлено, що протягом часу з 2004 по грудень 2008 роки вона не постійно мешкала спільно із ОСОБА_4, оскільки останній сезонно їздив на заробітки то у АР Крим то у м. Київ, а також до м. Одеси, де перебував певний проміжок часу.

Окрім того, як встановлено показами свідків відповідачів-позивачів, а саме ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_4 у розглядуваний судом період з 2004 по 2008 роки постійно мешкав у різних місцях, що було пов'язано з його роботою, а саме окрім як у м. Херсона, також за адресами спірних квартир у м. Одесі та м. Києві. При цьому показами вказаних свідків судом встановлено, що ОСОБА_4 у вказаний період мешкав із різними жінками, зокрема із ОСОБА_32 та ОСОБА_33. Також відносини із ОСОБА_4 ОСОБА_28, що відбувались у спірний період підтвердила у судовому засіданні сама свідок, показавши, що ОСОБА_4 коли відвідував м. Одесу, то мешкав разом із нею як чоловік із жінкою.

Слід також зазначити, що наданим позивачем-відповідачем актом ПП «Жилсервіс» від 18.12.2013 року підтверджується лише проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4 до смерті останнього за адресою АДРЕСА_2, проте з якого часу вони там мешкали у вказаній квартирі актом не зазначено.

Окрім того суд не може прийняти як допустимий доказ висновок фтізіатра від 24.10.2008 року, оскільки останній не заповнений визначений у такому бланку спосіб чином, а саме відсутній підпис завідуючого відділенням, інформація про лікаря, що здійснює лікування а також навіть вихідний номер такої довідки. При цьому у такому разі надана позивачем виписка від 24.12.2006 року з приводу її стану здоров'я взагалі не має ніякого доказового значення по справі.

Окрім того судом встановлено, що ОСОБА_4 за життя отримував грошові суми в якості переказів із-за кордону, а саме від свого сина та матері - відповіда-позивача-1 по справі, загальна сума яких, що встановлена судом дослідженням довідок про переказ грошових коштів та виписок по рахунках ОСОБА_4, підтверджує вказівку відповідачів-позивачів про можливість використання ОСОБА_4 саме вказаних сум на придбання спірної нерухомості.

Відповідно до ст. 74 СК України майно, набуте ними за час спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними., та на таке майно поширюються положення глави 8 цього Кодексу, за умови, що чоловік та жінка не перебувають у іншому шлюбі.

Згідно ч. 2 ст. 3. СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дослідженням судом паспорту ОСОБА_1 встановлено, що остання у період з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, коли помер ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі не перебувала, що сторонами по справі не оспорюється, як і не оспорюється фактична відсутність зареєстрованого у встановленому законом порядку шлюбу у ОСОБА_4 за вказаний період, проте, враховуючи вищевикладені докази, суд приходить до переконання про недоведеність позивачем-відповідачем факту проживання її - ОСОБА_1 однією сім'єю із ОСОБА_4 як то передбачено ст. ст. 3, 74 СК України у період з 01.01.2004 року по грудень 2008 року, тобто за спірний період.

Слід звернути увагу на те, що спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у період з грудня 2008 року по день смерті останнього однією сім'єю та ведення спільного господарства сторонами визнається, як і визнається те, що вказані особи не перебували у цей період у будь-якому іншому шлюбі та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України вказана обставина взагалі не підлягає доказуванню в суді, як і обставина того, що ОСОБА_1 приймала участь у похованні ОСОБА_4 та, відповідно вважається такою, що встановлена судом.

Так судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 05.05.2011 року укладеного між ОСОБА_34, ОСОБА_35 і ОСОБА_36 як продавцями з одного боку та позивачем-відповідачем ОСОБА_1 як покупцем з іншого боку, який було посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано того ж дня у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 придбала спірну за зустрічним позовом квартиру АДРЕСА_5

Окрім того, відповідно до довідки-рахунку від 23.03.2013 року ОСОБА_1 придбала транспортний засіб Mazda 6 номер кузова: НОМЕР_6 2009 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1, який і наразі є зареєстрованим за останньою.

Тобто вищевказане спірне за зустрічним позовом майно було придбано позивачем-відповідачем саме з договорами купівлі-продажу та саме у період спільного її проживання однією сім'єю із ОСОБА_4 тобто з грудня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, при цьому вказана обставина (проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 однією сім'єю) вважається встановленою судом через визнання її сторонами по справі та, відповідно, не підлягає доказуванню.

Таким чином, вказане майно суд вважає за доцільне визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1, та ОСОБА_4 як то передбачено вищезазначеними ст.ст. 3, 74 СК України, та про що йдеться у зустрічному позові.

Пр цьому суд критично відноситься до показів ОСОБА_1 даних нею в якості свідка, щодо придбання останньою вказанного псірного за зустрічним позово майна за особисті кошти, а також показів частини вищезгадни свідків позивача-відповідача з цього ж приводу, та вважає такі покази, без надання суду відповідного документального підтвердження з приводу грошових сум за які придбавалось таке майно, та із урахуванням майнового стану ОСОБА_4., який він мав за життя, а саме те, що основним його прибутком було отримання коштів від родичів із-за кордону, такими, що не можуть повною мірою слугувати осбатвинами, до визнання такого майна особистою приватною власність ОСОБА_37, Також слід зазначити, що суду не було надано відомостей про визнання вказанного спірного за зустрічним позово майна саме особистою приватною власністю ОСОБА_1.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ч. 1 ст. 1226 цього ж Кодексу частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Так судом встановлено, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_38 08.11.2013 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 заведено спадкову справу № 55282458.

Так, після смерті ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулися зокрема відповідачі-позивачі 1 та 2 по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується дослідженими судом заявами ( а.с. 39 та 83), які згідно досліджених судом свідоцтв про народження ( а.с. 46, 59) доводяться ОСОБА_4 матір'ю та донькою відповідно.

При цьому заявою приватному нотаріусу ОСОБА_38 від 12.11.2013 року в рамках згаданої спадкової справи (а.с. 60) син ОСОБА_4 - ОСОБА_39, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_7 (а.с. 61), який є громадянином США, від спадщини після свого батька відмовився на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто ввідповідача-позивача-1 по справі.

За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу, відповідно до якої черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі той з подружжя, який його пережив та батьки.

Частиною 1 ст. 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ч. 1 , 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Частиною 2 ст. 1274 цього ж Кодексу визначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

За приписами ч. 2, 3 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються у випадках передбачених ст. 1274 ЦК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми та встановлені судом обставини, суд приходить до переконання про обґрунтованість зустрічної позовної заяви та, відповідно про необхідність її задоволення із урахуванням уточнення позовних відносно часток кожного із відповідачів-позивачів у спадщині після померлого ОСОБА_4.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 5-11, 60, 86, 88, 174, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні первісної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на нерухоме майно - відмовити у повному обсязі.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання нерухомого та рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на нерухоме та рухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати квартиру АДРЕСА_5 а також автомобіль марки Mazda 6 номер кузова: НОМЕР_6 2009 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_5 а також на 1/3 частину автомобіля марки Mazda 6 номер кузова: НОМЕР_6 2009 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 в порядку спадкування після ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_5 а також на 1/6 частину автомобіля марки Mazda 6 номер кузова: НОМЕР_6 2009 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1 в порядку спадкування після ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 РНПП НОМЕР_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 РНПП НОМЕР_4 понесені відповідачами-позивачами та документально підтверджені судові витрати на загальну суму 800,00 (вісімсот) грн. порівну, тобто по 400,00 (чотириста) грн. кожному.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. А. Скрипнік