АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Яремка В.В., Чупікової В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 87 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення коштів з депозитного рахунку за апеляційною скаргою представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 грудня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 87 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення коштів з депозитного рахунку.

Позовні вимоги обґрунтовувала слідуючими обставинами.

28.04.2014р. сторони уклали депозитний договір № 300131/44461/6-14, відповідно до якого, позивач передав на депозитний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 10000дол. США строком до 27.07.2014р.

12.08.2014р. ОСОБА_1 направила лист до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про небажання продовжувати договір депозиту та з вимогою про негайне повернення готівкою суми вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів відповідно до умов договору, однак відповідач кошти не повернув.

22-ц/1794/237/ 2015 р. Головуючий у 1 інстанції Літвінова О.Г.

Категорія 19/27 доповідач Перепелюк І.Б.

Позивач просила стягнути з відповідача суму вкладу в розмірі 10000 дол. США, що до офіційного курсу валют складає 150564грн. та проценти за користування вкладом в розмірі 265,42дол. США, що до офіційного курсу валют складає 3996,27грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначає, що розгляд справи у відсутності представника відповідача призвів до того, що судом не було враховано ряд обставин, що мають значення для справи, а також посилається на те, що виконання договірних зобов'язань банком не є можливим, оскільки він не виступав стороною договору.

Серед доводів апеляційної скарги є також посилання на те, що суд першої інстанції не досліджував квитанцію на здійснення касової операції, незважаючи на те, що правильність складання та оформлення даного касового документа є необхідною умовою дотримання письмової форми договору.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення - залишити без змін з наступних підстав.

Встановлено, що 28.04.2014р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 87 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений депозитний договір № 300131/44461/6-14, відповідно до умов якого позивач передав на депозитний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 10000 дол. США строком до 27.07.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, факт передачі позивачем коштів та отримання їх відповідачем підтверджується квитанцією № 12 від 28.04.2014р.

Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до п. 2 договору № 300131/44461/6-14 від 28.04.2014р. після закінчення строку, визначеного п. 1.1.13 даного договору, кошти з депозитного рахунку НОМЕР_1 повертаються «Клієнту» за його вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний або інший депозитний рахунок, а дія цього договору припиняється.

Скориставшись вищевказаним правом, 12.08.2014р. ОСОБА_1 направила лист до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про небажання продовжувати договір депозиту та з вимогою про негайне повернення готівкою суми вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів відповідно до умов договору, однак відповідачем кошти не були повернуті.

Посилання апелянта на наявність кримінального провадження № 0000595 від 28 липня 2014 року, відкритого за ознаками кримінального правопорушенням, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України щодо незаконного привласнення коштів клієнтів банку службовими особами ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» є безпідставними, оскільки на час розгляду цивільної справи відсутній вирок, яким були б встановлені обставини вчинення вищевказаних протиправних дій, а ОСОБА_1 заявлено вимоги згідно договірних відносин, які виникли між нею та відповідачем, а не з відносин заподіяння шкоди діями працівників банку.

Доводи апелянта про те, що між сторонами не виникало жодних договірних зобовязань, оскільки кошти, внесені позивачем, як депозитний вклад, не поступали на відповідні рахунки банку, а договори банківського вкладу не обліковувалися в операційній системі банку, є безпідставними та спростовуються наступним.

Згідно із п. 2.1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від З грудня 2003 року № 516 грошові кошти в національній та іноземні валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. З ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 Положення).

Тому, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необліковування грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6- 17 цс 12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Твердження апелянта щодо нікчемності депозитного договору у зв'язку із недотриманням належної форми договору, а саме посилання на те, що підпис в квитанції на здійснення касової операції № 12 від 28.04.2014р. вчинений не касиром, а особою, яка згідно своїх посадових обовязків не могла виконувати функцію касира, є безпідставними.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, крім випадку недотримання вимог щодо письмової форми, прямо не встановлена законом й на час розгляду справи договір не визнаний судом недійсним.

Належність підпису на квитанції саме працівнику банку апелянтом не спростовується. На квитанції міститься відтиск печатки відділення банку.

Таким чином, квитанція за змістом та формою відповідає вимогам, які передбачені пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операції банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ № 174 від 01.06.2011р., відповідно до якої банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :