Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-1366/09 Головуючий у 1-й інст. Лешко С.М.
Категорія 5 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

за апеляційною скаргою приватного підприємства «Торгівельний дім «Садко» на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 травня 2009 року

встановила:

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 травня 2009 року в даній справі затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за умовами якої виділено ОСОБА_1 таке майно: 3/10 частини нежитлової будівлі, що складає магазин №4, що знаходиться по АДРЕСА_2, вартістю 150 000 грн; автомобіль „Хонда", д.н. НОМЕР_1, вартістю 155 000 грн

Все інше майно виділено у користування ОСОБА_2, а саме:

Житлову квартиру АДРЕСА_3, вартістю 110 000 грн;1/2 частину нежитлової будівлі, магазину по АДРЕСА_4, вартістю 75 000 грн; нежитлову прибудову, магазин з продажу промислових товарів, що знаходиться по АДРЕСА_5, вартістю 110 000 грн; прибудову до магазину №4, яка розташована по АДРЕСА_2, вартістю 75 000 грн; житлову квартиру АДРЕСА_1, вартістю 90 000 грн; мікроавтобус „Фольксваген LT" д.н. НОМЕР_2, вартістю 65 000 грн.

Провадження в справі закрито.

В апеляційній скарзі приватне підприємство „Торгівельний дім „Садко" просить ухвалу скасувати. Апелянт посилається на те, що затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що нерухоме майно - 3/10 частин нежитлової будівлі, що складає магазин №4 по АДРЕСА_2, не являлося спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а згідно з довідкою Коростенського МБТІ належало ПП «Торгівельний дім «Садко».

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач ОСОБА_1 та його представник заперечували проти доводів апеляційної скарги та вважали їх необґрунтованими.

Відповідач ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги визнала, вважала їх обґрунтованими.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.29 постанови № 11 від 21 грудня 2007 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" відповідно до положень статей 57, 61 СК,

ст. 52 ЦК майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

Як видно з матеріалів справи, 04.08.2003 року на підставі рішення виконкому Коростенської міської ради від 16.07.2003 р. №354 колективній приватній торгово-виробничій фірмі „Торговий дім „Садко" було видано свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно, а саме: 2/5 частин нежитлової будівлі, що складає магазин №4 загальною площею 359,6 кв.м. по АДРЕСА_2 Житомирської області (а.с.10). 04.08.2003 р. право власності на нерухоме майно зареєстровано в державному комунальному підприємстві „Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" (а.с.11).

Згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи з 10.07.2008 р. за вищевказаною адресою зареєстровано приватне підприємство „Торгівельний дім „Садко" (а.с.19).

За повідомленням Комунального підприємства „Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 19.01.2015 р №147 станом на 05.05.2009 р. нежитлове приміщення магазину № 4 по АДРЕСА_2 було зареєстровано за колективною приватною торгово-виробничою фірмою „Торговий дім „Садко". 30.10.2008 року на адресу КП „Коростенське МБТІ" надівйшло повідомлення від директора ПП „Торгівельний дім „Садко" про зміну назви підприємства, однак заяви власника про внесення змін до свідоцтва про право власності на нерухоме майно не надходило.

Затверджуючи мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розподіл майна, нажитого за час проживання у шлюбі, суд першої інстанції на це уваги не звернув та безпідставно вважав магазин №4 по АДРЕСА_2 Житомирської області спільною сумісною власністю подружжя.

Оскільки мирова угода суперечить вимогам закону, порушує права та інтереси приватного підприємства «Торгівельний дім «Садко», підстав для її затвердження у районного суду не було.

За таких обставин, ухвала відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Торгівельний дім «Садко» задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 травня 2009 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: