Справа № 463/5272/14 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/783/1014/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2014 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Винниківська міська рада м. Львова про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановила:

Оскарженою ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2014 року заяву ОСОБА_2, заінтересована особа Винниківська міська рада м. Львова про встановлення факту, що має юридичне значення - залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2.

Апелянт вважає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Зазначає, що в нього немає жодного спору з ОСОБА_3 щодо право власності на житловий будинок.

Просить ухвалу суду скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції та постановити окрему ухвалу.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Згідно п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК Українисуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст. 234 ЦПК Українивстановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав

Відповідно до ч.6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч.4 ст. 256 ЦПК Українисуддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995р. зі змінами, внесеними 25.08.1998 р. у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У заяві просив встановити факт стосовно того, що він добросовісно заволодів чужим, й водночас спадковим нерухомим майном, і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, а саме житловим будинком АДРЕСА_1.

Залишаючи заяву дану без розгляду, суд першої інстанції вірно виходив з того, що вбачається спір про право, а саме: оформлення права приватної власності на нерухоме майно.

Сам апелянт вказує, що на даний час право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3, з чим він не згідний.

З цього вбачається, що існує спір про право щодо вказаного будинку.

Тому помилковими є посилання апелянта на те, що у нього немає жодного спору з ОСОБА_3 щодо право власності на житловий будинок.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дана справа підлягає розгляду у порядку позовного провадження, а не окремого, а тому доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, не заслуговують на увагу та висновків суду не спростовують.

Ухвала суду винесена з дотриманням норм процесуального закону.

Не встановлено і підстав для задоволення клопотання апелянта щодо постановлення окремої ухвали щодо захисту його прав, так як спір по суті Апеляційним судом не вирішувався.

А тому, колегія суддів вважає, що підстав для зміни чи скасування ухвали суду, передбачених ст. 312 ЦПК Українине встановлено.

В засідання судової колегії ОСОБА_2 роз'яснено його право подати позовну заяву до суду для вирішення вказаних питань.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, п.4 ч.1 ст.314, ст.315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.