Справа №489/6913/14-ц 22.01.2015 22.01.2015 22.01.2015
Провадження №22-ц/784/271/15
Головуючий у першій інстанції-Спінчевська Н.А.
Категорія 46 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Орельській Н.М.,

за участю представника позивача - Семещенко М.О.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом

державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» (далі - НВКГ «Зоря-«Машпроект») до ОСОБА_2

про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням

У С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року НВКГ «Зоря»-«Машпроект» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Позивач зазначав, що з 10 жовтня 1991 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з підприємством та з грудня 1991 року був зареєстрований у кімнаті № 37 гуртожитку по АДРЕСА_1. З березня 2007 року ОСОБА_2 переселився до іншого гуртожитку по вул. Чайковського, 40/2, кімната 108, де проживає до цього часу без реєстрації. 6 серпня 2008 року відповідач був звільнений з НВКГ «Зоря»-«Машпроект» за власним бажанням.

Посилаючись на втрату відповідачем права на проживання за місцем реєстрації у зв'язку з вибуттям на інше постійне місце проживання та відсутність трудових відносин з підприємством, НВКГ «Зоря»-«Машпроект» просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 за статтею 107 ЖК.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на те, що був відселений до іншого гуртожитку у зв'язку з проведенням капітального ремонту спірного приміщення, а тимчасово надане йому житло не є рівноцінним попередньому.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі НВКГ «Зоря»-«Машпроект» просив рішення скасувати та задовольнити позов. Апелянт посилався на те, що суд безпідставно визначив причини відсутності ОСОБА_2, не дав належну оцінку факту вибуття відповідача зі спірного житла, а також не звернув належної уваги на право відповідача на ліжко-місце та відсутність трудових відносин між сторонами.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Джерелами правового регулювання питань житлових прав мешканців гуртожитків, у тому числі й користування жилими приміщеннями є норми ЖК, Примірне положення про гуртожитки, затверджене постановою Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 року № 208 (далі - Примірне положення), Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 4 вересня 2008 року №500-VІ (далі -Закон №500) та інші.

За змістом частини 1 статті 127 ЖК, пункту 2 Примірного положення гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

За пунктом 4 Примірного положення гуртожитки підрозділяються на два види: для проживання одиноких громадян (жилі приміщення знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках); та для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні сімей).

У гуртожитках першого виду предметом найму є не кімната або її частина, а ліжко-місце з дотриманням мінімального розміру жилої площі не менше 6 кв. метрів на одну особу.

Ліжко-місце надається громадянам у тимчасове користування, а тому вони є тимчасовими користувачами, оскільки проживання у гуртожитку не задовольняє повністю їх потреби у житлі та пов'язане з фактом трудових відносин.

Разом з тим, правила глави 4 ЖК, які регулюють користування гуртожитками, та Примірне положення не містять норм, які би прямо передбачали умови, за яких мешканці гуртожитків можуть бути визнані такими, що втратили право користування житлом.

Можливість застосування до правовідносин щодо користування гуртожитками норм глави 2 ЖК (статей 71,72, 107 ЖК тощо) судова практика вирішує по різному, що також залежить від виду та правового режиму такого гуртожитку.

Законом №500 проведено розмежування правового режиму гуртожитків двох видів: 1) гуртожитки, житлові приміщення в яких підлягають приватизації; 2) гуртожитки, які призначені для тимчасового проживання ( стаття 8).

Правовий режим гуртожитків, житлові приміщення в яких підлягають приватизації, прирівняно до правового режиму житлових приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, а тому до мешканців таких гуртожитків у разі їх відсутності можуть застосовуватись правила глави 2 ЖК.

Щодо мешканців інших гуртожитків, на яких не поширюються гарантії, передбачені Законом №500, то такі гуртожитки призначені для тимчасового проживання осіб, тому на таких мешканців правила глави 2 ( статті 71,72 ЖК тощо) не поширюються, оскільки можливість визнання мешканців такими, що втратили право користування не передбачені ні у ЖК, ні у Примірному положенні.

Таку правову позиці висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільний і кримінальних справ у проведеному у 2012 році аналізі судової практики застосування Закону «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» ( розділ 4).

З матеріалів справи вбачається, що з 10 жовтня 1991 року по 6 серпня 2008 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з НВКГ «Зоря»-«Машпроект» (а.с. 13).

У грудні 1991 року ОСОБА_2 було надано ліжко-місце у гуртожитку підприємства по АДРЕСА_1, призначеному для проживання холостяків з реєстрацією за цією адресою (а.с. 14, 40, 51, 52).

У березні 2007 року у зв'язку з проведенням капітального ремонту гуртожитку №40/1 його мешканців, в тому числі і відповідача, переселено до гуртожитку з таким же статусом (для холостяків) АДРЕСА_1 (а.с.38, 40).

На теперішній час ОСОБА_2 проживає у гуртожитку по АДРЕСА_1 без реєстрації.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що спір виник з приводу користування жилою площею у гуртожитку, який перебуває на балансі підприємства та призначений для тимчасового проживання його працівників.

Тому, як зазначалось вище, право користування жилою площею у такому гуртожитку ( для тимчасового проживання) не регулюється правилами глави 2 ЖК щодо житлових приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, в тому числі і правилами статті 107 ЖК.

Оскільки позов НВКГ «Зоря»-«Машпроект» заявлено з підстав, передбачених статею 107 ЖК, яка не регулює спірні відносини, вимоги позивача задоволенню не підлягають.

До того ж, у будь-якому випадку, відсутні і умови, передбачені статтею 107 ЖК, а саме вибуття відповідача на постійне проживання в інше жиле приміщення.

Отже, основний висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову за правилами статті 107 ЖК відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Зазначене не позбавляє позивача права на захист своїх прав з інших підстав.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді