справа № 2/489/210/15
заочне рішення Іменем україни
16 січня 2015 року м.Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.
при секретарі Коденко К.В.
представника позивача Мартиченко О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити, проти заочного вирішення справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений неодноразово. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надав.
У відповідності до статей 224,225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 30.03.2007 між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено договір, який оформлено заявою позичальника № NKXRRX09060367, яка разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») (Стандарт) та Тарифами банку складають кредитно - заставний договір, що обумовлено умовами заяви.
Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 2626,80 грн., зі сплатою 2,0 відсотків місячних з кінцевим терміном повернення по 30.09.2008.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором.
Водночас, відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При вирішенні питання про зменшення неустойки необхідно враховувати конкретну ситуацію, інтереси обох сторін та їх майновий стан сторін, ступінь виконання зобов'язання, причини неналежного виконання зобов'язання та форму вини боржника, співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення.
З цього приводу Конституційний Суд України в рішенні від 11.07.2013 N 7-рп/2013 зазначив, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
З заяви про уточнення позовних вимог видно, що заборгованість по кредиту, позивачем не заявлена, так як її стягнуто з відповідача судовим наказом. У зв'язку із цим, суд вважає за можливе зменшити розмір заявленої до стягнення пені до 1 (однієї) гривні.
Також суд не погоджується із наведеним у позові розміром штрафу (процентної складової), який за розрахунком суду складатиме 504,53 грн. ((9681,01 + 409,76) х 5 %).
Відповідно статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягненню підлягає пропорційно задоволеним вимогам судовий збір в сумі 110,96 грн.
Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214, 224, 225, 228 ЦК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 110,96 грн (сто десять гривень 96 коп.)
У іншій частині вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
суддя І.В.Коваленко
Повний текст заочного рішення
підписано 16.01.2015.