Справа № 405/209/15-ц
Провадження №2/405/29/15
У Х В А Л А

16 січня 2015 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в якому просить стягнути з відповідачів на свою користь борг за договором позики у розмірі 142 784 грн. 00 коп., судові витрати по справі, а також накласти арешт на майно відповідачів, а саме: нерухоме майно - будинки за адресою: м. Кіровоград, вул. Звенигородського, 2-Д, пров. 9-го Січня, 1 та рухоме майно - автобус «Неоплан», N 216, 1993 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє особам, які беруть участь у справі у здійсненні їх прав, на підставі чого, вивчивши зміст вказаної заяви, вважаю за потрібне запропонувати позивачу ОСОБА_1 привести заяву про стягнення боргу за договором позики у відповідність до вимог ст. 119 ЦПК України.

ОСОБА_4 Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року за № 10-1386/0/4-12 визначено, що при застосуванні у судовій практиці норм ЦПК України, суди повинні дотримуватися прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

Оскільки пред`явлення позову - це процесуальна дія, яка здійснюється у порядку встановленому ЦПК України, справи позовного провадження повинні розглядатися судом на підставі поданої позивачем позовної заяви, яка повинна за формою та змістом відповідати закону.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви встановлені ст. 119 ЦПК України.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі.

Як вбачається з позову, останній пред'явлено, зокрема, і до відповідача ОСОБА_3, а тому позивачу необхідно зазначити ім `я та по-батькові відповідача ОСОБА_3.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 119 ЦПК України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Якщо позовна заява підписується представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження (ч.8 ст. 119 ЦПК України).

Додана до матеріалів копія позовної заяви взагалі не містить підпису позивача або його представника.

Крім того, відповідно до ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У порушення вимог зазначеної норми, позовна заява подана в двох екземплярах, що позбавляє суд можливості направити її для ознайомлення відповідачу у справі.

Крім того, позивач в позовній заяві просить в забезпечення позову, накласти арешт на майно відповідачів, а саме: нерухоме майно - будинки за адресою: м. Кіровоград, вул. Звенигородського, 2-Д, пров. 9-го Січня, 1 та рухоме майно - автобус «Неоплан», N 216, 1993 року випуску, державний номер НОМЕР_1, однак за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне окреме клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, яка має відповідати вимогам, зазначеним у ст.ст.151, 152 ЦПК України.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 4 статті 151 ЦПК України передбачено, що до заяви про забезпечення позову додається документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Законом України Про судовий збір передбачено, що ставка судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати станом на 1 січня календарного року, в якому заява подається до суду.

Таким чином, позивач у даному випадку повинен подати відповідне окреме клопотання у формі мотивованої заяви про забезпечення позову, з дотриманням вимог, зазначених у ст.151 ЦПК України та сплатити судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 121 грн. 80 коп.

Враховуючи, що даний позов подано без додержання вимог, викладених в ст.119 ЦПК України, то відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України він підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись п.2 ч.2 ст.119, ч. 1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Запропонувати позивачу в установлений строк виправити зазначені в ухвалі недоліки.

В разі невиконання вказаних вимог позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині визначення розміру судових витрат до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м.Кіровограда шляхом подання протягом пяти днів з дня її отримання апеляційної скарги. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова