Справа № 461/2705/14 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/246/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої судді: Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г.,

за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 27 червня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 331461 грн. 24 коп. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 Зазначає, що таке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивачем не сплачено судовий збір в належному розмірі. Крім того, апелянта не було повідомлено про судове засідання від 27.06.2014 року. Суд не з`ясував відношення ОСОБА_3 до позову, не дочекавшись його пояснень, передчасно виніс рішення, що призвело до неправильного вирішення спору. В матеріалах справи відсутні докази надіслання позивачем позичальнику та поручителю вимоги щодо повернення коштів. Позивачем не надано доказів моменту порушення його прав, детального розрахунку заборгованості по конкретних платежах. Наявний в матеріалах справи меморіальний ордер не засвідчує факт отримання коштів ОСОБА_3, оскільки такий не підписаний ним. Разом з тим, ОСОБА_3 добровільно надав банку для реалізації заставне майно, тому сума основного зобов`язання має бути зменшена на цю суму. Судом не враховано факт форс-мажорної обставини, а саме попереднього ув`язнення ОСОБА_3 як обставини припинення виконання зобов`язань за кредитним договором. Не взято до уваги розмір процентів та пені, яка не відповідає вимогам розумності. Щодо пені сплила позовна давність в один рік.

В судове засідання з`явився представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому таку заслухано у їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Позивач надіслав на адресу суду письмові заперечення проти апеляційної скарги, у задоволенні такої просив відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.213 ЦК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, оскаржуване рішення відповідає даним вимогам.

Так, судом першої інстанціївстановлено, що 04.03.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно з яким видано кредит у сумі 30480,00 доларів США, з відсотковою ставкою у розмірі 14,99 % річних, з терміном погашення до 04.03.2038 року.

Разом з тим, в забезпечення виконання кредитного зобов`язання між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2 укладено договір поруки №032/08/08-Ф від 04.03.2008 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед кредитором в розмірі 331461, 24 грн. Так як ОСОБА_2 виступає поручителем у даному зобов`язанні, суд дійшов висновку про те, що у кредитора наявне безумовне і абсолютне право вимагати виконання зобов`язання повністю як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

З даним висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу (далі-ЦК) України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Згідно з меморіальним ордером (а.с.16), ОСОБА_3 отримав від ПАТ КБ «Надра» 30000 доларів США як кредиту. Твердже апелянта про те, що даний меморіальний ордер не засвідчує факт отримання коштів, оскільки такий не підписаний ОСОБА_3, є необгрунтованим. Долучений позивачем розрахунок заборгованості підтверджує здійснення позичальником часткової проплати по тому ж кредитному договору, на підставі якого видавався меморіальний ордер, що вказує на визнання факту отримання відповідних коштів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.3), заборгованість за кредитним договором станом на 01.08.2013 року становить 41468, 94 доларів США, що еквівалентно 331461, 24 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 25241, 49 доларів США, що еквівалентно 201755, 23 грн.; заборгованість за нарахованими процентами - 15981,24 доларів США, що еквівалентно 127738, 05 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 246, 21 доларів США, що еквівалентно 1967, 96 грн.

До того ж, наявна сума заборгованості за кредитним договором підтверджується відповідним розрахунком, поданим позивачем до суду апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на те, що судом не досліджено та в матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором, не заслуговують на увагу.

Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З урахуванням того, що відповідачем не представлено суду іншого розрахунку заборгованості та доказів, які би підтверджували помилковість наявного в матеріалах справи розрахунку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявну суму заборгованості в розмірі 41468, 94 доларів США, що еквівалентно 331461, 24 грн.

Апелянтом не спростовано розрахунок пені, здійснений позивачем, не надано суду доказів його неправильного розрахунку, тобто без врахування однорічного строку позовної давності. А тому, доводи апеляційної скарги в цій частині на увагу не заслуговують.

Не заслуговують на увагу і обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо невідповідності розміру процентів та пені вимогам розумності. Так, поручившись перед кредитором за позичальника, ОСОБА_2 взяла на себе обов`язок виконати кредитне зобов`язання в тому ж порядку, який встановлений для позичальника. Апелянту на момент підписання договору поруки №032/08/08-Ф від 04.03.2008 року було відомо про відсоткову ставку в розмірі 14,29%, така підтвердила, що ознайомлена та погоджується з умовами кредитного договору.

Щодо твердження апелянта про відсутність в останньої, як поручителя, обов`язку виконання вимог кредитора через відсутність доказів надіслання позичальнику та поручителю вимоги про повернення коштів, то такі є безпідставними, оскільки проплата по кредиту, починаючи з 11.04.2008 року, частково проводилась ОСОБА_3, такому було відомо про наявну у нього заборгованість. Враховуючи те, що зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувалось з боку боржників, процентна ставка не змінювалась, то відсутність доказів надіслання позичальнику та поручителю вимоги про повернення коштів за кредитним договором не звільняє останніх від обов`язку з його виконання.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

В договорі поруки №032/08/08-Ф від 04.03.2008 року не встановлено строку його дії.

Згідно з кредитним договорм №032/08/08 - Ф від 04.03.2008 року, строк виконання основного зобов`язання встановлено до 04.03.2038 року.

Враховуючи ту обставину, що строк виконання основного зобов`язання не настав, необґрунтованими є доводи апелянта щодо спливу строку пред`явлення вимоги до поручителя.

Також, апелянт вказує на те, що ОСОБА_3 добровільно надано банку для реалізації заставне майно, тому сума основного зобов`язання має бути зменшена на цю суму. Однак, дана обставина не підтверджена матеріалами справи та в силу ч.1 ст.554 ЦК України не позбавляє кредитора права вимоги до ОСОБА_2 як поручителя та солідарного боржника за договором поруки.

Разом з тим, необґрунтованим є твердження апелянта про те, що судом не враховано факт форс-мажорної обставини, а саме попереднього ув`язнення ОСОБА_3 як обставини припинення виконання зобов`язань за кредитним договором, оскільки у спірному кредитному договорі такої умови не передбачено.

Щодо доводів апелянта в частині неінформованості відповідача ОСОБА_3 про розгляд справи, то слід зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 перебував у місцях тимчасового утримання - Львівському СІЗО, та був повідомлений про розгляд справи в режимі відеоконференції (а.с.71), однак заявив про відмову від такої форми участі у справі (а.с.73, 74).

Доводи апелянта про сплату позивачем судового збору на неналежні рахунки на увагу не заслуговують, оскільки сплата судового збору підтверджується двома квитанціями (а.с. 2, 17), де зазначено призначення платежу - судовий збір за подання позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_3, ОСОБА_2, вірно вказано рахунок одержувача на момент здійснення платежу.

Беручи до уваги доведеність факту неналежного виконання відповідачами зобов`язання за кредитним договором, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права

Відтак, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст.ст. 313, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 27 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.