Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5823/14/406/15 Головуючий у 1-й інстанції: Андреєв В.В.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 22 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ПАТ «ПУМБ» (далі-Банк) звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 24 листопада 2006 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №5107456, за яким Банк надав позичальнику кредит на суму 21 887 доларів США на строк до 24 листопада 2013 року зі сплатою 11,9 % , а ОСОБА_3 зобов'язалась у строк та на умовах, визначених цим кредитним договором, повернути кредит і сплатити проценти. З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором 18 вересня 2007 року Банком було укладено договір поруки №5669589 з ОСОБА_4, за умовами якого поручитель відповідає перед банком за порушення зобов'язань боржником за основним договором як солідарний боржник. Відповідачі свої зобов'язання перед Банком не виконали, кредит не повернули, внаслідок чого станом на 26 березня 2014 року утворилася заборгованість на суму 22 278, 96 доларів США, із яких заборгованість за тілом кредиту 14 055,65 доларів США, за відсотками 8 223, 31 доларів США. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив про солідарне стягнення заборгованості з боржників і відшкодування судових витрат.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 22 жовтня 2014 року у позові відмовлено за пропуском строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову Банк посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду відповідачі двічі не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, ОСОБА_3 направила електронною поштою заяву про розгляд справи без неї. За таких обставин колегія суддів на підставі ст.305 ч.2 ЦПК України визнала можливим розглянути справу за відсутності відповідачів.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову на підставі пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суд першої інстанції виходив з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитододавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки відповідачі почали порушувати графік погашення кредиту з 16 листопада 2008 року, а з відповідним позовом до суду Банк звернувся тільки у квітні 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності, порушене право Банку не підлягає судовому захисту.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, вони не ґрунтуються на зібраних у справі доказах, а тому з ними не можна погодитися.

Встановлено, що 24 листопада 2006 року Банк уклав з ОСОБА_3 кредитний договір №5107456 на суму 21 887 доларів США строком до 24 листопада 2013 року, повернення якого повинно здійснюватися частинами щомісячно відповідно до графіку (а.с.11-15).

Кредитний договір забезпечений порукою ОСОБА_4, який зобов'язався перед банком відповідати за кредитним договором ОСОБА_3 як солідарний боржник, а також заставою транспортного засобу (а.с.16-18).

У зв'язку з порушенням умов кредитного договору Банком було звернуто стягнення на заставлений автомобіль, який 5 квітня 2013 року був реалізований з прилюдних торгів, а виручені від продажу кошти спрямовані на погашення частини заборгованості у відповідності до п.3.8.1 кредитного договору. Решта кредиту і відсотків позичальником не погашена, станом на 26 березня 2014 р. заборгованість за кредитом становить 22 278,96 доларів США із яких: заборгованість за тілом кредиту 14 055,65 доларів США; по процентам - 8 223,31 доларів США (а.с.6-7, 52).

У зв'язку із неналежним виконанням боржниками своїх грошових зобов'язань 14.02.2014 року Банк направив боржнику і поручителю вимогу про повернення всієї суми заборгованості, яка відповідачами не виконана (а.с.8-10).

За змістом ст.ст.1054, 554 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. ст.256, 267 ч.4 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» N 5 від 30.03.2012 року зі змінами і доповненнями від 07.02.2014 року , при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі в судові засідання жодного разу не з'являлися, про час і місце судового розгляду повідомлялися як судовими повістками, так і засобами телефонного зв'язку. Своїх заперечень проти пред'явленого позову і апеляційної скарги суду не надавали, про застосування судом строків позовної давності не заявляли.

Зважаючи на те, що ч.4 ст.267 ЦК України передбачено застосування наслідків спливу строків позовної давності тільки за заявою сторони у спорі, проте жодна із сторін у цій справі з відповідною заявою до суду не зверталася, відмова суду першої інстанції у захисті порушеного права Банку за спливом строків давності не ґрунтується на законі.

За таких обставин оскаржуване рішення не можна визнати таким, що відповідає вимогам закону і матеріалам справи, а тому на підставі ст.309 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

На підставі ст. 88 ч.5 ЦПК України з відповідачів на користь Банку підлягають стягненню понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанцій у розмірі 3625 грн.99 коп. в рівних частках з кожного (а.с.1,63).

Керуючись ст. ст.307, 309,313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 22 жовтня 2014 року по цій справі скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором №5107456 від 24 листопада 2006 року та договором поруки №5669589 від 18 вересня 2007 року, визначену станом на 26 березня 2014 року в загальній сумі 22 278, 96 доларів США (двадцять дві тисячі двісті сімдесят вісім доларі США 96 центів), із яких заборгованість за тілом кредиту 14 055, 65 доларів США, за відсотками 8 223, 31 долар США.

Стягнути з з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» 3625 грн.99 коп. (три тисячі шістсот двадцять п'ять гривень 99 коп.) компенсації судових витрат в рівних частках з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: