АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Усика Г.І., Нежури В.А.,

при секретарі: Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2014 у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» про зміну стягувача за рішенням суду, -

В С Т А Н О В И Л А

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2014 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» про зміну стягувача за рішенням суду - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представником заявника подано апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд вирішуючи питання про заміну сторони невірно витлумачив положення Закону України « Про виконавче провадження» та дійшов помилкового висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватися лише у відкритому виконавчому провадженні, та залишив поза увагою те, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

А тому, вважаючи оскаржувану ухвалу такою, що постановлена в порушення норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою замінити сторону у справі з Акціонерний банк «Банк Регіонального Розвитку» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М».

Справа № 753/19057/14-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/1220/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Каліушко Ф.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В судовому засіданні представник ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» підтримав подану апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.12.2012 Дарницьким районним судом м. Києва було ухвалено рішення у справі за позовом Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги за яким задоволено. Вказане рішення суду набрало законної сили.

20.11.2013 між Банком, ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та Національним банком України укладено договір про передавання в управління непроданих активів за яким Банк передав ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» в управління наявні у нього активи, зокрема і актив за кредитним договором №11/21-53-КС від 04.07.2008, укладеним з ОСОБА_4.

Зі змісту заяви про заміну стягувача за рішенням суду заявник посилається на ст. 378 ЦПК України відповідно до якої, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заміна стягувача за рішенням суду можлива лише на стадії виконавчого провадження після його відкриття, проте, в матеріалах справи відсутні відомості органу державної виконавчої служби про відкрите виконавче провадження по виконанню рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2012, а ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження зазначених обставин.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК).

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішень.

Пунктом 2.14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 роз'яснено, що правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Тобто, аналіз наведених правових норм вказує на те, що стадія виконавчого провадження передбачає собою вчинення її стороною (стягувачем) певних дій щодо її початку, а саме звернення з відповідною заявою. Заміна стягувача за рішенням суду можлива лише на стадії виконавчого провадження після його відкриття, та за умови, що правонаступник отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право сторони виконавчого провадження.

Проте, як вбачається з матеріалів справи первісний кредитор - Акціонерний банк «Банк регіонального розвитку» не звертався до Державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2014 на підставі виконавчого листа, а тому виконавче провадження щодо примусового виконання вищевказаного рішення відкрито не було. Таким чином, на момент переходу прав та обов'язків до правонаступника-ТОВ «АКЗБ «Дельта М», первісний кредитор - АБ «Банк регіонального розвитку» не скористався своїм правом на подачу заяви до Державної виконавчої служби щодо примусового виконання рішення суду на основі виконавчого листа, у зв'язку з чим здійснити заміну сторони виконавчого провадження не вбачається можливим, оскільки на час переходу прав від первісного кредитора до правонаступника виконавче провадження відкрито не було, а тому правонаступник не отримав від первісного кредитора права сторони виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не вірно витлумачені норми Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з чим суд дійшов помилкового висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником можлива лише після відкриття виконавчого провадження, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції відповідає нормам процесуального права, вимогам закону, обставинам справи і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість постановлення ухвали щодо скасування або зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин судом першої інстанції оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення скарги і залишення ухвали без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 378 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: