Справа № 742/5157/14 Провадження № 22-ц/795/307/2015 Головуючий у I інстанції -Ільченко О. І. Доповідач - Мамонова О. Є.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.

суддів: Губар В.С., Позігуна М.І.

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

з участю: представника позивача Рожка С.М., представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк" просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 грудня 2014 року, яким відмовлено в задоволенні його позовних вимог, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт вважає хибним висновок суду про те, що банком пропущено строк позовної давності. Виходячи з положень Умов та правил надання банківських послуг, сторони уклали договір 13.09.2006 року строком на 12 місяців до 13.09.2007 року, договір щорічно автоматично лонгувався на 12 місяців і на даний час договір діє до 13.09.2015 року, оскільки з 2006 року жодна із сторін не заявила про свій намір його розірвати. За доводами апелянта, з урахуванням висновку Верховного Суду України банк як мінімум має право на стягнення заборгованості за кредитом з жовтня 2011 року по жовтень 2014 року, що дорівнює трьохрічному строку позовної давності, що передували зверненню до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Рожка С.М., який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника відповідача ОСОБА_2, який наполягав на законності рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи із наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 вересня 2006 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк" (згодом перейменовано на ПАТ КБ „ПриватБанк") та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 3300 грн. зі встановленням кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4% в місяць із розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7% від суми витрат (а.с.16-29).

Відповідач ОСОБА_3 підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (в поле MONTH).

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ „ПриватБанк" просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 24 596 грн. 49 коп., яка складається з: 3131 грн. 19 коп. - заборгованість за кредитом; 19817 грн. 85 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 1147 грн. 45 коп. (процентна складова).

В запереченнях на позовну заяву ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні позовних вимог банку за пропуском строку позовної давності. Одночасно нею було подано заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У силу статей 267, 266 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, за відсутності поважних причин пропущення позовної давності є підставою для відмови у позові. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Згідно правових позицій, висловлених у справах №6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-127 цс14 від 22 жовтня 2014 року Верховним Судом України, за договором про надання банківських послуг при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Згідно копії картки строк її дії було встановлено до липня 2008 року включно (а.с.50). З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж був здійснений відповідачем 03 листопада 2006 року (а.с.9).

Враховуючи, що останній платіж відповідачем здійснено 03 листопада 2006 року, а строк дії картки закінчився 31 липня 2008 року, то на час звернення до суду з позовом за захистом порушеного права (12 листопада 2014 року згідно поштового конверту) позивач пропустив трирічний строк позовної давності.

Доводи апеляційної скарги щодо пролонгації кредитного договору не можуть бути прийняті судом до уваги з таких підстав.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-103 цс 14, судам необхідно звертати увагу, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання на тих самих умовах, на яких він був укладений, а також перевіряти, чи видавав банк боржнику грошові кошти після закінчення строку дії договору і нову платіжну картку та чи виконав боржник свої зобов'язання за первинним договором.

Оскільки матеріалами справи підтверджено недотримання боржником умов договору щодо погашення щомісячних чергових платежів в розмірі 7% від суми заборгованості, то посилання апелянта на автоматичну пролонгацію договору є безпідставними.

Крім того, апеляційний суд враховує, що оскільки нарахування відсотків за користування кредитними коштами проводиться на залишок заборгованості за тілом кредиту, то відповідно зі спливом позовної давності на стягнення заборгованості за тілом кредиту спливає і строк позовної давності на стягнення нарахованих відсотків на суму кредиту.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: