АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 756/839/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2125/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
14 січня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просив стягнути з неї на свою користь кошти у розмірі 65 360 грн. і вирішити питання про розподіл судових витрат. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 17 жовтня 2012 року при поповненні свого карткового рахунку помилково перерахував 65 360 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1. Згодом він з'ясував, що вказаний рахунок належить ОСОБА_1, з якою будь-яких договорів не укладалось, а тому вказані кошти підлягають стягненню на підставі ст. 1212 ЦК України.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 безпідставно отримані кошти у розмірі 65 360 грн., судовий збір у розмірі 653, 6 грн. і витрати, пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача, у розмірі 790 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 про перегляд вказаного заочного рішення було відмовлено.

19 листопада 2014 року представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування заявлених вимог апелянт вказала, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, оскільки будь-яких судових повісток не отримувала. Також апелянт вказала, що ОСОБА_3 не помилково, а навмисно перерахував кошти на її картковий рахунок, оскільки перерахування коштів відбувалось через касу банку і своїм підписом позивач підтвердив правильність реквізитів і дійсність намірів щодо здійснення банківської операції. Додатково апелянт вказала, що між сторонами у справі існувала попередня усна домовленість про те, що ОСОБА_3 поповнює рахунок ОСОБА_1 у гривнях, а вона у свою чергу повертає йому готівкою кошти у доларах США. На думку апелянта, суд повинен був залучити до участі у справі ПАТ КБ «ПриватБанк» в якості третьої особи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 за довіреністю - ОСОБА_6 апеляційну скаргу просила відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 17 грудня 2012 року ОСОБА_3 при поповненні свого карткового рахунку помилково перерахував 65 360 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1, що, як згодом було встановлено, належить ОСОБА_1

ОСОБА_1 не вчинила жодної дії щодо повернення безпідставно отриманих коштів ОСОБА_3

Задовольняючи позов суд першої інстанції керувався ст. 1212 ЦК України та виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

На підставі ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Зі змісту викладеного випливає, що зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції кошти ОСОБА_3 були перераховані на картковий рахунок ОСОБА_1 помилково, існуючі між сторонами спірні правовідносини не мають договірного характеру.

Посилання апелянта на те, що сторонами у справі існувала попередня усна домовленість про те, що ОСОБА_3 поповнює рахунок ОСОБА_1 у гривнях, а вона у свою чергу повертає йому готівкою кошти у доларах США, на правильність висновків суду першої інстанції не впливають з огляду на таке.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року, прийнятій за результатами перегляду рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2013 року у справі про повернення безпідставно отриманих коштів зазначено, що під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги і державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з обміну валют є фінансовою послугою, що може надаватися виключно фінансовою установою. Отже, ОСОБА_1 не може здійснювати операції з обміну валют. Крім того, будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів апелянт суду не надала.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що позивач своїм підписом підтвердив правильність реквізитів і дійсність намірів щодо здійснення банківської операції, оскільки зазначені доводи не спростовують можливості перерахування коштів помилково.

Не заслуговують на уваги доводи апеляційної скарги про необхідність залучення ПАТ КБ «ПриватБанк» до участі у справі в якості третьої особи, оскільки рішення суду не впливає на права та обов'язки банку щодо сторін у спорі.

Отже, заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2013 року є таким, що ухвалене з додержанням вимог законодавства. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді