Справа № 2033/1957/12
Провадження № 2/645/278/15
РІШЕННЯ

Іменем України

14 січня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі - Гудзенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „ Фінансова компанія „Єврокапітал" до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення заборгованості, третя особа ОСОБА_2, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „ Фінансова компанія „Єврокапітал" про захист прав споживачів, визнання договору частково недійсним, визнання договору виконаним,

встановив:

ТОВ «ФК «Єврокапітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення заборгованості, вказуючи, що 03.03.2008 р. між сторонами був укладений кредитний договір (із забезпеченням) № 406, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 33090,00 грн. для оплати транспортного засобу. Термін погашення кредитної заборгованості встановлено не пізніше 03.03.2011 р. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач виконав не добросовісно, у зв'язку з чим на момент звернення до суду має заборгованість у розмірі 32347,35 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 13 894,60 грн., по відсоткам у розмірі 4 509,37 грн., щомісячної плати за обслуговування кредиту у відсотках у розмірі 860,34 грн., пені у розмірі 962,93 грн., штрафу у розмірі 1 209,39 грн., та плати за обслуговування кредиту згідно п.2.2.3 кредитного договору у розмірі 10 910,72 грн.

Просить суд розірвати кредитний договір (із забезпеченням) №406 від 03.03.2008 р., стягнути з відповідача заборгованість розмірі 32347,35 грн. та судовий збір у розмірі 323,47 грн.

16.05.2012 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ФК «Єврокапітал» про захист прав споживачів, визнання договору частково недійсним, визнання договору виконаним, вказуючи, що вона належним чином сплачувала кредит за кредитним договором № 406 від 03.03.08 р. (основну частину боргу, проценти та плату за обслуговування кредиту), навіть з відступленням від графіку платежів у бік збільшення сум оплати, з метою якнайшвидшого погашення кредиту. В додатку №1 до кредитного договору вказано, що плата за обслуговування кредиту становить незмінно 66,18 грн. на місяць на весь час дії кредитного договору, проте відповідач самостійно, без письмового погодження з позивачем, підвищив плату за обслуговування кредиту більше ніж у 10 разів. Вважає несправедливим завуальоване вміщення в текст договору (п.2.2.3) формули розрахунку плати за обслуговування кредиту з урахуванням зміни курсу НБУ долара США. Крім того, діючим законодавством взагалі не передбачена плата за обслуговування кредиту. Також зазначає, що їй не було нічого відомо про те, що відповідач не зараховував сплачені нею кошти на погашення тіла кредиту. П.3.2. кредитного договору передбачає черги зарахування коштів, де погашення суми (тіла) кредиту знаходиться аж на останньому, дев'ятому місці. При укладанні договору співробітники ТОВ запевнили її, що ні в якому разі неможливо змінити жодний пункт договору. На думку позивача, відповідач штучно, зловживаючи своїми правами, створив таку ситуацію, коли при незначному відхиленні від графіку погашення кредиту в окремому місяці гроші зараховувались на вигадані так звані штрафні санкції, неустойки. Вважає такі зобов'язання жорстокими, а включення до договору п.3.2 недобросовісним, що призвело до дисбалансу прав та обов'язків позивача на її шкоду.

Просить суд визнати кредитний договір № 406 від 03.03.08 р., укладений між ТОВ „Фінансова компанія „Єврокапітал" та ОСОБА_1 виконаним, визнати недійсними п.2.2.3 та п.3.2 вказаного договору.

(Т.1 а.с.43,62).

В судовому засіданні представник позивача - Ковалик В.В. позовні вимоги підтримав, зустрічний позов не визнав та пояснив, що зміна плати за користування кредитом, передбачена п.2.2.3 договору, почалася з січня 2009 р. у зв'язку з підвищенням курсу долара США, про що ОСОБА_1 щомісяця повідомлялась за допомогою СМС-повідомлень. Вважає, що нараховані їй штраф та пені - це різні штрафні санкції, оскільки штраф (20% суми кредиту) нараховується за кожним фактом порушення строку сплати, а пеня (подвійна облікова ставка НБУ) - відповідно до кількості днів прострочення платежу.

Просив застосувати до зустрічних позовних вимог позовну давність.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні первісний позов не визнав, зустрічні позовні вимоги підтримав та пояснив, що початком перебігу строку позовної давності, згідно п.5 ст.261 ЦК України, є 03.03.2011 р. (день закінчення виконання позивачем зобов'язань за кредитним договором), таким чином, позовна давність щодо заявлених вимог позивачем не пропущена. Також пояснив, що відповідач не має спеціальних знань для самостійного обрахування плати за користування кредитом, за формулою, зазначеною в п.2.2.3 договору, вказана формула є надто складною для неї. ОСОБА_1 добросовісно виконала свої обов'язки щодо повернення кредитних коштів і не мала гадки про нарахування відповідачем плати за обслуговування кредиту згідно п.2.2.3 у іншому розмірі, ніж передбачено графіком платежів. Фактично позивач за період з 03.03.08 р. по 27.10.10 р. сплатила відповідачеві 45829,27 грн., чим повністю виконала свої зобов'язання за кредитним договором.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засіданні не з'явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, про поважність причини неявки суд не сповістив, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 03.03.08 р. між ТОВ „Фінансова компанія „Єврокапітал" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до п.1.1 якого відповідач надав, а позивач отримала кредит в сумі 33 090,00 грн., для оплати автотранспортного засобу, зі строком погашення кредиту, встановленим Графіком платежів, який є додатком №1 до цього договору, але не пізніше 03.03.2011 р.

При цьому позичальник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити кредитодавцю всі передбачені цим кредитним договором проценти за користування кредитом, плату за обслуговування кредиту та виконати всі інші грошові зобов'язання, передбачені цим договором.

Згідно п.п.2.1, 2.2.1 Кредитного договору, за користування кредитними коштами позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом у розмірі 14,75% річних від непогашеної суми кредиту, плату за надання кредиту у розмірі 2% від суми кредиту, яка сплачується одноразово у день підписання цього договору.

Пунктом 2.2.3 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати плату за обслуговування кредиту, яка у випадку перевищення коефіцієнта зміни курсу НБУ долара США до гривні більше ніж 1,01 обчислюється за встановленою в договорі формулою:

Якщо коефіцієнт зміни курсу НБУ долара США до гривні Кн/К0>=1,01, тоді

Плата за обслуговування кредиту = СК*ОК+(ЩП*Кн)/К0 - ЩП, інакше = СК*ОК, де

Кн - курс НБУ долара США до гривні на дату розрахунку плати за обслуговування кредиту;

К0 - курс НБУ долара США до гривні на дату підписання Кредитного договору;

СК - Сума кредиту згідно Кредитного договору;

ЩП - щомісячний платіж згідно Графіку платежів передбаченого Кредитним договором;

ОК - розмір щомісячної плати за обслуговування кредиту в відсотках.

Пунктом 3.2 договору передбачено таке: будь-які кошти, отримані кредитодавцем від позичальника, зараховуються як погашення зобов'язань позичальника (у разі їх наявності) у дату чергового здійснення щомісячного платежу згідно з графіком в наступному порядку: в першу чергу - неустойка згідно з п.п. 7.2, 7.3 договору; в другу чергу - прострочені плати; в третю чергу - прострочена плата за обслуговування кредиту, яка підлягає оплаті як частина щомісячного платежу за попередні платіжні періоди, при цьому більш ранній борг погашається першим; в четверту чергу - прострочені проценти за користуванням кредиту, які підлягають оплаті як частина щомісячного платежу за попередні платіжні періоди, при цьому більш ранній борг погашається першим; в п'яту чергу - прострочена сума кредиту, яка підлягає оплаті як частина щомісячного платежу за попередні платіжні періоди, при цьому більш ранній борг погашається першим; в шосту чергу - поточні плати; в сьому чергу плата за обслуговування, яка становить частину щомісячного платежу, що підлягає сплаті в поточному платіжному періоді; у восьму чергу - проценти за користування кредитом, які становлять частину щомісячного платежу, яка підлягає сплаті в поточному платіжному періоді; в дев'яту чергу - сума кредиту, яка становить частину щомісячного платежу, що підлягає сплаті в поточному платіжному періоді.

Погашення позичальником зобов'язань кожної наступної черги відбувається виключно після повного погашення зобов'язань кожної попередньої черги. Сторони встановлюють, що кредитодавець має право самостійно зараховувати кошти, які спрямовані позичальником на погашення зобов'язань, згідно із встановленою черговістю.

Останній платіж у розмірі 1500 грн. був здійснений позивачем 27.10.10 р., при цьому загальна сума платежів склала 45 829, 27 грн., що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами.

При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, починаючи з листопада 2008 р., відповідачеві до сплати нараховувалась як плата за обслуговування кредиту у розмірі по 66,18 грн. щомісяця, зазначена у Графіку платежів, так і плата за обслуговування кредиту, згідно п.2.2.3 кредитного договору, яка щомісяця змінювалась (т.1 а.с.12-16).

За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживчими про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Оскільки в спірному договорі (п.2.2.3) плата за обслуговування кредиту визначена за формулою зі змінними величинами, то такі умови є несправедливими, оскільки суперечать як положенням ч. 5 ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», так і затвердженому сторонами графіку платежів, згідно з якими боржник повинен сплачувати щомісяця фіксовану суму, де розмір щомісячної плати за обслуговування кредиту на весь період дії договору дорівнює нулю.

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 вересня 2013 року № 6-80цс13, прийнятій за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених ст. 355 ЦПК України.

За таких обставин суд визнає недійсним п.2.2.3 кредитного договору № 406 від 03.03.2008 р., укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ „ Фінансова компанія „Єврокапітал" з підстав, передбачених ч.1 ст.203 ЦК України.

Доводи позивача про відмову у задоволенні зустрічної вимоги щодо визнання недійсним п.2.2.3 кредитного договору через сплин позовної давності - судом не приймаються, оскільки для обрахування показника за формулою, зазначеною у п.2.2.3, необхідні спеціальні знання, якими ОСОБА_1 не володіє, тому з підстав, передбачених ч.5 ст.267 ЦК України, суд вважає поважною причину пропущення нею позовної давності, а порушене право ОСОБА_1 - таким, що підлягає захисту.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи наведене, зустрічна вимога про визнання недійсним п.3.2 Кредитного договору задоволенню не підлягає, оскільки, підписуючи кредитний договір, відповідач, будучи вільним у визначенні умов договору, погодилась з умовою, передбаченою п.3.2 щодо зміни черговості зарахування платежів.

Оскільки умовами п.3.2 договору права ОСОБА_1 не були порушені позивачем, необхідність у застосуванні позовної давності до цієї вимоги - відсутня.

Що стосується первісного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати, грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності зі ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду і такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється згідно з графіком повернення кредиту та спати відсотків за користування кредитом, який є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, та відшкодування збитків.

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 29.02.2012 р. ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 32347,35 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 13 894,60 грн., по відсоткам у розмірі 4 509,37 грн., щомісячної плати за обслуговування кредиту у відсотках у розмірі 860,34 грн., пені у розмірі 962,93 грн., штрафу у розмірі 1 209,39 грн., та плати за обслуговування кредиту згідно п.2.2.3 кредитного договору у розмірі 10 910,72 грн.

Оскільки суд визнав недійсними умови договору, передбачені п.2.2.3, нарахування плати за обслуговування кредиту у розмірі 10 910,72 грн. є неправомірним та вона має бути виключена із загальної суми заборгованості.

Також суд вважає несправедливим нарахування двох штрафних санкцій ( штрафу та пені) за кожним фактом несвоєчасного внесення платежу, у зв'язку з чим виключає із загальної суми заборгованості і штраф у розмірі 1209,39 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісних позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 227,24 грн. (13 894,60 + 4 509,37 + 860,34 + 962,93).

Відтак не може бути задоволена і зустрічна вимога про визнання кредитного договору виконаним, оскільки суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за кредитним договором.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення як первісних, так і зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. , крім того, з ТОВ ФК „Єврокапітал" на користь держави також має бути стягнутий судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст.203, 215 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ :

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „ Фінансова компанія „Єврокапітал" про захист прав споживачів, визнання договору частково недійсним, визнання договору виконаним - задовільнити частково.

Визнати недійсним п.2.2.3 кредитного договору № 406 від 03.03.2008 р., укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю „ Фінансова компанія „Єврокапітал".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ Фінансова компанія „Єврокапітал" на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ Фінансова компанія „Єврокапітал" до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення заборгованості - задовільнити частково.

Розірвати кредитний договір №406 від 03.03.2008 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „ Фінансова компанія „Єврокапітал" та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ Фінансова компанія „Єврокапітал" заборгованість за кредитним договором №406 від 03.03.2008 р. у розмірі 20 227 грн. 24 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „ Фінансова компанія „Єврокапітал" та зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: