АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4596/15 Справа № 200/7146/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Кудрявцева Т. О. Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Болтунової Л.М

суддів: Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі: Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року, по цивільній справі за позовами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом вселення ,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року.

Зазначеним рішенням усунуті перешкоди ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом їх вселення в нього. Вирішено питання щодо судових витрат.

Як на підстави апеляційної скарги відповідач посилався на те, що судом неповно були з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки не відповідають обставинам справи, а також були порушені норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, який є батьком відповідача ОСОБА_2 та дідом позивачів.

За життя ОСОБА_6 належало 43/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, яке складалося з двох будинків, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 01.03.1990 року, виданим виконкомом Бабушкінської районної ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів № 215 від 14.03.1986 року. Фактично, відповідно до порядку, що склався між співвласниками домоволодіння, у володінні та користуванні ОСОБА_6 перебувала у житловому будинку (літ.А-1) частина будинку, визначена як квартира №2, загальною площею 100,8 кв.м., житловою площею 73,5 кв.м. та господарчо-побутові будівлі (літ. В, Г, Ж, Н). ( а.с.60)

Сторони по справі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6

ОСОБА_3 є власницею 43/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1, успадкувавши їх після смерті своєї матері ОСОБА_7, яка прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6, але не встигла оформити своїх спадкових прав, що підтверджується свідоцтвом про право спадщину за законом від 15.03.2013 року та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. ( а.с.5, 6)

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 являються власниками 43/600 частин кожний вказаного домоволодіння , які вони успадкували після смерті діда - ОСОБА_6, оскільки їх батько ОСОБА_8 не встиг за життя оформити своїх спадкових прав, що підтверджується додатковими свідоцтвами про право на спадщину за законом від 10.12.2013 року, виданими Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, технічними паспортами та витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.( а.с. 33-35, 48-50)

Відповідач ОСОБА_2 є власником 43/300 частин спірного домоволодіння, які він успадкував після смерті свого батька ОСОБА_6, що підтверджується технічним паспортом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Також він є власником земельної ділянки площею 0,0522 га, розташованої по АДРЕСА_1, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 27.11.2006 року Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів. ( а.с. 61-68)

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами склалися неприязні стосунки. Відповідач проживає в успадкованій сторонами спірній частині домоволодіння в житловому будинку (літ.А-1), і після отримання позивачами у спадщину зазначених частин домоволодіння, перешкоджає і чинить перепони в його користуванні.

Вказані обставини підтверджуються зверненнями позивачів з заявами до Бабушкінського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 25.12.2014 року № 4461/307, від 09.02.2015 року № 46/ЖЕО-1838, а також поясненнями самого відповідача в суді першої інстанції, який вважає, що позивачі незаконно отримали у спадщину частини домоволодіння, так як вони не доглядали за дідом та бабою, а тому не мають права на спадщину та проживання у спірному будинку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст. ст. 321, 391 ЦК України, при цьому правильно зазначив, що права позивачів, при вказаних обставинах, були порушені відповідачем, оскільки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являються власниками вищевказаних частин житлового будинку і мають право володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд. Іншого власного житла позивачі не мають.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, оскільки вони зводяться до незгоди з цими висновками суду по оцінці доказів та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що місцевим судом повно встановлені всі фактичні обставини спору, правильно прокоментовані норми матеріального та процесуального права і застосовано закон, який їх регулює, а тому підстав для скасування рішення суду, при розгляді справи в апеляційній інстанції , не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК Україна колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: