Номер провадження: 22-ц/785/3185/15
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія і газ Україна" на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія і газ Україна" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ТОВ "Енергія і газ Україна" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що з вона з ТОВ "Енергія і газ Україна" перебувала у трудових відносинах, 08.08.2014 року позивачка була звільнена за угодою сторін наказом №64-п від 08.08.2014 року, згідно якого їй повинні були виплатити три середньомісячні заробітку, однак, однак передбачена наказом про звільнення сума виплачена не була, з приводу чого вона вимушена була звертатись до різних інстанції, втратила спокій, вимушена була брати кошти у борг, відкласти лікування, мала інші незручності, що негативно вплинуло на її психологічний стан. В зв'язку з чим просила суд стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку при звільненні в розмірі 49781 грн. 25 коп. та 15000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2015 року позов ОСОБА_2 до ТОВ "Енергія і газ Україна" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, стягнення моральної шкоди задоволений частково.

Стягнуто з ТОВ "Енергія і газ Україна" на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 3975 грн. у якості середнього заробітку за час затримки розрахунку після звільнення 08.08.2014 року по день фактичного розрахунку 28.08.2014 року, моральну шкоду у розмірі 500 грн., а також судовий збір.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ "Енергія і газ Україна" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення моральної шкоди скасувати, та відмовити у задоволені позовних вимог в цій частині, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. В іншій частині рішення не оскаржується.

В судове засідання сторони не з'явилися, про слухання справи були сповіщені належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с. 66-68).

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебувала з ТОВ "Енергія і газ Україна" у трудових відносинах. В період з 18.05.2011 року по 07.08.2014 року у відповідності до ст.179 КЗпП України знаходилась у відпустці у зв'язку з народженням дитини.

08.08.2014 року ОСОБА_2 звільнена за угодою сторін наказом №64-п від 08.08.2014 року, згідно якого їй повинні були виплатити три середньомісячні заробітні плати.

Розмір середньоденної заробітної плати позивачки становив 198 грн. 75 коп.

Також судом було встановлено, що ТОВ "Енергія і газ Україна" в день звільнення ОСОБА_2 розрахунок з нею не здійснив, переказ розрахунку у зв'язку зі звільненням було здійснено підприємством на рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_2 у ПАТ "ВТБ Банк" лише 28.08.2014 року.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом лише у випадках, зокрема, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачці при звільненні своєчасно не було виплачено передбачені наказом три середньомісячні заробітки, тому, з урахуванням відсутності спору про розмір такої виплати та фактичним перерахуванням коштів на рахунок позивачки 28.08.2014 року, вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні судом були задоволені частково та стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за 20 днів у період з 08.08.2014 року по 28.08.2014 року.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України власник або уповноважена особа повинен відшкодувати моральну шкоду у випадку, якщо з вини адміністрації були порушені законні права і інтереси працівника, а при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Під час розгляду справи було встановлено, що заробітна плата працівника є єдиним джерелом для влаштування свого життя та життя своєї родини, а відсутність грошових коштів на це привело до втрати нормальних життєвих зв'язків та додаткових зусиль з боку позивачки для організації свого життя, на підставі вищевикладеного суд виходячи з принципу розумності і справедливості, стягнув на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "Енергія і газ Україна" про те, що в ході судового засідання ОСОБА_2 не були надані докази щодо наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням ТОВ "Енергія і газ Україна" та його вини в її заподіянні, в зв'язку з чим, суд не повинен був стягувати моральну шкоду, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що оскільки відповідачем при звільненні позивачці своєчасно не було виплачено передбачені наказом три середньомісячні заробітки, що призвело до моральних страждань позивачки, моральна шкода повинна бути сплачена у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія і газ Україна" - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва