Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 50 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 лютого 2014 року

встановила:

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13 лютого 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, яка продовжує навчання, в розмірі 1/5 частини доходів щомісячно, починаючи з 06.08.2013 р., до закінчення навчання - 30.06.2016 року.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення змінити, зменшити розмір аліментів. Апелянт просить врахувати, що в 2012 році він надіслав позивачу 61000 російських рублів. Крім того, в нього є дружина, яка являється інвалідом 2-ої групи. До того ж, він має кредитні зобов'язання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Частиною першою статті 182 СК передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як видно з свідоцтва серії НОМЕР_2, шлюб між сторонами розірвано 23.02.1996 року (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживає з матір'ю (а.с. 5, 7).

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 від 21.01.2011 року, ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 10).

Згідно з довідками Національного університету харчових технологій від 26.06.2013 року № 27/182 та від 19.01.2015 р. №04.02-10, ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання (безкоштовна) Національного університету харчових технологій м. Києва та закінчує навчання 30.06.2016 року (а.с. 11, 124).

На даний час відповідач проживає на території Російської Федерації. На його утриманні перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст.ст. 199, 200 СК України та обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, яка продовжує навчання, в розмірі 1/5 частини від його доходу.

Доводи апелянта про те, що у нього на утриманні перебуває непрацездатна дружина ОСОБА_7, колегія суддів до уваги не бере, оскільки з копії довідки до акта огляду МСЕК від 24.09.2013 р., долученої апелянтом до апеляційної скарги, видно, що друга група інвалідності внаслідок загального захворювання встановлена ОСОБА_7, 1980 р.н., на строк до 01.10.2014 року. До того ж, належним чином вказана довідка не завірена.

За ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З матеріалів справи видно, що позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, позивач заявила 06.08.2013 р.

А тому, добровільна сплата аліментів у 2012 році, на що посилається апелянт, не має правового значення для вирішення даної справи, оскільки є поза межами вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 має кредитні зобов'язання, колегія суддів до уваги не бере, оскільки належних та допустимих доказів про це суду не надано.

Посилання апелянта на норми СК Російської Федерації є безпідставними, оскільки даний спір з урахуванням положень ст. 66 Закону „Про міжнародне приватне право" від 23 червня 2005 року № 2709-IV вирішується за правом України.

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: