Провадження № 2/521/6542/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, в якому просить зняти арешт та заборону відчуження з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, накладений постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 27.09.2010 року ВП №В-6/809. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що йому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1. З метою реалізації належним позивачу майном він звернувся до приватного нотаріуса, де йому з усної співбесіди стало відомо, що на належну йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 27.09.2010 року ВП №В-6/809 накладено арешт. У зв'язку із чим позивач звернувся до Малиновського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ з заявою про зняття арешту з належного йому нерухомого майна. 15.10.2015 року позивачем була отримана відповідь, що: згідно акту про знищення виконавчих проваджень від 2010 року на підставі п.п. 9.9. «Про затвердження Порядку роботу з документами в органах державної виконавчої служби» затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить три роки, крім виконавчих проваджень завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, таким чином, у зв'язку з тим, що архівні виконавчі провадження за 2010 рік знищені у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання, встановити підстави накладення арешту та вирішити питання щодо зняття арешту не виявляється можливим та повідомлено, що він, ОСОБА_1 має право звернутись до Малиновського районного суду м. Одеси з відповідною позовною заявою про зняття арешту. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з наведеним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав, а також просив суд розглянути справу у його відсутності.

Представник Малиновського ВДВС ОМУЮ в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові пояснення, в яких просив суд справу розглядати справу без участі представника ВДВС. У письмових поясненнях вказується, що згідно з п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить три роки, крім виконавчих проваджень завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, таким чином, у зв'язку з тим, що архівні виконавчі провадження за 2010 рік знищені у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання, н підстави накладення арешту не виявляється можливим. Таким чином вирішити питання зняття арешту з майна ОСОБА_1 1965 року народження, поза судовим шляхом не представляється можливим.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлового-комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 31.10.2002 року квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках, яке зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 3-І8570. Дане свідоцтво зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 05.12.2002 року за № 201-стр.82-кн.462 пр.

Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованого 28.10.2015 року, з вказаними параметрами запиту в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна знайдено:

тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 10324706; зареєстровано: 05.10.2010 року 14:44:49 за № 10324707 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 27.09.2010, першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ВП № В-6/809; об'єкт обтяження: квартира, 1/2 частина, адреса: АДРЕСА_3; власник: ОСОБА_1; обтяжував: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Досліджені правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_4 підтверджують право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину даної квартири.

Як вбачається з листа №1620 від 29.10.2015 року адресованого на адресу Малиновського районного суду м. Одеси, в.о. начальника Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ, даних щодо виконавчого провадження ВП № В-6/809, та даних щодо незавершених виконавчих проваджень стосовно гр. ОСОБА_1, 1965 року народження та даних щодо обтяжень його майна Малиновський відділ державної виконавчої служби ОМУЮ, в межах компетенції, повідомив, що згідно з п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить три роки, крім виконавчих проваджень завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, таким чином, у зв'язку з тим, що архівні виконавчі провадження за 2010 рік знищені у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання, н підстави накладення арешту не виявляється можливим. Таким чином вирішити питання зняття арешту з майна ОСОБА_1 1965 року народження, поза судовим шляхом не представляється можливим.

При таких обставинах, судом встановлено, що існує арешт на майно, яке належить ОСОБА_1.

Зі змісту ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», вбачається, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

З аналізу викладеної норми вбачається, що державною виконавчою службою не вжито дій направлених на скасування запобіжних заходів, що призвело до порушення майнових прав позивача.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так, за ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

З зазначених вище підстав, враховуючи викладене, суд вважає можливим захистити право власності позивача, задовольнивши його позовні вимоги, про зняття арешту з майна.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 16, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Конституції України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт р/н 10324707 з 1/2 частини квартири АДРЕСА_5, що належить ОСОБА_1, накладений постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 27.09.2010 року, ВП № В-6/809.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі десяти днів.

Головуючий: