АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/207/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 23, 47 Фай В. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівХрапка В. Д. , Дмитренка М. І.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Колос» (далі СТОВ «Агрофірма Колос») та ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до СТОВ «Агрофірма Колос» про стягнення збитків, завданих земельним правопорушенням, недоотриманої орендної плати за 2013 рік та пені, в звязку з затримкою виплати орендної плати, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 звернулись до суду з вказаним позовом до СТОВ «Агрофірма Колос», посилаючись на те, що в грудні 2008 року кожен з позивачів передали свої власні земельні ділянки в оренду СТОВ «Агрофірма Колос» строком на 5 років. Відповідно до договору строк оренди закінчився 25 грудня 2013 року. Про свої наміри щодо не продовження договору оренди землі із СТОВ «Агрофірма Колос» та припинення з ним співпрацю позивачі заздалегідь письмово повідомили відповідача.

Проте відповідач земельні ділянки не повернув, а надіслав позивачам листи з вимогою про виготовлення технічної документації і виділення земельних ділянок в натурі та попередив про компенсацію по обробітку з розрахунку 500 грн. за 1 га земельної ділянки.

У зв'язку з порушенням їхніх прав як землевласників, уточнивши свої позовні вимоги судовому засіданні, позивачі просили суд стягнути з відповідача СТОВ «Агрофірма Колос» на користь позивача ОСОБА_8: утримані з нього 3 750 грн орендної плати за 2013 рік, 225 грн. пені у звязку з затримкою виплати орендної плати та не отриманий дохід ( упущену вигоду) в сумі 84 216 грн. 60 коп. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_6 : утримані з неї 1 875 грн. орендної плати за 2013 рік, 112 грн. 50 коп. пені та не отриманий дохід в сумі 42 108 грн. 30 коп.

Також стягнути судові витрати за сплату судового збору.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2014 року позов ОСОБА_6 та ОСОБА_8 задоволено частково.

Стягнуто зі СТОВ «Агрофірма Колос» на користь ОСОБА_6 1 772 грн. 10 коп. недоплаченої орендної плати за 2013 рік, 112 грн. пені за несвоєчасний розрахунок по орендній платі, 12 787 грн. 12 коп. вартості не отриманого прибутку за 2014 рік. На користь ОСОБА_8 - 2 428 грн. 40 коп. недоплаченої орендної плати за 2013 рік, 225 грн. пені за несвоєчасний розрахунок по орендній платі, 25 574 грн. 25 коп. вартості не отриманого прибутку за 2014 рік.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_8 понесені ними судові витрати в розмірі по 243 грн. 60 коп. кожному.

В решті заявлених вимог позивачам ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням СТОВ «Агрофірма Колос» подало апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення районного суду і ухвалити нове, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в свою чергу також не погодились з вищевказаним рішенням. В своїй апеляційній скарзі просять скасувати рішення, як незаконне і ухвалити нове, яким заявлені ними позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивачів підлягає відхиленню, а СТОВ «Агрофірма Колос» до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8, ОСОБА_6 до СТОВ «Агрофірма Колос» суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не сплатив у повному обсязі орендну плату за 2013 рік та продовжував безпідставно використовувати земельні ділянки позивачів з 25 грудня 2013 року по 08 жовтня 2014 року у зв'язку з чим не отримав відповідний прибуток. Визначаючи розмір збитків суд послався на акти комісії, створеної відповідно до розпорядження голови Драбівської райдержадміністрації від 18 вересня 2014 року № 257.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 є власником земельної ділянки площею 7,5 га на підставі державних актів на право приватної власності на землю серії 1-ЧР № 030522 та серії ЯГ № 624213. Позивачка ОСОБА_6 є власником земельної ділянки розміром 3,75 га на підставі державного акта на право приватної вланості на землю серії 1-ЧР № 030523.

У грудні 2008 року позивачі уклали договори оренди земельних ділянок з СТОВ «Агрофірма Колос» терміном на 5 років. Відповідно до договорів строк оренди закінчився 25 грудня 2013 року. Власники землі, орендодавці, в установленому законом порядку попередили відповідача про те, що після закінчення строку договору оренди землі, вони даний договір не будуть пролонговувать та укладати нові договори оренди землі.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 34 цього ж Закону України передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 вказаного Закону у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Пунктом 14 договорів оренди землі від 25 грудня 2008 року, укладених між позивачами та відповідачем, передбачено, що в разі невнесення орендної плати в строки визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02% несплаченої суми за кожен день прострочення. У 2013 році останній день сплати орендної плати, відповідно до п. 11 договору, є 20 грудня 2013 року. На час розгляду справи в суді першої інстанції станом на 26 листопада 2014 року, позивачам орендна плата за 2013 рік не виплачена.

Відповідно до ст. 412 ЦК України, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб припиняється у разі спливу строку, на який було надано право користування.

Згідно п. 21 договорів оренди землі після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну діянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Постановою державного інспектора сільського господарства ОСОБА_9 від 13 червня 2014 року директор СТОВ АФ «Колос» ОСОБА_10 притягнутий до адміністративної відповідальності за несвоєчасне повернення земельних ділянок після закінчення строків оренди. Дана постанова перебуває в законній силі.

На підставі приведених вище доказів судова колегія погоджується з висновками районного суду про те, що СТОВ «Агрофірма Колос» с не сплатила у повній мірі орендну плату відповідачам за 2013 рік та несвоєчасно повернула земельні ділянки. Отже стягнення орендної плати та пені є законним і справедливим. Розмір заборгованості та пені сторонами не оспорювався.

Що стосується стягнення з відповідача вартості не отриманого позивачами прибутку, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст.156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

На підтвердження розміру заподіяних збитків, позивачами по справі надані акти визначення розмірів збитків, проведених комісією, яка утворена на підставі розпорядження голови Драбівської райдержадміністрації № 297 від 30.10.2004 року. Розмір збитків визначався відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМ України від 19 квітня 1993 року № 284.

Проте, в судовому засіданні встановлено , що термін дії договорів оренди сплив 25 грудня 2013 року.

Пунктами 21 - 25 договорів оренди землі встановлені умовами повернення земельної ділянки. Вказаними пунктами договору не визначено обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Таким чином у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які б могли реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

За таких обставин, наявність лише теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Позивачами не надано суду доказів укладення договорів оренди спірних земельних ділянок з будь-якими іншими юридичними особами, а також доказів їх відмови від цих договорів у зв'язку із неможливістю отримати об'єкт оренди. Також вони не надали доказів їх власного використання землі під певні сільськогосподарські культури. Наявні у справі Акти з визначення розміру збитків( а.с. 112, 117) , де вказаний розрахунок збитків на підставі посіяної кукурудзи на зерно, - непереконливі і не ґрунтуються на заявах самих позивачів та буд-яких інших доказах.

Таким чином позивачі не довели збитків ( упущеної вигоди) та їх розміру, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_8, ОСОБА_6 до СТОВ «Агрофірма Колос» в частині стягнення з відповідача вартості не отриманого позивачами прибутку задоволенню не підлягають.

У зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - відхилити.

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Колос» - задовольнити частково.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2014 року змінити, скасувавши його в частині стягнення з СТОВ «Агрофірма Колос» не отриманого прибутку за 2014 рік на користь ОСОБА_6 в сумі 12 787 грн. 12 коп., на користь ОСОБА_7 в сумі 25 574 грн. 25 коп.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в задоволенні позовних вимог про стягнення з СТОВ «Агрофірма Колос» не отриманого прибутку - відмовити в зв'язку з недоведеністю розміру заподіяної шкоди.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :