Провадження № 2/161/145/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі - Акайомовій Т.В.,

з участю: прокурора Купріянчик С.І.,

представника відповідача Андрусяка І.В.,

представника відповідача Тачинської С.П.,

представника відповідача Мороза І.С.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Прокурора м. Луцька в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Відділу управління майном міської комунальної власності Луцької міської ради, Приватного підприємства "Телфорт", Комунального підприємства "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації", Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини нежитлового підвального приміщення та скасування рішення державного реєстратора , -

в с т а н о в и в :

Прокурор м. Луцька звернувся в суд в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 з позовом до Відділу управління майном міської комунальної власності Луцької міської ради, Приватного підприємства "Телфорт", Комунального підприємства "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації", Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини нежитлового підвального приміщення та скасування рішення державного реєстратора.

У своїх позовних вимогах прокурор просив визнати недійсним договір купівлі-продажу частини нежитлового підвального приміщення (номери приміщень з 35-1 по 35-9) загальною площею 98,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 10.06.2002 року, укладений між відділом обліку майна міської комунальної власності Луцької міської ради та приватним підприємством "Телфорт"; скасувати рішення державного реєстратора № 697 в реєстровій книзі № 6 про реєстрацію об'єкта нерухомого майна за ПП "Телфорт" від 14.10.2002 року; скасувати рішення держаного реєстратора № 697 в реєстровій книзі № 6 про реєстрацію об'єкта нерухомого майна за Луцькою міською радою від 04.06.2002 року; зобов'язати реєстраційну службу Луцького міського управління юстиції Волинської області внести записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації права власності на частини нежитлового підвального приміщення (номери приміщень з 35-1 по 35-9) загальною площею 98,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,за ПП "Телфорт" та Луцькою міською радою; стягнути з відповідачів судові витрати.

В судовому засіданні 30 жовтня 2014 року прокурор м. Луцька Купріянчик С.І. уточнила позовні вимоги та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу частини нежитлового підвального приміщення (номери приміщень з 35-1 по 35-9) загальною площею 98,4 кв.м., вартістю 779 290,00 грн., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 від 10.06.2002 року, укладений між відділом обліку майна міської комунальної власності Луцької міської ради та приватним підприємством "Телфорт"; скасувати рішення державного реєстратора № 697 в реєстровій книзі № 6 про реєстрацію об'єкта нерухомого майна за ПП "Телфорт" від 14.10.2002 року; скасувати рішення держаного реєстратора № 697 в реєстровій книзі № 6 про реєстрацію об'єкта нерухомого майна за Луцькою міською радою від 04.06.2002 року; зобов'язати Реєстраційну службу Луцького міського управління юстиції Волинської області внести записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації права власності на частини нежитлового підвального приміщення (номери приміщень з 35-1 по 35-9) загальною площею 98,4 кв.м., вартістю 779 290,00 грн., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,за ПП "Телфорт" та Луцькою міською радою; стягнути з відповідачів судові витрати.

В судове засідання представником відповідача ПП "Телфорт" Морозом І.С подано клопотання про закриття провадження в частині скасування рішень державного реєстратора та зобов'язання Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції внести записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації права власності у зв'язку з тим, що дані вимоги не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Згідно ухвали суду від 18.03.2015 року провадження в справі за позовом Прокурора м. Луцька в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Відділу управління майном міської комунальної власності Луцької міської ради, Приватного підприємства "Телфорт", Комунального підприємства "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації", Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини нежитлового підвального приміщення та скасування рішення державного реєстратора в частині скасування рішення державного реєстратора № 697 в реєстровій книзі № 6 про реєстрацію об'єкта нерухомого майна за ПП "Телфорт" від 14.10.2002 року; скасування рішення держаного реєстратора № 697 в реєстровій книзі № 6 про реєстрацію об'єкта нерухомого майна за Луцькою міською радою від 04.06.2002 року; зобов'язання Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області внести записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації права власності на частини нежитлового підвального приміщення (номери приміщень з 35-1 по 35-9) загальною площею 98,4 кв.м., вартістю 779 290,00 грн., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,за ПП "Телфорт" та Луцькою міською радою - закрито.

В судовому засіданні за клопотанням прокурора також закрито провадження в справі в інтересах ОСОБА_4 у зв"язку із смертю останньої.

Позовну заяву прокурор обґрунтовує тим, що розпорядженням Луцького міського голови № 253-рр від 18.04.2002 року "Про приватизацію частини нежитлового підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_1" включено частину нежитлових приміщень загальною площею 95 кв.м. за вказаною адресою в перелік об'єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу.

10.06.2002 року між відділом обліку майна міської комунальної власності (продавцем) та приватним підприємством "Телфорт" (покупцем) укладений договір купівлі-продажу № 107, згідно якого ПП "Телфорт" придбало нежитлове підвальне приміщення загальною площею 98,4 м.кв., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (номери приміщень з 35-1 по 35-9).

Однак, постановою Луцького міськрайонного суду від 08.09.2011 року визнано незаконним і скасовано розпорядження Луцького міського голови № 253-рр від 18.04.2002 року "Про приватизацію частини нежитлового підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_1, та визнано незаконним і скасовано рішення Луцької міської ради № 1/13 від 26.04.2002 року "Про затвердження розпорядження міського голови, секретаря ради та рішень виконавчого комітету, виданих в міжсесійний період" в частині затвердження вищевказаного розпорядження міського голови.

06.05.2014 року ухвалою Львівського Апеляційного адміністративного суду постанова Луцького міськрайонного суду від 08.09.2011 року в даній справі залишена без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно рішення Конституційного суду України від 02.03.2004 року, допоміжні приміщення відповідно до п. 2 ст. 10 вищевказаного закону стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно із приватизацією громадянами квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру.

Прокурором зазначено, що позивач ОСОБА_5 є користувачем квартири АДРЕСА_3 і таким чином вона є співвласником зазначеного підвального приміщення.

Отже, відділом управління майном міської комунальної власності Луцької міської ради при вчиненні договору купівлі продажу № 107 від 10.06.2002 року, предметом якого є нежитлове підвальне приміщення загальною площею 98,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, порушені права та інтереси співвласників вказаного багатоквартирного будинку, оскільки підвальне приміщення приватизоване без їх волевиявлення та згоди та вони мають право користуватися і розпоряджатися даним підвальним приміщенням.

Просили визнати недійсним договір купівлі-продажу № 107 від 10.06.2002 року укладений між відділом обліку майна міської комунальної власності (продавцем) та приватним підприємством "Телфорт" (покупцем), згідно якого ПП "Телфорт" придбало нежитлове підвальне приміщення загальною площею 98,4 м.кв., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (номери приміщень з 35-1 по 35-9).

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову та зазначили, що позивач ОСОБА_5 на час вчинення спірного правочину не була власником квартири. Власником квартири АДРЕСА_3 був на час приватизації підвального приміщення і на час купівлі-продажу у 2002 році ОСОБА_7, який придбав дану квартиру 16.09.1998 року згідно договору № 365/5 купівлі-продажу нерухомості (протокол торгів № 55) на Волинській міжрегіональній біржі. Шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 укладено 21.06.2003 року. За адресою: АДРЕСА_3 позивач ОСОБА_5 зареєстрована 23.04.2009 року.

Просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши інші представлені по справі докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Луцького міського голови № 253-рр від 18.04.2002 року "Про приватизацію частини нежитлового підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_1" включено частину нежитлових приміщень загальною площею 95 кв.м. за вказаною адресою в перелік об'єктів, які підлягають приватизації шляхом викупу.

10.06.2002 року між відділом обліку майна міської комунальної власності (продавцем) та приватним підприємством "Телфорт" (покупцем) укладений договір купівлі-продажу № 107, згідно якого ПП "Телфорт" придбало нежитлове підвальне приміщення загальною площею 98,4 м.кв., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (номери приміщень з 35-1 по 35-9).

Постановою Луцького міськрайонного суду від 08.09.2011 року визнано незаконним і скасовано розпорядження Луцького міського голови № 253-рр від 18.04.2002 року "Про приватизацію частини нежитлового підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_1, та визнано незаконним і скасовано рішення Луцької міської ради № 1/13 від 26.04.2002 року "Про затвердження розпорядження міського голови, секретаря ради та рішень виконавчого комітету, виданих в міжсесійний період" в частині затвердження вищевказаного розпорядження міського голови.

06.05.2014 року ухвалою Львівського Апеляційного адміністративного суду постанова Луцького міськрайонного суду від 08.09.2011 року в даній справі залишена без змін.

Достовірність наведеного сторонами не оспорюється та підтверджено судовими рішеннями (а.с. 7-10).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні прокурор не представив суду доказів та не довів, що нежитлове підвальне приміщення загальною площею 98,4 кв.м. по АДРЕСА_3 на час укладення спірного правочину належало та перебувало у спільному користуванні жильців даного будинку, а також позивача ОСОБА_5, і використовувалось ними як допоміжне.

Пояснення прокурора з цього приводу спростовується матеріалами інвентаризаційної справи № 6396 на квартиру АДРЕСА_3, з якої вбачається, що позивач ОСОБА_5 на час вчинення спірного правочину не була власником квартири. Власником квартири АДРЕСА_3 був на час приватизації підвального приміщення і на час купівлі-продажу у 2002 році ОСОБА_7, який придбав дану квартиру 16.09.1998 року згідно договору № 365/5 купівлі-продажу нерухомості (протокол торгів № 55) на Волинській міжрегіональній біржі. Шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 укладено 21.06.2003 року. За адресою: АДРЕСА_3 позивач ОСОБА_5 зареєстрована 23.04.2009 року.

Вказані обставини підтверджуються також повідомленням ЖКП № 3 за № 211 від 16.10.2006 року, довідкою ВАТ "Луцький пивзавод" № 182 від 23.11.2006 року (а.с. 53, 85 в справі № 2а-3778/11/0308), з яких вбачається, що нежитлове підвальне приміщення комунальної власності пл. 98,4 кв.м. по АДРЕСА_3 до 2000 року здавалося в оренду Луцькому пивзаводу.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Право комунальної власності захищається законом нарівні з правами інших суб'єктів.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах пов'язаних з утриманням будинку і при будинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Як встановлено у судовому засіданні, спірне підвальне приміщення в якості підвалу для жильців будинку АДРЕСА_3 не використовувалося та не використовується (згідно матеріалів інвентаризаційної справи на підвальні приміщення), навпаки, в судовому засіданні доведено факт використання вказаного приміщення протягом тривалого часу, з 1998 року по даний час, для господарсько-промислових потреб (оренда, для влаштування оздоровчого комплексу), а тому визнати належність спірного підвального приміщення площею 98,4 кв.м., як допоміжного приміщення багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 є неможливим.

Статтею 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачена передача нежилих приміщень житлового фонду, які використовуються підприємствами торгівлі, громадського харчування, житло-комунального та побутового обслуговування населення на умовах оренди, у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад народних депутатів. Нежилі приміщення в жилих будинках призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру згідно ст. 4 Житлового кодексу України до житлового фонду не входять.

Враховуючи вище наведене, суд не вбачає порушень вимог закону при відчуженні Луцькою міською радою майна комунальної власності ПП "Телфорт", оскільки згідно ст. 4 ЖК України, Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" спірне майно не відноситься до житлового фонду та є окремим індивідуально визначеним майном, яке підлягає приватизації.

Крім того, згідно договору № 365/5 купівлі-продажу нерухомості (протокол торгів № 55) на Волинській міжрегіональній біржі ОСОБА_7, чоловік позивачки, придбав тільки квартиру АДРЕСА_3 16.09.1998 року. Підвальне приміщення ним не придбане.

З матеріалів справи та матеріалів інвентаризаційних справ вбачається, що спірне підвальне приміщення передане у комунальну власність Луцької міської ради до виникнення у позивача права користування (власність ОСОБА_7.) на квартиру.

Оскільки прокурором не представлено суду доказів про використання мешканцями будинку нежитлового приміщення площею 98,4 кв.м. по АДРЕСА_3 як допоміжного приміщення, у зв'язку з чим суд також не вбачає невідповідності укладеного договору № 107 10.06.2002 року між відділом обліку майна міської комунальної власності (продавцем) та приватним підприємством "Телфорт" (покупцем), згідно якого ПП "Телфорт" придбало нежитлове підвальне приміщення загальною площею 98,4 м.кв., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (номери приміщень з 35-1 по 35-9) рішенню Конституційного Судку України від 02.03.2004 року.

А тому суд, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні заявленого позову слід відмовити за безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.3, 4, 10, 57-60, 63, 64, 66, 88, 209 ч.3, 216, 218 ЦПК України, ст.4 ЖК України, Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 3, 15, 47-48, 203, 225, 227 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Прокурора м. Луцька в інтересах ОСОБА_5 до Відділу управління майном міської комунальної власності Луцької міської ради, Приватного підприємства "Телфорт" про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини нежитлового підвального приміщення - відмовити із-за безпідставності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання скарги про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги про апеляційне оскарження, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук