Справа № 780/118/14-ц Головуючий у І інстанції Проць Т.В.
Провадження № 22-ц/780/439/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
Категорія 42 13.01.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.

за участю секретаря Петленко І.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши їй житлову кімнату площею 11,5 кв.м., ОСОБА_1 - житлову кімнату площею 19,1 кв.м., залишити в загальному користуванні кухню, ванну, коридор та туалет, а також зобов'язати відповідача не порушувати правила користування жилим приміщенням та дотримуватись норм санітарного стану.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу та відповідачу на праві власності належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_2 проживала зі своєю матір'ю за іншою адресою, а у зазначеній квартирі постійно проживав відповідач. На даний час позивач має намір проживати у спірній квартирі, однак ОСОБА_1 не впускає ОСОБА_2 до квартири. Оскільки сторони не бажають добровільно визначити порядок користування квартирою, позивач просить встановити порядок користування квартирою.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1. Виділено в спільне користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлову кімнату 3 розміром 11,5 кв.м. Виділено в користування ОСОБА_1 в користування житлову кімнату 2 площею 19,1 кв.м. Кухню, коридор, ванну кімнату, туалет залишено в загальному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод у здійсненні права користування ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не допитав свідків, проігнорував заяву представника відповідача про відкладення розгляду справи, чим порушив право відповідача на захист. Суд також не звернув увагу про наявність позовної заяви третьої особи про визнання договору дарування квартири недійсним.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подарували ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 04 вересня 2002 року (а.с.6).

Згідно довідки ПОЖ Української міської ради №2325 від 20 серпня 2014 року в спірній квартирі зареєстрована та проживає ОСОБА_3

Квартира АДРЕСА_1 є двокімнатною та має два ізольовані житлові приміщення: кімнату «2» площею 19,1 кв.м., кімнату «3» площею 11,5 кв.м., кухню площею 8,0 кв.м., коридор площею 6,9 кв.м., ванну площею 2,6 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м., що підтверджується технічним паспортом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що площа жилого приміщення, яку просить виділити позивач, не суперечитиме інтересам іншого співвласника.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до п. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

В той же час з матеріалів справи вбачається, що в зазначеній квартирі зареєстрована та проживає бувший власник квартири ОСОБА_3, що фактично підтверджується довідкою підприємства по обслуговуванню житла Української міської ради (а.с. 39).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України - ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_3 у визначений законом спосіб не втрачала права користування зазначеною квартирою. Тобто право користуватись зазначеним житлом мають три особи, позивач, відповідач та ОСОБА_3

Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач не звернув уваги, що він фактично просить встановити порядок користування квартирою між двома співвласниками, не беручи при цьому до уваги прав на користування цим житлом ОСОБА_3

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Всупереч вимогам зазначеної статті закону, суд першої інстанції встановив порядок користування квартирою ОСОБА_3, тобто вирішив питання про права та обов'язки особи, яка не є відповідачем у справі і жодних позовних вимог до якої не заявлялось позивачем.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що в межах заявлених позовних вимог, позов задоволенню не підлягає, оскільки вимоги позивача не враховують права всіх осіб, що мають право користування зазначеною квартирою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.