АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 682/3068/14-ц
Провадження № 22-ц/792/92/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Матковської Л.О., Переверзєвої Н.І.,

при секретарі - Бондарі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка подана його предстаником ОСОБА_2, на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

12 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що у квітні 2014 року в газеті «Об'ява» № 13 (217) він прочитав оголошення про продаж товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Еталон») тракторів на виплату. Зателефонувавши за вказаним номером телефону, дізнався, що представництво останнього знаходиться у м. Тернопіль по вул. Медова, 18. 28 квітня 2014 року він із ОСОБА_3 приїхали за вказаною адресою. Працівники товариства в усній формі пояснили умови купівлі трактора. Так, він зобов'язувався сплатити перший внесок у розмірі 10 % вартості трактора, що становить 8000 грн., після чого з ним буде укладено договір і продавець зобов'язувався через тиждень доставити трактор до місця його проживання. Договір укладався строком на 5 років.

Цього ж дня, після сплати ним зазначеного першого внеску, між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» було укладено договір фінансового лізингу № 000467. Зі змістом договору він не ознайомився.

Через тиждень трактор йому доставлено не було. У телефонній розмові із представниками центрального офісу товариства, що знаходиться у м. Київ, він дізнався, що сплачена ним сума - це комісія за укладення договору. Для отримання трактора йому необхідно оплатити 50 % його вартості та в подальшому сплачувати рівними частинами решту ціни.

Вважає, що умови зазначеного договору є несправедливими, оскільки порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін і завдають шкоди йому, як споживачеві.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Маршал І.М. Провадження № 22-ц/792/92/15

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 19, 57

В діях представників ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» наявні ознаки недобросовісної поведінки, оскільки вони не повідомили йому істотних умов договору. Зокрема, не повідомили, що відповідно до п. 5.1 договору, предмет лізингу передається в користування Лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 90 робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу. Не пояснили, що розмір авансового платежу, визначений в додатку № 1, складає 50 % від вартості предмета лізингу в сумі 40000 грн., комісія за передачу складає 3 % - 2400 грн., а 10 % від вартості трактора комісія за організацію, а не за придбання трактора. Не надали можливості ознайомитися з умовами договору, а в усній формі пояснили їх.

А тому, просив суд визнати недійсним договір фінансового лізингу № 000467 від 28 квітня 2014 року, укладений між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон»; стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» на його користь 8000 грн.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті позовних вимог. Рішення суду першої інстанції вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Поза увагою суду залишилось те, що дії представників ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» суперечать принципу добросовісності та умовам договору. Позивач, його представник та свідок неодноразово наголошували у судових засіданнях, що при укладанні договору працівники товариства стверджували, що перший внесок у розмірі 10 % вартості трактора - це перший лізинговий платіж, трактор протягом семи днів буде доставлений до будинку покупця, а платежі можна сплачувати в довільному графіку.

Комісія за укладання договору у розмірі 8000 грн. є неспіврозмірною із затратами лізингодавця на виготовлення договору.

Зміст договору свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін. Так, у договорі зазначено 14 обов'язків лізингоодержувача, які у разі їх невиконання тягнуть за собою значні обтяження, і лише 1 обов'язок лізингодавця. Права лізингодавця, значно перевищують юридичну значимість прав лізингоодержувача, яких лише 5.

Умови договору завдають шкоди ОСОБА_1, як споживачу. Так, у випадку розірвання договору, комісія за укладання договору в розмірі 10 % від вартості предмету лізингу не повертається.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України договір фінансового лізингу № 000467 від 28.04.2014 року є нікчемним, оскільки його предметом є транспортний засіб, а згідно ст. 799 ЦК України, такий договір підлягає нотаріальному посвідченню.

Представник ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» подав заперечення на апеляційну скаргу, у якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення вважає законним та обґрунтованим, таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.

Стверджує, що договір фінансового лізингу № 000467 від 28 квітня 2014 року укладений в письмовій формі відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», підписаний ОСОБА_1 добровільно на кожному аркуші зазначеного договору, в якому передбачені усі істотні умови, а тому не може бути визнаний судом недійсним, оскільки відсутні такі підстави, передбачені ст. 215 ЦК України.

Крім того, згідно з положеннями ст.ст. 806 - 809 ЦК України та Закону України «Про фінансовий лізинг» договори фінансового лізингу не підлягають нотаріальному посвідченню.

Позивач та його представник своїм правом на участь у судовому засіданні апеляційного суду не скористались. Про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач надіслав на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «Лізингова компанія «Еталон».

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено, що 28 квітня 2014 року між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» було укладено договір фінансового лізингу № 000467 з трьома додатками до нього (а.с. 3-12).

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору Лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (надалі Предмет Лізингу визначений у п. 3.1 цього договору), а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти Предмет Лізингу та сплачувати Лізингові платежі згідно з умовами цього договору. Предметом Лізингу по даному договору є трактор Dongfeng DF 244 (п. 3.1 договору).

Згідно з п. 5.1, п. 5.2 договору Предмет Лізингу передається в користування Лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 90 (дев'яноста) робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця Авансового платежу та Комісії за Передачу Предмета Лізингу. Лізингоодержувач має право сплачувати Авансовий платіж впродовж (але не більше) 12 місяців з моменту підписання даного Договору платежами, визначеними Лізингодавцем залежно від вартості Предмета Лізингу в Додатку № 1 до даного Договору, який є його невід'ємною частиною, та розрахований по формулі, визначеній в п. 8.2.2 даного Договору. Авансовий платіж не може бути сплачений повністю Лізингоодержувачем до сплати Комісії за організацію.

У додатку № 1 до договору фінансового лізингу № 000467 від 28.04.2014 року «Графік сплати першого лізингового платежу» встановлено вартість предмета лізингу (трактора Dongfeng DF 244) - 80000 грн., розмір комісії за організацію (10%) - 8000 грн., розмір комісії за передачу (3%) 2400 грн. та щомісячний платіж у розмірі - 3333 грн. 33 коп. (а.с. 10).

Згідно додатку № 2 до договору фінансового лізингу № 000467 від 28.04.2014 року «Графік сплати другого лізингового платежу» розмір авансового платежу становить (50%) - 40000 грн. (а.с. 11).

28 квітня 2014 року ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» 8000 грн. Відповідно до квитанції № 248.08.821.2 від 28 квітня 2014 року призначення цього платежу - реєстраційний платіж згідно договору № 000467 від 28.04.2014 року (а.с. 13).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

Згідно із ст. 16 вищевказаного Закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відповідно до ч. 1, абз. 1 ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно виходив з того, що для визнання умов оспорюваного договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві. Крім того, враховуючи обставини справи, правильним є висновок суду про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження тих обставин, що відповідачем введено його в оману щодо істотних умов договору, що договір фінансового лізингу, укладений між сторонами із застосуванням нечесної підприємницької практики, а також доказів на підтвердження підстав для визнання умов договору несправедливими в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Не ґрунтуються на вимогах закону твердження апелянта про те, що договір фінансового лізингу № 000467 від 28.04.2014 року підлягав, відповідно до ст. 799 ЦК України, нотаріальному посвідченню.

Так, статтею 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Правовідносини, що виникають із договору лізингу, регулюються параграфом 6 глави 58 ЦК України, в якому відсутні положення щодо обов'язковості нотаріального посвідчення такого договору.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений в письмові формі. Вимоги про нотаріальне посвідчення такого договору не передбачено.

Статтею 799 ЦК України передбачено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Вказана стаття є складовою параграфу 5 глави 58 ЦК України, який регулює відносини, що виникають не з лізингу, а з найму (оренди) транспортного засобу, а тому до виниклих правовідносин застосована бути не може. Крім того, дані правовідносини також регулюються спеціальним Законом - «Про фінансовий лізинг».

Тобто, нотаріальне посвідчення укладеного між сторонами договору фінансового лізингу № 000467 від 28.04.2014 року в силу положень Закону України «Про фінансовий лізинг» та параграфу 6 глави 58 ЦК України не є обов'язковим, тому підстави для визнання його нікчемним з підстав передбачених ч. 1 ст. 220 ЦК України, відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що дії представників ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» суперечать принципу добросовісності, оскільки вони неправильно повідомили позивачу істотні умови договору спростовуються даними заяви, яка міститься в матеріалах справи та яку позивач підписав при укладенні договору фінансового лізингу № 000467 від 28.04.2014 року. Так, в ній зазначено, що ОСОБА_1 уважно прочитав та зрозумів умови договору фінансово лізингу №000467 від 28 квітня 2014 року, в повному обсязі та коректно отримав інформацію від менеджера-консультанта ОСОБА_6, свій примірник договору та додатків до нього отримав 28.04.2014 року (а.с. 22). Крім того, особистий підпис позивача міститься на кожному аркуші спірного договору та додатках до нього (а.с. 3-12).

Що ж до посилання в апеляційній скарзі на істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін, то таке є безпідставним. Зазначені у договорі права та обов'язки сторін, їх кількість не суперечить положенням ст.ст. 10, 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», де визначено загальні права та обов'язки лізингодавця і лізингоодержувача. Крім того, у ч. 4 ст. 10 та у ч. 4 ст. 11 зазначеного Закону вказано, що лізингодавець, лізингоодержувач можуть мати інші права та обов'язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів.

Враховуючи вищенаведене, інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка подана його предстаником ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова