УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

13 березня 2015 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Лакомська Ж. І.,

розглянувши у заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації, Львівської обласної державної адміністрації, третьої особи ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу квартири недійсним суд ,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації, Львівської обласної державної адміністрації, третьої особи ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу квартири недійсним.

В забезпечення даного позову представник позивача подала заяву в якій просить накласти арешт на квартиру №7, яка знаходиться за адресою м.Винники, вул. Винна Гора18, що належить ОСОБА_3 інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації.

Заяву мотивує тим, що вказана вище квартира є предметом даного спору, на даний момент спірна квартира належить відповідачу ОСОБА_3 інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації, представник відповідача не з»являється в судове засідання та відповідно може розпорядитися вказаною квартирою та відчужити її на користь інших осіб, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Оглянувши матеріали заяви вважаю, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову, повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів заяви вбачається, що позивач не надав суду доказів реальності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Тому враховуючи наведене, слід відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу апеляційному суду Львівської області в порядку та в строки передбачені ст.294 ЦПК України через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Лакомська Ж. І.