Справа № 340/183/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1386/2015
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Р. І.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Вакарук В.М.

суддів: Проскурніцький П.І., Ясеновенко Л.В.

секретаря: Драганчук У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Верховинського районного суду від 18 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Верховинського районного суду від 18 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації про відшкодування моральної шкоди відмовлено за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, вказує, що незаконні дії адміністрації школи призвели до втрати нормальних життєвих звязків та вимагали від неї додаткових зусиль для організації життя, що завдало їй моральну шкоду, яка виражається у душевних стражданнях, порушенні спокою та хвилюваннях. Для відновлення своїх прав змушена була неодноразово усно і письмово звертатися до районної і обласної державних адміністрацій, інших компетентних державних установ. Доказом тих моральних страждань, яких вона зазнала в результаті неправомірного порушення трудових прав керівництвом підтверджено її поясненнями в судовому засіданні, а факт порушення трудових прав встановлений рішенням Верховинського районного суду від 17.12.2014 року. Вказує, що розмір відшкодування моральної шкоди визначався виходячи з розміру двох середньомісячних заробітних плат, хоча остаточний розмір визначається судом, як передбачено ст.23 Цивільного кодексу України. Просила скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким стягнути з відділу освіти Верховинської райдержадміністрації моральну шкоду в сумі 7000 грн.

В засіданні апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримали, представник відповідача ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно ст.ст.11,57,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що рішенням Верховинського районного суду від 17.12.2014 року визнано незаконним та скасовано наказ директора Ільцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №63 від 15 вересня 2014 року в частині встановлення позивачці педагогічного навантаження в кількості 14,5 годин протягом навчального тижня та зобов'язано директора поновити попередні умови праці шляхом встановлення повного тижневого навантаження в кількості 18 годин, в тому числі 15 годин за рахунок інваріантної складової, в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання директора виплатити ОСОБА_2 різницю в заробітку за час виконання нежчеоплачуваної роботи було відмовлено, у зв'язку з тим, що ця вимога заявлена до неналежного відповідача (а.с.5-9).

Рішенням Верховинського районного суду від 17.02.2015 року стягнуто із відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації на користь позивачки заробітну плату за час виконання нижчеоплачуваної роботи в період з 15.09.2014 року по 17.12.2014 року у сумі 1231,13 грн.(а.с.10,11).

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка предявила вимоги про стягнення моральної шкоди із відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації, яка повязана із трудовим спором, який існував між нею та дирекцією Ільцівської загальноосвітньої школи щодо поновлення їй повного тижневого навантаження та стягнення зарплати за час виконання нижчеоплачуваної роботи. При цьому посилалася як на ст.23 ЦК України, так і ст.237-1 КзПП України.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї, чи близьких родичів, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації.

Статтею 237-1 КЗпП України встановлено обов'язок власника або уповноваженого ним органу відшкодувати моральну шкоду працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз'яснень п.13,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України пункті «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги посилання позивачки на те, що незаконні дії відділу освіти Верховинської РДА, а не адміністрації Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, завдали їй моральну шкоду в сумі 7000 грн., яка виражається у душевних стражданнях, порушенні спокою і хвилюваннях, яких вона зазнала у зв'язку з виконанням нижчеоплачуваної роботи в період з 15.09.2014 року по 17.12.2014 року та у зв'язку з участю в судових процесах для захисту своїх порушених трудових прав, оскільки апелянткою не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції належних доказів на підтвердження перенесених нею моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та даних про прикладення додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких обставин, суд, проаналізувавши в сукупності досліджені по справі докази прийшов до обґрунтованого висновку, що позовна вимога про стягнення із відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації на її користь моральної шкоди не підлягає до задоволення, оскільки не доведено факт заподіяння моральної шкоди саме з вини відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації, якого навіть не було залучено в якості відповідача у справі за її позовом про визнання незаконним та скасування наказу директора Ільцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №63 від 15 вересня 2014 року, зобов'язання поновити попередні умови праці шляхом встановлення повного тижневого навантаження в кількості 18 годин, в тому числі 15 годин за рахунок інваріантної складової (а.с.5-9).

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Верховинського районного суду від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: В.М. Вакарук

Судді: П.І. Проскурніцький

Л.В. Ясеновенко