Справа 206/8107/14-ц
Провадження 2/206/144/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчук Р.О.,

при секретарі Щербині Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що на ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла її двоюрідна сестра ОСОБА_6, якій на праві власності належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1. Вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 шляхом подання заяви про

прийняття спадщини 27 травня 2014 року. 12 вересня 2014 року звернувшись до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_5 з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, вона отримала постанову про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з ненаданням документів, які б підтверджували її родинні відносини з ОСОБА_6. Вказані обставини стали причиною звернення до суду з позовом, в якому позивач, з урахуванням останніх уточнень від 26.01.2015 року, просить суд встановити факт того, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, була її двоюрідною сестрою та просить суд визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.80-82).

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача - територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та наголошував на тому, що прав та інтересів позивача вони не порушували, а остання має право вирішувати питання шляхом подання заяви в порядку окремого провадження. Крім того, вважав не доведеним факт родинних відносин та передчасними позовні вимоги в частині визнання права власності на спірну частину квартири.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечували проти задоволення позовних вимог та наголосили на тому, що вони не претендують на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_6, оскільки більш як 10 років за нею опікувалась позивач, з якою померла проживала разом тривалий час.

Від третьої особи - Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 та заява про розгляд справи без її участі (а.с.27-69).

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні.

Суд встановив, що батько позивача - ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року в селі Кислицьке Ямпільського повіту Подільської губернії (а.с.33).

Батько позивачки - ОСОБА_8 мав рідну сестру ОСОБА_9, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

З відповіді Державного архіву Вінницької області від 11.02.2014 року № 06-251/7 вбачається, що метричні книги актових записів про народження громадян села Кислицьке Ямпільського повіту Подільської губернії (нині Томашпільський район, Вінницької області) за 1913 рік в архіві на зберіганні немає (а.с.35).

Тітка позивачки - ОСОБА_9 вийшла заміж за ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, після чого її прізвище стало ОСОБА_9.

Від цього шлюбу в них народилося троє дітей, в тому числі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Кислицьке.

Таким чином - ОСОБА_6 - являється двоюрідною сестрою позивачки по лінії батька.

Всі ці обставини підтвердили в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які наголошували на тому, що дійсно ОСОБА_6 - являється двоюрідною сестрою позивачки по лінії батька, а померла ОСОБА_6 доводилась їм двоюрідною тіткою, а позивач - рідною тіткою.

Ці обставини також узгоджуються і з рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2011 року, яким ОСОБА_6 була визнана недієздатною, де суд також під час розгляду справи встановив, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є двоюрідною сестрою заявниці ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому - прізвище ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу стало ОСОБА_6, про що свідчить копія актового запису про одруження № 2 (а.с.63).

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою.

З огляду на те, що зазначений факт позивач просить встановити з метою подальшого успадкування майна після смерті ОСОБА_6, а приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 своєю постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причин недоведеності факту родинних відносин позивачки разом із померлою ОСОБА_6 (а.с.17), суд приходить до висновку, що при встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи, підлягає задоволенню вимоги в частині встановлення факту того, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, є двоюрідною сестрою ОСОБА_1.

Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 4 ст. 1266 Цивільного кодексу України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їх матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живі на час відкриття спадщини.

Таким чином, якби батько позивачки - ОСОБА_8 був живий на час смерті ОСОБА_6, то він би був спадкоємцем після її смерті.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач єдина хто прийняла спадщину, ніхто з інших родичів - відповідачів по справі не претендує на спадщину, про що вони заявили і в судовому засіданні.

Також відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, допитуючись як свідки, підтвердили відсутність інших спадкоємців у померлої ОСОБА_6, а також наголосили на тому, що в неї не було дітей, вона була одинокою людиною, за якою опікувалась позивач.

Суд також встановив, що ОСОБА_6 протягом тривалого часу страждала на психічне захворювання, тому за нею необхідний був постійний контроль та нагляд за її діями.

Обов'язок опікування над ОСОБА_6 за усною домовленістю всіх родичів був покладений на позивача, так як в неї з дитинства були з ОСОБА_6 близькі стосунки і вона їй довіряла.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та померла ОСОБА_6 разом придбали у власність по ? частині квартири АДРЕСА_1, про що свідчать копії договорів дарування (а.с.6-9).

Безперечним та доведеним є той факт, що позивач постійно спілкувалася з померлою, надавала їй допомогу з усіх життєвих питань, а коли у 2011 році стан психічного здоров'я ОСОБА_6 значно погіршився, вона вимушена була звернутися з заявою до суду про визнання її недієздатною.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2011 року ОСОБА_6 була визнана недієздатною, а рішенням цього ж суду від 25 травня 2012 року позивач була призначена опікуном над недієздатною ОСОБА_6 за заявою виконавчого комітету Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради (а.с.14).

До дня смерті ОСОБА_6, позивач постійно за нею опікувалася, провідувала її в лікарні, забезпечувала її необхідними ліками, продуктами харчування, одягом.

Ці обставини також підтвердили в судовому засіданні і свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України, позивач звернулася до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як вона не довела факту родинних відносин з померлою ОСОБА_6

Згідно пп. 16 п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково, тоді як при оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Оскільки позивачеві для спадкування у нотаріальному порядку існують перешкоди, а представник територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради наголошував в судовому засіданні про наявність спору про право на спадкове майно та заперечував проти такого способу захисту прав позивача, суд приходить до висновку про задоволення обраного позивачем способу захисту права, який передбачений ст. 16 ЦК України, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Разом з тим, при наявності інших осіб, які б мали право звернутися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та аналізуючи наведені вище норми права та співвідношуючи їх з встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у заявлений позивачем спосіб, за виключенням вимог до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради.

Керуючись ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 130, 197, 205, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року,

була двоюрідною сестрою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В частині позовних вимог до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради - відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 497,42 гривень.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 497,42 гривень.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 497,42 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Самарський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук