Справа №585/3038/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Глущенко Є. Д.
Номер провадження 22-ц/788/2086/15 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання -

Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2015 року

в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійснення права власності та вселення в квартиру,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з вказаним позовом, в якому просив усунути перешкоди в користуванні належною йому на праві власності 59/200 частини квартири АДРЕСА_2 шляхом вселення, а також спонукання ОСОБА_4 до надання ключа від вказаної квартири.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено, усунуто перешкоди в користуванні належної позивачу частиною спірної квартири шляхом вселення. Зобов'язано ОСОБА_4 надати позивачу ключ від вказаної квартири.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що за ОСОБА_5 визнано право власності на частину спірної прибудови до квартири, а не на всю квартиру, тому без визначення порядку користування житловим приміщенням, на думку апелянта, відсутні законні підстави для проживання позивача. Зазначає, що у них з позивачем склались неприязні стосунки, а тому його вселення буде обмежувати її права на користування належною часткою квартири.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, заперечення проти задоволення скарги представника позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №585/3440/14-ц, провадження №2/585/35/15, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається із матеріалів справи, з 29 вересня 2001 року ОСОБА_5 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4, який було розірвано в судовому порядку 28 жовтня 2010 року ( а.с. 38 ).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2011 року, яке набрало законної сили, з урахуванням роз»яснень, наданих ухвалою цього ж суду від 18 квітня 2013 року, визнано за ОСОБА_5 право власності на 59/200 частини квартири АДРЕСА_1, яка складається із 1/2 часини житлової прибудови до квартири ( а.с. 6, 44-49).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 серпня 2014 року ( а.с. 12 ) за ОСОБА_5 зареєстровано право спільної часткової власності на 59/200 частини вищевказаної квартири.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 чинить перешкоди позивачу у користуванні належною йому на праві спільної часткової власності вказаної квартири, тому права ОСОБА_5 порушені і підлягають захисту.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, так як він є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону. Зокрема, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини з приводу усунення перешкод в користуванні власністю.

У відповідності до ст. 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 1 - 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частинами 1-2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У пункті 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав » від 07 лютого 2015 року №5, застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 змінила замки від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1, тим самим створює перешкоди в користуванні ОСОБА_5 належною йому частиною спірного майна. Протилежного відповідачем доведено не було.

Відсутність між співвласниками згоди щодо визначення порядку користування належними їм частинами спірного майна не є підставою для обмеження ОСОБА_5 у праві власності на вказане житлове приміщення. Сторони не позбавлені можливості в подальшому, в разі недосягнення згоди, вирішити дане питання в судовому порядку.

Окрім того, з висновку судової будівельно-технічної експертизи №1818/1843, складеного 17 грудня 2014 року ( справа №585/3440/14-ц, а.с. 82-90 ) вбачається, що виділити в натурі 59/200 квартири АДРЕСА_1, яка складається з 1/2 частини житлової прибудови до даної квартири, з технічної точки зору видається можливим.

З матеріалів справи вбачається, що вищезгадана прибудова не є самостійним об»єктом нерухомості, а є складовою частиною спірної квартири ( а.с. 39-40 ).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 березня 2015 року по справі №585/3440/14-ц, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні, було відмовлено.

Доводи апеляційної скарги про належність лише відповідачці земельної ділянки, а також про неможливість спільного користування квартирою у зв»язку з неприязними стосунками між сторонами, не можуть бути підставою для порушень прав співвласника ОСОБА_5 та відмови у задоволенні його позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що право ОСОБА_5 на користування належним йому на праві спільної часткової власності житловим приміщенням порушено та підлягає захисту саме шляхом вселення до спірної квартири та спонукання відповідачки до надання ключів.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -