Провадження №22-ц/784/62/15
Головуюча першої інстанції: Подзігун Г.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

12 січня 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Серебрякової Т.В. Лисенка П.П.

із секретарем

судового засідання: Харитоновою І.В.

з участю

позивачки - ОСОБА_3

представників:

позивачки - ОСОБА_4

відповідача - Лопушанського О.І.

апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.11.2014 р. у справі за

позовом

ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ( далі - ПАТ КБ «Дельта Банк» або Банк) про повернення вкладу,

установила:

19.09.2014 р. ОСОБА_3 звернулася з позовом до ПАТ «Дельта Банк»» про повернення вкладу.

Позивачка зазначала, що 07.07.2014 р. вона уклала з Банком договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку.

За умовами договору Банк відкрив їй поточний рахунок № НОМЕР_1 для зарахування коштів у доларах США.

Восьмого та дев'ятого липня 2014 р. нею внесено на поточний рахунок - 6300 дол. США. та 3700 дол. США відповідно.

Зазначене підтверджується квитанціями про здійснення касових операцій.

За користування внесеними на поточний рахунок коштами Банк зобов'язався сплачувати проценти відповідно до діючих на час укладення договору Тарифів.

Договір не містить умов щодо обмеження строку повернення коштів внесених за договором.

10.07.2014 р. позивачка уклала договір банківського вкладу ( депозиту) за яким, внесені на поточний рахунок валютні кошти у розмірі 10.000 дол. США, внесла на депозитний рахунок № НОМЕР_2 під 8,25% річних до 24.07.2014 р.

Після закінчення терміну продовження дії договору депозиту, 05.09.2014 р. вона подала заяву про повернення коштів з рахунку, але Банк відмовився від виконання цього розпорядження клієнта.

Посилаючись на ці обставини позивачка просила про стягнення на її користь боргу у розмірі 10.000 дол. США.

В подальшому вона вимагала повернення наявних на її рахунку коштів у розмірі 9600 дол. США.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.11.2014 р. постановлено про задоволення позову та стягнення з Банку на користь позивачки 9600 дол. США.

Цим же рішенням ухвалено про відшкодування державі судового збору у розмірі 1511 грн. 04 коп. за рахунок Банку.

В апеляційній скарзі Банк ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення його цивільних прав.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 1066, 1068, 1070-1071, 1074 ЦК України за договором банківського рахунку Банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий вкладнику грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Такий же обов'язок покладається на банк і в разі внесення кліентом коштів на банківський вклад, відповідно до вимог ст. 1060 ЦК України.

За користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.

Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Таке ж застереження щодо обмеження прав клієнта або вкладника встановлено і ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Зокрема частиною другої зазначеної статті передбачено, що зупинення видаткових операцій за рахунками юридичних або

фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту

відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків,

передбачених Законом України "Про запобігання та протидію

легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або

фінансуванню тероризму" ( 249-15 ). Зупинення видаткових операцій

здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків,

коли арешт накладено без встановлення такої суми.

З матеріалів справи вбачається, що укладений сторонами договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів( а.с.7), не містить обмежень щодо строків повернення коштів власника поточного рахунку.

Пунктом 1.13 договору банківського вкладу (депозиту) ( а.с.-28) передбачено, що після закінчення строку його дії сума вкладу перераховується банком на поточний рахунок вкладниці

Після закінчення терміну продовження дії договору депозиту, Банк перерахував суму вкладу на поточний рахунок.

05.09.2014 р. позивачка подала заяву про повернення коштів з рахунку, але Банк відмовився від виконання цього розпорядження клієнта.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наявним доказам, дійшов правильного висновку про задоволення вимоги щодо повернення коштів вкладника, правильно виходячи з відсутності доказів наявності у Банку права на обмеження видаткових операцій з рахунку фізичної особи.

Обмеження встановлені постановою Національного Банку №540 від 29.08.2014 р. ( з наступними змінами) стосуються Банківських установ та не можуть служити законними підставами для обмеження прав фізичних осіб - вкладників та власників банківських рахунків щодо повернення належних їм коштів за першою вимогою.

Доводи апелянта про необгрунтованість висновків суду та недоведеність того факту, що позивачка у належній формі зверталася з вимогою про повернення грошей з поточного рахунка, не заслуговують на увагу, оскільки це спростовується поясненнями сторін та даними особового рахунку позивачки з якого вбачається, що доступна до використання сума, яка належить ОСОБА_3 одночасно є заблокованою, тобто фактично недоступною ( а.с 22-23)

Інші доводи апелянта висновків суду не спростовують.

Враховуючи встановлене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.11.2014 р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Т.В. Серебрякова

П.П. Лисенко