АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/6639/13-ц Номер провадження 22-ц/786/546/15Головуючий у 1-й інстанції Якимець Т. Є. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Акопян В.І., Петренка В.М.

при секретарі Верещаці М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернуся до суду із вказаним позовом, після неодноразових уточнень і змін просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на ? квартири АДРЕСА_1, стягнути з відповідачки на його користь вартість ? частини автомобіля марки «Опель Астра класік», д.н.з НОМЕР_2 у сумі 61 796 грн. 87 коп. та вартість ? частини автобуса марки ЛІАЗ д.н.з. НОМЕР_1 у сумі 11 990 грн.

Заявлені вимоги мотивовані неможливістю у добровільному порядку поділити спільно нажите у шлюбі майно.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24 грудня 2014 року позовні вимоги задоволені частково: за ОСОБА_3 і ОСОБА_2 визнане право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 за кожним; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 вартість ? частини автомобіля марки «Опель Астра класік», д.н.з НОМЕР_2 у сумі 61 796 грн. 87 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено за недоведеністю. Вирішене питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції у частині стягнення коштів за автомобіль та коштів зі сплати судового збору скасувати.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що рішення суду про стягнення половини вартості автомобіля не грунтується на законі, оскільки чинним законодавством не передбачено надання згоди іншого співвласника на відчуження транспортного засобу. На переконання відповідачки судом неправильно без врахування вимог ст.88 ЦПК України розрахована сума витрат зі сплати судового збору, яка підлягає стягненню з неї при частковому задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 1971 року по травень 2011 року. За час перебування у шлюбі сторонами придбано у спільну сумісну власність наступне майно: квартира АДРЕСА_1 (у березні 2004 року), автомобіль марки «Опель Астра класік», д.н.з НОМЕР_2 (липень 2008 року).

Згідно ринкової пропозиції вартість квартири становить 371 840 грн.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №378 від 22 грудня 2014 року вартість автомобіля становить 123 593 грн. 75 коп.

У березні 2011 року ОСОБА_2 відчужила автомобіль ОСОБА_5 - сину сторін у справі.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані сторонами докази, належно їх оцінив, дав правильну юридичну оцінку встановленим обставинам і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що квартира, придбана сторонами у шлюбі, є їхньою спільною власністю і відповідачка неправомірно відчужила придбаний за спільні кошти автомобіль без згоди позивача.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого подружжя має бути подана письмово.

Законодавче визначення терміну «цінне майно» відсутнє, отже воно є оціночним. При вирішенні спору щодо укладення одним із подружжя угоди стосовно певного майна, крім тих його видів, які конкретно визначені законом, наприклад нерухоме майно, суд має приймати до уваги усю сукупність обставин і фактів, зокрема, реальну вартість майна, розмір грошових коштів, матеріальний стан сім'ї, подружжя, якому таке майно належить або належало, тощо.

Проаналізувавши відповідно до вимог ст.212 ЦПК України надані сторонами докази у їх сукупності, колегія суддів визнає, що спірний автомобіль слід вважати цінним майном, яке може бути відчужене лише за згодою іншого співвласника. Необхідно погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачка не довела належними і допустимими доказами факт надання згоди позивачем на відчуження автомобіля після фактичного припинення шлюбних відносин.

Твердження апеляційної скарги про незаявлення позивачем вимоги щодо недійсності угоди з відчуження автомобіля (ч.2 ст.65 СК України) колегія суддів вважає безпідставним, оскільки, виходячи зі змісту положень ст.65 СК України і роз'яснень п.30 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21 грудня 2007 року, у випадку доведеності факту відчуження спільного сумісного майна без згоди іншого подружжя і використання отриманих коштів не на потреби сім'ї належним способом захисту порушеного права є стягнення частини вартості відчуженого майна на користь іншого подружжя без обов'язкового визнання недійсною угоди з відчуження майна.

Відповідно до ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу заявлених вимог або заперечень.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, зокрема вартість придбаної у шлюбі квартири, позивач надав суду світлокопії оголошень і повідомлень у СМІ щодо ринкової вартості квартир у м.Кременчуці (а.с.17-21). З огляду на вказані докази колегія суддів вважає, що заявлена позивачем вартість спірної квартири не є такою, що вочевидь суперечить (є заниженою) реальній вартості квартири. Не дивлячись на те, що справа розглядалася у суді протягом року, відповідачка за наявності у неї представника - фахівця у галузі права, не надала обґрунтованих заперечень щодо реальності заявленої позивачем вартості квартири, на заявляла клопотань про призначення відповідної експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Ціна остаточних позовних вимог складає: ? вартості квартири - 185 920 грн. + ? автомобіля 61 796 грн. 87 коп. + 11 900 грн. вартості автобуса, всього - 259 706 грн. 87 коп. Позовні вимоги задоволені на суму 247 716 грн. 87 коп., що складає 95% від ціни позову. Відповідно суд першої інстанції згідно вимог закону правомірно стягнув з відповідачки на користь позивача судові витрати у виді сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених вимог - 2 477 грн. 17 коп.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А.Лобов

Судді: В.І.Акопян

В.М. Петренко

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов