Справа № 200/2768/15-ц
провадження № 2/200/1602/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго" про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнення, посилається на те, що 05.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 4001/433 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, згідно умов якого відповідач зобов"язаний надійно постачати йому електричну енергію з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості за адресою с. Спаське, вул. Жовтнева, 21Б. Вранці 08.12.2014 року за ініціативою Новомосковського РЕМ було проведено технічну перевірку будинку 21-Б по вул. Жовтневій у с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області, про що було складено акт про виконання технічної перевірки енергопостачальною компанією, під час зазначеної перевірки було проведено заміну запобіжника-автомата лінії електроспоживання зазначеного будинку. Менш, ніж через 15 хвилин після заміни нові автоматичні запобіжники спрацювали, відключив постачання електроенергії, після чого, не дивлячись на відключення у будинку всіх електроприладів автоматичні запобіжники не фіксувалися у положенні вмикання, завжди повертаючись у положення відключення подачі електроенергії, в наслідок чого до його будинку з ранку 08.12.2014 року припинилося постачання електроенергії.

Позивач зазначає, що у цей же день він звернувся до кол-центру відповідача з вимогою щодо усунення зазначеної несправності. Заміна автоматичного вимикача була здійснена відповідачем лише 10.12.2014 року, про що було складено відповідний акт, при цьому відповідач був вимушений придбати за власні кошти новий автоматичний вимикач у кількості 2 шт., що підтверджується відповідним касовим чеком. Позивач посилається на те, що він звернувся до відповідача з вимогою щодо усунення несправності о 14:04 год. 08.12.2014 року, а постачання електроенергії було відновлено о 10:40 год. 10.12.2014 року. Таким чином, постачання електроенергії було припинено більш ніж на одну добу, кількість невідпущеної електроенергії складає 27,76 Квт., при цьому він виходить з наступного розрахунку: згідно відповіді Новомосковського РЕМ № 182/0324 від 21.04.2015 року на адвокатський запит, середнє споживання електроенергії за період шість місяців (з червня по листопад 2014 року) склало 2501 кВт/год., отже середнє споживання за день склало 2501 Квт/год/180 днів=13,88 Квт/год., вартість споживання електроенергії за два дні становить 13,88*2*0,3084=8 грн. 56 коп., п"ятикратний розмір неспожитої електроенергії складає 8,56 грн.*5=42,80 грн. Окрім того, він був фактично змушений придбавати автоматичні вимикачі за власні кошти, згідно касового чеку вартість вимикачів склала 110 грн.

Також, позивач у позові зазначає, що у відповіді Новомосковського РЕМ № 182/0324 від 21.04.2015 року на адвокатський запит є посилання на п.2.4. ПКЕЕ, п.1.11 Договору про користування електричною енергією, згідно якого межа розподілу встановлюється на вихідних клемах приладу обліку на фасаді будинку, схему підключення, згідно якої автоматичні запобіжники встановлені після лічильника електричної енергії. Проте, згідно вищевказаної відповіді, 08.12.2014 року роботи виконувалися Новомосковським РЕМ та було встановлено автоматичні вимикачі останнього (п.п.3-4 відповіді). Відтак, оскільки відповідач самостійно виконав роботи з заміни працюючих автоматичних запобіжників на такі, що вийшли з ладу через 10 хвилин після їх встановлення, вважає, що останній має відповідати за неналежним чином виконані зобов"язання (встановлення автоматичних запобіжників неналежної якості) і має відшкодувати понесені ним витрати на придбання автоматичних вимикачів у розмірі 110 грн.

Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 42,80 грн. у якості штрафу за невідпущену електричну енергію та грошові кошти в сумі 110,00 грн. у якості відшкодування витрат на придбання автоматичних вимикачів.

В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені в позові та в уточнені до нього, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість.

Вислухавши представників сторін, свідків, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1, 2 ст.22 цього Кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, 05.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 4001/433 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, згідно п.1.1. умов якого відповідач зобов"язаний постачати електричну енергію за адресою с. Спаське, вул. Жовтнева, 21Б відповідно до потужності 3,0 кВт. електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості, а споживач зобов"язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п.1.4. Договору за вказаною адресою встановлені запобіжники чи запобіжні автомати типу АВ на напругу 220 Квт., струм 16А, з номером однофазного приладу обліку ЛЕ 1101, 5-50А.

Пунктом 1.11. Договору передбачено, що межа розподілу встановлюється на відхідних клемах прибору обліку на фасадах будинку.

Розділом 2 даного Договору передбачені права споживача? зокрема, на отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами; відшкодування згідно з законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав; оскарження дій представників енергопостачальника; якісне обслуговування електричних мереж, розрахункових приладів обліку; відшкодування збитків, завданих споживачеві з вини енергопостачальника у разі необгрунтованого припинення електропостачання через недодержання умов цього договору.

. Відповідно до п.3.2. Договору енергопостачальник має право перевіряти стан приладів обліку та знімати покази відповідно до умов договору, проводити обстеження електроустановок споживача щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що у випадках переривання постачання електроенергії споживачу на термін більше однієї доби з вини енергопостачальника, останній сплачує споживачу штраф у розмірі п"ятикратної вартості не відпущеної електроенергії.

Встановлено судом, що 08.12.2014 року при проведенні рейдової перевірки представниками ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" за адресою с. Спаське, вул. Жовтнева, 21-б було встановлено, що навантаження у вказаному домоволодінні складає 25 Ампер, що не відповідало умовам п.1.4. вказаного Договору про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, відповідно до якого в схемі електропостачання споживача за вищевказаною адресою с. Спаське, вул. Жовтнева, 21б повинні бути встановлені запобіжні автомати типу АВ на напругу 220В, струм 16А.

В цей же день 08.12.2014 року працівниками відповідача були виконані роботи по приведенню схеми електропостачання будинку у відповідність до умов договору, а саме: зняті автоматичні запобіжники з номіналом 50 Ампер, які були задіяні у схемі електропостачання та віддані позивачу; встановлені автоматичні запобіжники з номіналом 16 Ампер; проведена технічна перевірка стану і схеми підключення, що підтверджується Актом відповідача, який перебуває в матеріалах справи. Після виконання зазначених робіт постачання електричної енергії споживачу не припинялося, що не спростовано позивачем.

08.12.2014 року позивач за телефоном гарячої лінії звернувся Call-центру ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" стосовно заміни автоматичного вимикача, який вийшов з ладу, 09.12.2014 року у зазначений спосіб до відповідача надійшло повторне звернення позивача щодо термінів виконання заміни автоматичного вимикача, що підтверджується листом ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" від 17.12.2014 року № 24582/1078. При цьому про відсутність електричної енергії за вказаною адресою позивач не повідомляв, що ним не спростовано.

10.12.2014 року працівниками ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" були виконані роботи по заміні автоматичних вимикачів та складений акт технічної перевірки енергопостачальною компанією.

Відносини між споживачами електричної енергії та енергопостачальником регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28. . Зазначені Правила обовязкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Відповідно до п.3 цих Правил споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником.

У відповідності до п. 42 Правил споживач зобов»язується забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати доступ представникам енергопостачальника після пред»явлення ними службових посвідчень до квартири або до іншого обєкту для обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення обліку в квартирі або на іншому обєкті споживача.

Згідно п. 37 Правил позивач має право проводити технічну перевірку (перевіряти справність приладів обліку, знімати показання відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку).

Відповідно до п.47 Правил енергопостачальник не несе відповідальності за тимчасове припинення постачання електричної енергії, постачання електричної енергії, параметри якості якої не відповідають показникам, зазначеним у договорі, або за шкоду, заподіяну споживачу, якщо доведе, що вони виникли не з його вини, а в наслідок дії обставин неперебойної сили або з вини споживача.

Відповідно до п.1.2. Правил межа експлуатаційної відповідальності - точка розподілу електричної мережі за ознакою договірних зобов"язань з експлуатації тих чи інших її ділянок або елементів, встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.2.4. Правил межа експлуатаційної відповідальності між споживачем - фізичною особою, об"єднанням співвласників (власником) багатоквартирних будинків та/або власником електричних мереж за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок встановлюється: у разі кабельного вводу або використання ізольованого проводу при відгалуженні від лінії електропередачі - на наконечниках кабелю живлення або ізольованого проводу на ввідному пристрої будівлі, якщо ввідно-розподільний пристрій розташований усередині будівлі, або на вихідних клемах розрахункового засобу обліку, якщо ввідно-розподільний пристрій та засіб обліку розміщені ззовні будівлі.

Відповідно до п.1.11. Договору про користування електричною енергією, укладеного між позивачем та відповідачем, межа розподілу встановлюється на вхідних клемах приладу обліку на фасаді будинку.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів того, що автоматичні вимикачі у його будинку вийшли з ладу, в тому числі з вини енергопостачальника? яким є відповідач. Крім того, позивачем не надано доказів відсутності електропостачання у зазначений у позові період за вказаною адресою, в тому числі з вини відповідача.

Також, оскільки запобіжні лічильника встановлені після лічильника електричної енергії, що підтверджується схемами підключення, зазначеними в актах про виконання технічної перевірки енергопостачальною компанією від 08.12.2014 року та 10.12.2014 року, та не спростовано в суді, то відповідальність за технічний стан автоматичних вимикачів покладена на споживача, яким є у даному випадку ОСОБА_1 Тому у випадку виходу з ладу електрообладнання, за технічний стан якого несе відповідальність позивач як споживач, витрати на ремонт або встановлення нового обладнання повинен нести позивач.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача про відшкодування грошових коштів за придбання автоматичних вимикачів в сумі 110 грн. задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 42,80 грн. за недовідпущену електричну енергію, зважаючи на наступне.

В обгрунтування цим вимог позивач посилається на те, що кількість невідпущеної електроенергії складає за період з 14-04 год. 08.12.2014 року по 1-40 год. 10.12.2014 року складає 27,76 Квт., виходячи з середнього споживання електроенергії за день 2501 Квт/год/180 днів = 13,88 Квт/год., тому вартість споживання електроенергії за два дні становить 13,88*2*0,3084=8 грн. 56 коп., п"ятикратний розмір неспожитої електроенергії складає 8,56 грн.*5=42,80 грн.

Разом з цим, позивачем не надано доказів того зазначеного ним розміру середнього споживання електричної енергії, натомість відповідно до картки особового рахунку позивача, наданої відповідачем, позивачем в грудні 2014 року було спожито 371 кВт/год, при цьому умовами п.4.1. Договору про користування електричною енергією передбачено середньомісячне споживання електроенергії в обсязі 200 кВт/год.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивачів не підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго" про стягнення грошових коштів.

Витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги

Суддя Т.О. Кудрявцева