Справа № 913/94/2012
Провадження № 22-ц/779/237/2015
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В. М. В.
Суддя-доповідач Шишко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів: Ковалюка Я.Ю., Матківського Р.Й.,

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Рожнятівського районного суду від 12 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 12 грудня 2014 року поновлено ОСОБА_2 пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку із цим, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2

Представник апелянта свої вимоги обґрунтовує тим, що законодавець надає можливість поновити строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання тільки у випадку поважності причин пропуску такого строку. Поважними можуть бути тільки причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчі документи мали бути пред'явленні до виконання до 06.09.2013 року, тобто позивачем пропущений відповідний строк і жодної поважної причини такого пропуску не наведено ні в заяві про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, ні в оскаржуваній ухвалі суду.

ОСОБА_2 у своїй заяві мотивувала пропуск строку обіцянкою боржника добровільно виконати рішення суду. В той же час, у судовому засіданні заявниця стверджувала, що боржник постійно скандалить, отже вірити в обіцянку добровільно виконати грошове зобов'язання не було жодних підстав і така обіцянка не може бути визнана поважною причиною пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Не може бути визнано поважними і інші обставини, наведені заявником, зокрема перегляд рішення суду першої інстанції за її заявами.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи представника апелянта, заперечення заявниці та її представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа, суд першої інстанції виходив із того, що у даному випадку наявні поважні причини для поновлення пропущеного процесуального строку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як встановив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Рожнятівського районного суду від 21.03.2012 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна. Проведено розподіл будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 та присуджено ОСОБА_2 нерухомого майна на загальну суму - 201758 грн. 88 коп., а ОСОБА_3 на суму 253769 грн. 71 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 25535 грн. компенсації за більшу частину присудженого майна та 1956 грн. в рахунок компенсації судових витрат по справі. З ОСОБА_2 стягнуто у дохід держави 2146 грн., а з ОСОБА_3 - 2317 грн. судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.09.2012 року рішення Рожнятівського районного суду від 21.03.2012 року в частині стягнення судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 51 грн. державного мита, 120 грн. витрат по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, 3000 грн. вартості проведеної будівельно-технічної експертизи та 1400 грн. витрат на оплату правової допомоги. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 3168 грн. судового збору. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Додатковим рішенням Рожнятівського районного суду від 05.12.2012 року зобов'язано ОСОБА_3 демонтувати дверні прорізи між приміщеннями 1-1 та 1-2, 1-1 та 1-3, 1-5 та 1-4, 1-1 та 1-4. Зобов'язано ОСОБА_2 встановити дверні прорізи між приміщеннями 1-3, 1-5 та 1-4, 1-3 та 1-2.

11 серпня 2014 року ОСОБА_2 подала до Рожнятівського районного суду заяву про видачу належним чином оформлених виконавчих листів у даній справі та отримала їх - 20.08.2014 року (а.с.219).

Отримавши виконавчі листи, ОСОБА_2 з'ясувала, що строк пред'явлення виконавчих листів до виконання встановлений до 06.09.2013 року (а.с.223-226). Це і стало підставою для звернення ОСОБА_2 із заявою про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчих листів.

Відповідно до статті 129 Конституції України рішення суду є обов'язковим до виконання.

Згідно п.1 ст. 21 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом одного року.

Відповідно до ч.1 ст.371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналогічне положення містить ч.2 ст.24 ЗУ "Про виконавче провадження", згідно якої стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, повинен з'ясувати причини пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

На думку колегії суддів, обставини справи свідчать про поважність причин пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, що є підставою для його поновлення, оскільки ОСОБА_2 після набрання рішенням законної сили повторно зверталась із заявами про його перегляд. Крім того, справа переглядалась судом касаційної інстанції і тільки 25.09.2013 року суд касаційної інстанції постановив остаточну ухвалу у даному спорі (а.с.241).

Сторони підтвердили, що існувала можливість добровільного виконання рішень суду у даній справі, оскільки боржник (ОСОБА_3) спочатку часткового виконав рішення суду, а саме перейшов проживати у свою частину будинку, однак в подальшому незважаючи на обіцянки, решту так і не виконав, що змусило заявника звертатись за отриманням виконавчих листів.

Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції "Право на справедливий суд", гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. У статті 6 Конвенції детально прописано процесуальні гарантії, які надають сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас цією статтею передбачено виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б продовжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства Права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, однак не менш важливою за інші стадії.

Відмовивши у задоволенні заяви ОСОБА_2, суд по суті би позбавив стягувача можливості виконати судове рішення, яке набрало законної сили.

Також слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання врахував вищевказані обставини справи, вимоги діючого матеріального та процесуального законодавства, дійшов до обґрунтованого висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_2 строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання та гарантував її право на справедливий розгляд справи судом.

На підставі вищевикладеного, колегія судів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому вона не підлягає скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Рожнятівського районного суду від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий А.І. Шишко

Судді: Я.Ю. Ковалюк

Р.Й. Матківський