АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

17 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.,

при секретарі: Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, в інтересах якого діє ХалпахчієваЄвгенія Володимирівна,

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року

у цивільній справі за позовом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків, в якому, посилаючись на те, що у ході перевірки фінансово-господарської діяльності позивача, було встановлено порушення, які допущені з вини ОСОБА_2, просив суд стягнути з останнього завдані збитки у сумі 167576,93 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року в задоволені позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказував на те, що суд першої інстанцій, дійшовши обгрутнованого висновку про обов'язок відповідача відшкодувати заподіяну шкоду, безпідставно вважав, що позивачем було пропущено строк позовної давності. Зазначив, що Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (далі - Концерн РРТ) вчинялись дії для підготовки справи до суду.

Просив скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, з підстав наведених в ній.

ОСОБА_2 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 01 березня 1996 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу інженером другої частини Виконавчої дирекції Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення. На цій посаді він працював до 16 січня 2007 року, після чого був переведений на роботу інженером першої категорії відділення мобілізаційної підготовки Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення. З 12 листопада 2009 року і до сьогодні відповідач займає посаду провідного інженера відділення мобілізаційної підготовки Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення.

З 21 травня 2013 року по 20 серпня 2013 року Державною фінансовою інспекцією України було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення за період з 01 січня 2011 року по 31 березня 2013 року та окремих питань його фінансово-господарської діяльності за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2010 року.

У ході ревізії були виявлені численні порушення фінансової дисципліни на підприємстві, про що зазначено в акті ревізії від 20 вересня 2013 року №06-21/70. Зокрема, перевіркою відповідності сплаченої вартості товарів, робіт та послуг умовам укладених договорів встановлено здійснення зайвих виплат внаслідок завищення обсягу наданих послуг у сумі 167576,93 грн., що є порушенням ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в частині здійснення бухгалтерського обліку на підставі первинних документів, які містять недостовірне дані, та п. 1, п. 7, п. 9 Положення про добровільну пожежну дружину (команду), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року №136 в частині здійснення страхування пожежної дружини (команди) без її створення у встановленому законодавством порядку. Порушення було допущено з вини провідного інженера відділу мобілізаційної підготовки Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення ОСОБА_2, який відповідно до посадової інструкції організовує виконання правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на вдосконалення та координацію пожежно-профілактичної роботи, розробку комплексних заходів щодо поліпшення пожежної безпеки в концерні, у його філіях та підприємствах. Унаслідок допущеного порушення Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення спричинено збитки на суму 167576,93 грн.

Cуд першої інстанції, встановивши вину ОСОБА_2 та вважаючи, що підстави для поновлення строку для звернення до суду з позовом на які посилався позивач не є поважними, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Рішення суду в частині встановлення вини ОСОБА_2 сторонами не оскаржено, тому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не перевіряє законність й обґрунтованість рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Статтею 233 КЗпП України встановлено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Зокрема, за приписами ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

У п. 20 постанови № 14 від 29.12.1992 року Пленум Верховного Суду України наголошує на необхідності перевірки судами, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування.

За умовами ч. 1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила.

Днем виявлення шкоди вважається день, коли роботодавцю стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. У разі встановлення факту заподіяння шкоди за результатами інвентаризації матеріальних цінностей, ревізії або перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства днем виявлення шкоди вважатиметься день підписання відповідного акта, висновку комісії або іншого документа, у якому зафіксовано результати перевірок, проведених відповідними уповноваженими органами чи посадовими особами.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач дізнався про заподіяння йому шкоди 20 серпня 2013 року, коли Державною фінансовою інспекцією України було складено акт планової ревізії фінансово-господарської діяльності Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення за період з 01 січня 2011 року по 31 березня 2013 року та окремих питань його фінансово-господарської діяльності за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2010 року №06-21/70, з яким ознайомився керівник позивача, про що свідчить його особистий підпис в акті. (а.с. 11-15)

У вказаному акті зазначено, що відповідно до договору від 22.03.2011 № 020-000915/001 ВО платіжним дорученням від 28.03.2011 № 26598 перераховано страховій компанії «Брокбізнес» 84 471,77 грн. без ПДВ за послуги по обов'язковому особистому страхуванню працівників відомчої та місцевої охорони і членів добровільних пожежних дружин (команд). Вказано, що зазначені порушення допущено провідним інженером відділу мобілізаційної роботи ОСОБА_2, який відповідно до посадової інструкції організовує виконання правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на вдосконалення та координацію пожежно-профілактичної роботи, розробку комплексних заходів щодо поліпшення пожежної безпеки у Концерні РРТ, у його філіях та підприємствах.

Крім того, 06 листопада 2013 року Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення отримав вимогу Державної фінансової інспекції України, в якій, вимагалося вжити заходів щодо відшкодування шкоди, спричиненої концерну винними діями ОСОБА_2

Відповідно до ст. ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для поновлення строку для звернення до суду з позовом, на які посилається позивач, не є поважними.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів щодо поважності причин пропуску строку позовної давності.

Проте, згідно положень ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджених наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи ту обставину, що позовні вимоги про стягнення збитків заявлено Концерном радіомовлення, радіозв'язку 17 листопада 2014 року, тобто поза межами строку, встановленого ч. 3 ст. 233 КЗпП України, відповідачем до винесення рішення зроблено заяву про застосування строків позовної давності, а причини пропуску строків позовної давності, судом визнано не поважними, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, в інтересах якого діє Халпахчієва Євгенія Володимирівна, - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/16412/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4338/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Андрейчук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.