Справа № 367/1764/14-ц Головуючий у І інстанції Мікулін А.В.
Провадження № 22-ц/780/699/15 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко
Категорія 29 27.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Поліщука М.А., Іванової І.В.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 4 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання попереджень щодо припинення постачання електроенергії недійсними та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 6 березня 2013 року він з ПАТ «Київобленерго» переуклав договір про користування електричною енергією, в якому був зареєстрований лічильник за № 03268495 типу Меркурій встановлений в травні 2009 року і обліковує енергію в режимі пік, напівпік, ніч по різним тарифам з первинними показами Т1-7, 8 (пік). Позивач сплачував за спожиту енергію по рахунках, які направлялися відповідачем шляхом внесення фактичних показів лічильника. В подальшому відповідач надіслав позивачу низку попереджень про припинення електропостачання із зафіксованим боргом за використану електроенергію.

Позивач вказує, що жодного разу не отримував додаткового платіжного документу чи листа щодо неправильних розрахунків (недоплаті) по оплаті квитанціями розрахункової книжки. Під час укладання договору про користування електричною енергією, сторони дійшли згоди про відсутність заборгованості і тому графік погашення не складався. Оскільки споживач кожного місяця сплачує за електричну енергію по фактичним показникам лічильника, зазначені борги в попередженнях є некоректними. Попередження про постачання електроенергії формуються на підставі відповідних місячних рахунків, тому відсутність рахунків, розрахунків до цих попереджень є наслідком їх недійсності.

Позивач вважає, що його підпис в усіх попередження є підробленим, а дії ПАТ «Київобленерго» щодо надісланих попереджень про припинення постачання електричної енергії, які не підкріплені рахунками, без підпису споживача про їх отримання вважає незаконними.

Крім того, згідно вимог ст. 4, 5, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» ст. 23, 1167 ЦК споживач у разі порушення його прав має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода, яка завдана позивачу, полягає в тому, що він як ліквідатор ЧАЕС І категорії та інвалід ІІ групи, постійно перебуває в нервовому напруженні, яке впливає на стан здоров'я, необхідності перебування на лікуванні та очікування в будь-який момент відключення електричної енергії.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсними надіслані ПАТ «Київобленерго» попередження про припинення електропостачання, а саме попередження № від 31 жовтня 2013 року із зафіксованим боргом в розмірі 1 577,95 грн.; № від 1 грудня 2013 року з боргом - 1 476,12 грн.; № від 31 грудня 2013 року з боргом - 1 580,94 грн. № від 30 січня 2014 року з боргом - 2 020,94 грн.; № від 1 березня 2014 року з боргом - 2 354,37 грн., № 00000007 від 22 квітня 2014 року з боргом - 1 772,27 грн. та № від 31 травня 2014 року з боргом - 1 694,78 грн. Зобов'язати ПАТ «Київобленерго» відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 4 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, 18 грудня 2014 року позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що незважаючи на те, що обраний спосіб захисту своїх прав не в повній мірі узгоджується з положеннями ст. 16 ЦК України, але в задоволенні законних вимог позову не може бути відмовлено з формальних міркувань.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так судом встановлено, що 6 березня 2013 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ «АЕС Київобленерго» договір про користування електричною енергією за № 200569695, в якому був зареєстрований лічильник за № 03268495 типу Меркурій.

У зв'язку з перевіркою розрахунків, відповідач надіслав позивачу попередження про припинення електропостачання, а саме попередження № від 31 жовтня 2013 року із зафіксованим боргом в розмірі 1 577,95 грн.; № від 1 грудня 2013 року з боргом - 1 476,12 грн.; № від 31 грудня 2013 року з боргом - 1 580,94 грн. № від 30 січня 2014 року з боргом - 2 020,94 грн.; № від 1 березня 2014 року з боргом - 2 354,37 грн., № 00000007 від 22 квітня 2014 року з боргом - 1 772,27 грн. та № від 31 травня 2014 року з боргом - 1 694,78 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обраний спосіб захисту не відповідає ст. 16 ЦК України та не надано доказів наявності порушення прав ОСОБА_1 з боку ПАТ «Київобленерго».

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Стаття 16 ЦК України визначає вичерпний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Зважаючи на рекомендації, викладені у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це.

В даному випадку відносини між громадянами та енергопостачальником регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року. Як передбачено п. 35 ПКЕЕН енергопостачальник має право відключити споживача, зокрема, у разі порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості.

Відповідно до п. 27 ПКЕЕН у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного в договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно врахував наведені норми закону та встановив всі фактичні обставин справи, зокрема той факт, що попередження про припинення електропостачання є заходом врегулювання договірних відносин між сторонами, вони носять рекомендаційний характер і не являються рішенням чи бездіяльністю відповідача, що може визнаватися недійсною в судовому порядку.

Таким чином суд обґрунтовано вважав, що законом не передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання попереджень щодо припинення постачання електроенергії недійсними, адже позовна заява не містить обґрунтувань, в чому ж конкретно порушуються права позивача, які його права порушуються і взагалі в чому полягає вина відповідача в порушенні цих прав.

Ураховуючи вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 зазначає, що покази в рахунках не відповідали фактичним і тому з'явилися розбіжності щодо кількості спожитої електричної енергії та її вартості. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було не вірно нараховано розмір заборгованості за електропочтачання.

Поруч з цим рішеннями судів різних інстанцій ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позовів про встановлення кількості спожитої енергії та її вартості, про визнання боргу незаконним та стягнення моральної шкоди, а також про визнання рахунків на оплату електроенергії невірними та такими, що не підлягають оплаті.

Крім того, оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від попередньої, колегія суддів приходить до висновку про відмову і в задоволенні даної вимоги.

За таких обставин доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 4 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді: