АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2738/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Чех Н.А.
Доповідач: Кравець В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Шиманського В.Й., Семенюк Т.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року у справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Гроуверс» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики №005 від 04.07.2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Гроуверс»,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 рокупредставник позивача звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним договір позики № 005 від 04.07.2010 p., укладений між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Гроуверс» та вирішити питання судового збору.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що спірний договір, укладений ОСОБА_2, здійснений з перевищенням повноважень і сума позики не була отримана товариством, оскільки грошові кошти не були оприбутковані, не відображені в бухгалтерській та податковій звітності.

Крім того, рішенням загальних зборів учасників товариства, оформленим протоколом №23 від 26.12.2008 року, ОСОБА_2 було звільнено з посади директора товариства та призначено на цю посаду ОСОБА_3

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року - позов задоволено.

Визнано недійсним договір позики №005 від 04.07.2010 року, укладений між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством обмеженою відповідальністю «Юнайтед Гроуверс». Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Так, ОСОБА_1 вказує, якщо станом на 04.07.2010 року ОСОБА_2 не був директором ТОВ «Юнайтед Гроуверс», то підписаний ним 04.07.2010 року документ з назвою «Договір позики №005» з позиції позивача не є правочином, тобто правочин, стосовно недійсності якого йдеться у оскаржуваному судовому рішенні, взагалі не був вчинений, а тому і не може бути визнаний недійсним.

Крім того, згідно з даними Реєстра станом на 04.07.2010 року керівником ТОВ «Юнайтед Гроуверс» є ОСОБА_2, будь - яких обмежень його представництва від імені ТОВ «Юнайтед Гроуверс» у Статуті ТОВ «Юнайтед Гроуверс» немає , не містять таких і дані Єдиного державного реєстру.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд безпідставно не застосував строк позовної давності, оскільки ще в липні 2010 року товариству було відомо про укладений договір позики.

Крім того, Звіт щодо фінансово-господарського аналізу діяльності СТОВ «Юнайтед Гроуверс» від 11.11.2013 року ТОВ «Консалтингова компанія «Піфагор» складений не аудитором, до звіту не додано жодного документа, який би підтверджував законність здійснення фінансово-господарського аналізу та складення будь-яких звітів. Звіт підписаний заступником директора та затверджений заступником директора замовника, що взагалі не передбачено Законом України «Про аудиторську діяльність» і лише свідчить, що особа, яка складала звіт, підпорядковується особі замовника звіту.

Представники позивача СТОВ «Юнайтед Гроуверс» в судовому засіданні проти апеляційних скарг заперечували та просили рішення залишити без зміни.

Представники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 апеляційні скарги підтримали, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що договір позики є недійсним, оскільки він вчинений особою, яка не мала права його вчиняти, а кошти за договором товариством не були отримані та ним не оприбутковувалися.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов, не з'ясувавши дійсні обставини спору, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм матеріального та процесуального права є підставою відповідно до ст. 309 ЦПК України до скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був призначений на посаду директора СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс» з 01.04.2004 року згідно Протоколу №6 від 17.03.2004 року Загальних зборів учасників СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс». З 13.02.2009 року ОСОБА_4 був звільнений з посади директора за неналежне виконання службових обов'язків, перевищення службових повноважень, невиконання рішень Загальних зборів на підставі Протоколу №23 від 26.12.2008 року Загальних зборів учасників СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс». Цим же Протоколом №23 від 26.12.2008 року прийнято рішення про призначення на посаду директора ОСОБА_3, якому доручено здійснити реєстрацію відповідних змін в Єдиному Державному Реєстрі підприємств та організацій України (ЄДРПОУ).

ОСОБА_2 оскаржував протокол про його звільнення в Броварському міськрайонному суді Київської області, але за його заявою від 09 листопада 2009 року позов залишено без розгляду.

Як вбачається з копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, керівником СГТОВ «Юнайтед Гроуверс» з 13 лютого 2009 року є ОСОБА_5 В той же час в матеріалах справи міститься витяг, де вказано, що станом на 06 грудня 2013 року керівником СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс» є ОСОБА_2

У Товаристві створюється виконавчий орган - Директор. Директор вирішує усі питання діяльності Товариства, за винятком тих, що входять до виключної компетенції Загальних зборів Учасників. Директор підзвітний Загальним зборам Учасників і організує виконання їх рішень. Директор призначається на посаду та звільняється з посади за рішенням Загальних зборів Учасників Товариства. Директор діє без довіреності від імені Товариства у межах повноважень, встановлених чинних законодавством, Статутом Товариства та рішенням Загальних зборів Учасників, контролює ведення бухгалтерського обліку результатів діяльності Товариства (п.12.1 -12.5 Статуту).

Пунктом 12.8 Статуту надано право Директору Товариства укладати угоди, договори, контракти та здійснювати інші правочини; право першого підпису фінансово-господарських і банківських документів від імені Товариства, забезпечувати поточне розпорядження майном та грошовими коштами Товариства в межах повноважень, визначених Статутом, рішеннями зборів Учасників та чинним законодавством України; забезпечувати виконання рішень Загальних зборів Учасників.

Як було встановлено в судовому засіданні, після реєстрації змін до статуту 23 листопада 2006 року, до укладення оспорюваного правочину, зміни до статуту Товариства не вносились.

04.07.2010 року між ОСОБА_1 та СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс» в особі директора ОСОБА_4 було укладено договір позики №005, відповідно до якого ОСОБА_6, як позикодавець, передає товариству грошові кошти на загальну суму 200 000 грн. під 3% від суми позики кожного першого числа, починаючи з наступного за укладанням цього договору місяця. Грошові кошти передаються не одним траншем, а по частинах, необхідних позичальнику на кожен окремо взятий момент. Надходження грошових коштів від позикодавця до позичальника фіксується додатками 1 або 2 до цього договору. Позикодавець надає першу частину позики одночасно з підписанням договору, іншу частину- по необхідності позичальника.

Факт одержання грошей підтверджується приходно-касовим ордером, виданим позичальником в момент передачі йому суми позики. Позику повинно бути повернуто до 90 днів від кожної видачі, але останню до 01.10.2012 року. При порушенні строків повернення позики позичальник повинен сплатити позикодавцю пеню у розмірі 0,5% від розміру неповернутої частини позики або процентів, або і того і іншого, за кожен день прострочення. В пункті 3.6 договору вказано про те, що після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику розписку.

До справи надано 11 квитанцій до прибутково-касових ордерів на загальну суму 199 385,00 грн. про прийняття від ОСОБА_1 грошових коштів частинами СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс». Вказані квитанції в графі «бухгалтер» підписані ОСОБА_4, що не заперечував в суді останній. По акту порівняння розрахунків №1 від 01.10.2012 року, складеним між ОСОБА_1 та СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс» в особі ОСОБА_4, наданою товариством, сума позики зазначена - 199 385,00 грн., нараховано процентів - 97 533,60 грн., сума пені - 764 718,78 грн., а всього - 1 061 637,38 грн.

Згідно ухвали Господарського суду Київської області від 26.09.2013 року було визнано вимоги кредиторів та затверджено реєстр вимог кредиторів боржника СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс» з визначенням складу кредиторів, серед яких вказано ОСОБА_1 на суму 295 425,00 грн. (вимоги 4 черги), 6 314,18 грн. (вимоги 6 черги) та 1 076,00 грн. (вимоги 1 черги). Вказана ухвала розглядалася в апеляційному порядку. Вищим Господарським судом України винесено постанову від 10.06.2014 року, відповідно до якої ухвалу Господарського суду Київської області від 26.09.2013 року та постанову Апеляційного господарського суду від 25.03.2014 року частково скасовано та направлено на новий розгляд, в тому числі - в частині визнання грошових вимог ОСОБА_1 Суди не встановили фактичне отримання грошових коштів боржником СТОВ «Юнайтед Гроуверс».

Звітом щодо фінансово-господарського аналізу діяльності СГТОВ «Юнайтед Гроуверс», складеним 11.11.2013 року ТОВ «Консалтингова компанія «Піфагор» за результатами аналізу документів товариства встановлено, що ОСОБА_2 не був ані директором, ані належним представником товариства, у ОСОБА_4 були відсутні будь-які повноваження на укладення договорів, в тому числі договору позики з ОСОБА_1 В даному звіті зроблено висновок про те, що договори, в тому числі і спірний договір позики з ОСОБА_1, укладалися для створення штучної заборгованості з метою доведення товариства до банкрутства. Також в даному звіті зазначено, що виконавцем звіту не було виявлено факту отримання товариством від ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики, будь-які документи, що підтверджують отримання коштів за спірним договором позики у товаристві відсутні, заборгованість перед ОСОБА_1 не відображена в бухгалтерському обліку та податковій звітності товариства.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №168/14-45, складеного 20.03.2014 року, при укладанні ОСОБА_4 договорів, в тому числі спірного договору позики з ОСОБА_1, не дотримано вимоги п.12.2 Статуту товариства та протоколу загальних зборів учасників товариства від 15.03.2008 року та від 27.10.2007 року, якими встановлено обмеження дій директора щодо порядку здійснення операцій укладання договорів та угод.

Рішенням Загальних зборів учасників СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс» від 15 березня 2008 року було встановлено максимальний розмір правочину (суми договору, контракту, угоди тощо), який має здійснювати від імені СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс» без додаткової письмової згоди учасників товариства його директор ОСОБА_2 в розмірі 50 000 грн. на місяць. У всіх інших випадках укладення будь-якого правочину (договору, контракту, угоди тощо) від імені СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс» за підписом директора ОСОБА_2 повинно здійснюватись на підставі відповідного рішення вищого керівного органу товариства - загальних зборів учасників, оформленого протоколом (протокол №22 від 15 березня 2008 року).

Рішеннями зборів учасників СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс» від 6 грудня 2008 року встановлено максимальний розмір правочину, який міг вчинити директор - 150 000 грн. на місяць (протокол №21 від 6 грудня 2008 року).

Висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20 березня 2014 року №168/14-45 за результатами проведення судово-економічної експертизи в рамках кримінального провадження №0000215 встановлено, що наявні ознаки доведення до фіктивного банкрутства СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс» на підставі правочинів, в тому числі, і по договору позики з ОСОБА_1, де не було дотримано вимоги п.12.2 Статуту СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс» та протоколів загальних зборів учасників СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс» від 15 березня 2008 p. №22 та від 27 жовтня 2007 року №21, якими встановлено обмеження дій директора щодо порядку здійснення операцій з укладання договорів та угод.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, колегія суддів вважає , що висновки суду щодо підстав для задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Так, звертаючись до суду із позовом, СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс» посилалося на те, що під час укладення оспорюваного договору позики особа, яка діяла від імені позичальника (СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс») - ОСОБА_2, не мав відповідних повноважень на вчинення цих дій, оскільки був звільнений з посади директора, і з 13 лютого 2009 року директором СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс» є ОСОБА_3 Крім того, грошові кошти за оспорюваним договором позичальником отримані не були, до каси Товариства не надходили, не були оприбутковані, не відображені в бухгалтерській та податковій звітності.

За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу (частина перша статті 98 ЦК України).

Згідно з вимогами ч.3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Водночас, за правилом частини третьої статті 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Органи юридичної особи створюються в порядку, що визначається законом та установчими документами. Право надавати повноваження органу юридичної особи мають загальні збори учасників (членів) чи засновник юридичної особи і тільки шляхом внесення змін до установчих документів юридичної особи та державної реєстрації таких змін.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» при вирішення спорів щодо визнання недійсними правочинів, укладених виконавчим органом господарського товариства, рішення загальних зборів про обрання якого на посаду визнано у судовому порядку недійсним, судам необхідно керуватися ч. 3 ст. 92, ст. 241 ЦК України. Зокрема, у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла знати про такі обмеження.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з 23 листопада 2006 року по 13 жовтня 2013 року (в тому числі на момент вчинення оспорюваного правочину 04.07.2010 року) особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, вказаний ОСОБА_2 (підписант, керівник), будь-які обмеження щодо його представництва від імені юридичної особи не зазначені.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що про наявність обмежень повноважень (відсутності повноважень) щодо укладення правочинів від імені СТОВ «Юнайтед Гроуверс» ОСОБА_2 йому відомо не було. Будь-яких доказів на підтвердження обізнаності ОСОБА_1 про такі обмеження СТОВ «Юнайтед Гроуверс» суду не надано.

Відповідно до положень Статуту СТОВ «Юнайтед Гроуверс» ОСОБА_2 не був учасником Товариства. Згідно з вимогами розділу 12 Статуту директор призначається на посаду та звільняється з посади за рішенням Загальних зборів Учасників Товариства. Після призначення директора Загальними зборами Учасників з ним не пізніше 30 (тридцяти ) днів може бути укладений контракт, що підписується одним із Учасників за згодою інших Учасників Товариства, в якому визначаються компетенція, права, обов'язки і відповідальність Директора перед Товариством, умови матеріального забезпечення і звільнення з посади.

Таким чином, у даному випадку ОСОБА_2 був найманим працівником, а не учасником Товариства.

У матеріалах справи відсутні допустимі (письмові) докази на підтвердження того, що станом на дату підписання оспорюваного договору рішення загальних зборів учасників СГТОВ «Юнайтед Гроуверс» від 26 грудня 2008 року про звільнення з посади директора СГТОВ «Юнайтед Гроуверс» ОСОБА_2 з 13 лютого 2009 року та призначення на посаду директора СГТОВ «Юнайтед Гроуверс» ОСОБА_3, (протокол №23 від 26 грудня 2008 року) фактично було виконане шляхом проведення передбаченої трудовим законодавством процедури звільнення ОСОБА_2

В рамках даного позову про визнання договору недійсним СТОВ «Юнайтед Гроуверс», вказуючи , що на час підписання договору ОСОБА_2 не мав права вчиняти юридичні дії від імені СТОВ «Юнайтед Гроуверс» без довіреності, не зазначив цю особу у якості відповідача та не пред'явив до ОСОБА_2 жодних вимог (про визнання договору недійсним, про відшкодування збитків, завданих у зв'язку із вчиненням недійсного правочину, тощо). Така поведінка СТОВ «Юнайтед Гроуверс» свідчить про те, що у даному спорі позивач не вважає ОСОБА_2 особою, яка порушила права та/чи охоронювані законом інтереси СТОВ «Юнайтед Гроуверс».

Відповідно до 11 квитанцій до прибутково-касових ордерів на загальну суму 199 385,00 грн. СГ ТОВ «Юнайтед Гроуверс». прийняло від ОСОБА_1 грошові кошти частинами.

З огляду на цей факт твердження позивача про те, що кошти від ОСОБА_1 до каси товариства не надходили, на банківський рахунок внесені не були, не можуть бути прийняті судом у якості підстав для визнання договору недійсним, оскільки невиконання вказаних дій особою, яка діяла від імені СТОВ «Юнайтед Гроуверс», не спростовує відомостей квитанції про отримання позичальником коштів від позикодавця.

Доказів того, що під час підписання оспорюваного договору ОСОБА_2 використав підробну (фальшиву) печатку СТОВ «Юнайтед Гроуверс», у розпорядженні суду немає.

Доказів того, що видані ОСОБА_2 на підтвердження факту отримання грошових коштів у розмірі 199 385,00 грн. квитанції, завірені печаткою СТОВ «Юнайтед Гроуверс», є підробленою (фальшивою), суду також не надано.

Таким чином, при доведеності письмовими доказами факту, що на час підписання оспорюваного договору за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені СТОВ «Юнайтед Гроуверс» без довіреності, у тому числі підписувати договори, зазначений ОСОБА_2 (підписант, керівник), допустимих доказів (вирок суду) того, що при укладенні оспорюваного договору позики були вчинені шахрайські дії по заволодінню належними ОСОБА_1 грошовими коштами у розмірі 199 385,00 грн. з використанням печатки СТОВ «Юнайтед Гроуверс», суду не надано.

Колегія суддів також враховує те, що усі порушені кримінальні провадження, на існування яких посилається позивач, стосуються фактів вчинення службових злочинів, у яких суб'єктом може бути тільки службова особа (спеціальний суб'єкт).

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 58 ЦПК України).

Твердження апелянта ОСОБА_2 про те, що суд безпідставно не застосував строк позовної давності є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущений без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведений, що є самостійною підставою для цього.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення та про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Гроуверс» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики №005 від 04.07.2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Гроуверс» - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: