Справа № 191/5139/14-ц
Провадження № 2/191/305/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
26.01.2015 м.Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Прижигалінської Т.В.
за участю секретаря - Каліневич Ж.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа : Синельниківський районний сектор ДМС України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-
Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа : Синельниківський районний сектор ДМС України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що вони є власниками ? частини житлового будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_1. Право власності підтверджується : на ? частину житлового будинку - рішенням суду від 14.11.1995 року; на ? частину - договором дарування від 16.06.2006 року.
Відповідач по справі є колишнім чоловіком позивача, зареєстрований в будинку з 20.11.1990 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з травня 1995 року і по теперішній час. Позивач не зверталася до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належного їм з сином будинку, оскільки останнє відоме їм місце проживання відповідача - за адресою розташування їх будинку - АДРЕСА_1.
У зв'язку з цим, позивачі просять визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме : житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Крім того, позивач пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком. Вона з відповідачем володіли ? частиною даного будинку на праві спільної сумісної власності. Потім відповідач свою ? частину подарував синові. Відповідач не проживає в будинку, так як вони розірвали шлюб в 1995 році і він добровільно забрав свої особисті речі і переїхав на інше місце проживання. Жодного разу він не повертався проживати в цьому будинку.
Позивач - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням в Газеті «Вісті Придніпров'я» № 04 (1599) від 15.01.2015 року.
Представник третьої особи - Синельниківський районний сектор ДМС України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без їх участі. Просили прийняти рішення згідно норм чинного законодавства.
Свідок - ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає АДРЕСА_1, в іншій ? частині. Зі сторонами проживає по сусідству приблизно останніх 20-25 років. ОСОБА_3 зареєстрований в ? частині будинку, але не проживає більше 10 років. Він добровільно зібрав свої особисті речі та переїхав на проживання до своєї матері. Позивачі не чинили йому будь-яких перешкод.
Свідок - ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає АДРЕСА_2. Зі сторонами вона проживає по сусідству. Відповідач зареєстрований, але не проживає АДРЕСА_1 останніх 20 років, так як він та ОСОБА_1 розірвали шлюб. Відповідач забрав свої особисті речіта добровільно переїхав до іншого місця проживання, ніхто йому перешкод не чинив.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, з урахуванням згоди позивачів, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_4, 25.10.1995 року було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Після розірвання шлюбу залишено прізвище : «ОСОБА_1».
Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5, 28.08.2006 року зареєстрували шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_1. Прізвище після реєстрації шлюбу : «ОСОБА_1».
Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, власниками даного будинку є : ОСОБА_1 - ? частина; ОСОБА_2 - ? частина.
Рішенням Синельниківського міського суду від 14.11.1995 року ? частина даного будинку була розподілена між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках, відповідно до чого за ОСОБА_1 було визнано право власності на ? частину будинку та зареєстровано в Синельниківському МБТІ.

Згідно договору дарування нерухомого майна - будинку від 16.06.2006 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 ? частину буднику АДРЕСА_1.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.08.2006 року вбачається, що власником ? частини будинку за адресою : АДРЕСА_1 є ОСОБА_2.

Згідно довідки квартального комітету № 11 від 06.11.2014 року ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1 не проживає з 1995 року і по теперішній час.

З домової книги вбачається, що 20.11.1990 року ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1.

Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З норми ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що дійсно відповідач по

справі - ОСОБА_3 являвся членом сім'ї позивачів, дійсно зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1, але за даною адресою не проживає з 1995 року і по теперішній час без поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачів понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 121 грн. 80 коп. та витрат на оголошення в пресі по 125 грн. 00 коп., кожному.

На підставі викладеного та ст.405 ЦК України, ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст.10,11, 60, 130,174, 209, 212-215 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_8, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою : АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер : НОМЕР_2, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 ( сто двадцять одна ) гривня 80 копійок, а також витрати на оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» в розмірі 125 ( сто двадцять п'ять ) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер : НОМЕР_3, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 ( сто двадцять одна ) гривня 80 копійок, а також витрати на оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» в розмірі 125 ( сто двадцять п'ять ) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Т. В. Прижигалінська