З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/383/14-ц
30 січня 2015 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючого-судді Шишка О.А.
з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання в порядку розподілу спільного майна подружжя права власності на 1/2 будинковолодіння на АДРЕСА_1.
В судовому засіданні представники позивачки позов підтримали та пояснили, що з 15.02.1992 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвали 25.03.2011 року. За час перебування у шлюбі вони побудували житловий будинок на АДРЕСА_1. Усі документи на будівництво будинку видавалися на ім'я відповідача, у зв'язку з чим право позивачки на половину їхнього майна не визнається жодними державними органами. Оскільки після розірвання шлюбу відповідач виїхав проживати у Російську Федерацію й вирішити добровільно питання розподілу майна є не можливим, просять позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку, у зв'язку з чим ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження.
Заслухавши пояснення представників позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що з 15.02.1992 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 25.03.2011 року. За час перебування у шлюбі вони побудували житловий будинок на АДРЕСА_1.
Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст.372 цього кодексу визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Аналогічні положення Цивільного кодексу зазначенні також і в Сімейному кодексі.
Виходячи з положень вказаних норм законів сторони є власниками спірного житлового будинку в рівних долях.
В ході розгляду справи судом призначалася судова будівельно-технічна експертиза, висновком № 5/11/14 якої констатовано, що житловий будинок на АДРЕСА_1 готовий на 100% і його вартість становить 871589,28 грн.
Відповідно до вимог ч.4 та ч.5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Зважаючи на відсутність згоди сторін щодо визнання за ними права власності на спірний житловий будинок в цілому зі сплатою другому співвласнику грошової компенсації за 1/2 його частку, то згідно з положеннями ст.71 СК України вказаний житловий будинок слід залишити у спільній частковій власності сторін по 1/2 частці за кожним.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати слід розподілити між сторонами порівну.
На підставі викладеного, ст.ст.368, 372 ЦК України, ст.71 СК України, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд,
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на домоволодіння на АДРЕСА_1 по 1/2 частці за кожним.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1827,00 грн. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 3654,00 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Головуючий О. А. Шишко