Справа № 545/3913/14-ц
Провадження № 2/545/51/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого Цибізова С.А.

з участю секретаря Бутирін О.М.,

розглянувши відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рунівщанської сільської ради Полтавського району, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення сільської ради та його скасування та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом після своє матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в свою чергу є спадкоємцем за законом після свого чоловіка - батька позивача ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, як така, що на момент смерті спадкодавця постійно проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1. Тобто прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управляння та володіння спадковим майном. Після смерті батька - ОСОБА_4 окрім іншого рухомого та нерухомого спадкового майна, залишилась земельна ділянка площею 1,07 га , з яких 0.78 га, йому було передано у приватну власність згідно рішення виконавчого комітету Рунівщинської сільської ради № 21 від 20 березня 1997 року, з яких 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, а 0,53 га - для ведення підсобного господарства в АДРЕСА_1. Мати позивача прийняла спадщину, однак свідоцтво на спадщину не встигла отримати, хоча один рік після смерті батька користувалася вищевказаною земельною ділянкою до дня своєї смерті. Після смерті матері позивач деякий час користувався спадковою земельною ділянкою, однак згодом у зв'язку з тим, що переїхав на постійне проживання в м. Полтаву, не міг обробляти спадкову земельну ділянку. Приїжджаючи влітку 2013 року позивач помітив, що земельною ділянкою яка належала його матері користуються невідомі особи, так як вона була оброблена та засіяна зерновими, у зв'язку з чим неможливо було визначити точне місце її розташування. Згідно відповіді Рунівщинської сільської ради від 05.03.2014р. на адвокатський запит від 11.02.14р., сільська рада повідомила позивача, що "у зв'язку з тим, що гр. ОСОБА_4 не посвідчив право власності на земельну ділянку площею 0,53 га для ведення особистого підсобного господарства, як це передбачено ст. 125, ст. 126 Земельного кодексу України, земельна ділянка після його смерті залишилась у складі земель запасу Рунівщинської сільської ради, 14 квітня 2005 року рішенням виконкому Рунівщинської сільської ради "Про надання у приватну власність земельних ділянок" за № 22 зазначена земельна ділянка була передана у приватну власність гр. ОСОБА_2" у якої вона перебуває в користуванні і на даний час. Вважав свої права порушеними та з врахуванням уточнених позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 22 від 14 квітня 2005 року в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0.25 га, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка була передана у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 21 від 20 березня 1997 року, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері - ОСОБА_3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,53 га. цільове призначення якої для ведення підсобного господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка була передана у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 21 від 20 березня 1997 року, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері - ОСОБА_3.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації актів про смерть 2003 року травня місяця 21 числа зроблено запис за № 16 Виконкомом Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області, та 21 травня 2003 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1.Останнім місцем проживання (та постійної реєстрації) померлого було АДРЕСА_1, де він проживав разом із його дружиною, матір'ю позивача ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_3), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 27.02.1954 р та довідками Рунівщинської сільської ради від 24.03.2014р. № 02-33/159, № 02-33/158 та було АДРЕСА_1.

Згідно рішення Рунівщинської сільської ради № 21 від 20 березня 1997 року на виконання Декрету КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» від 25.12.1992 року №15-92 ОСОБА_4 було передано безкоштовно у приватну власність 0,25 га для обслуговування житлового будинку, а 0,53 га - для ведення підсобного господарства в АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами в подальшому дій щодо виділення зазначених земельних ділянок в натурі та оформлення інших документів, що посвідчують право власності на вказані земельні ділянки а ні ОСОБА_4, а ні ОСОБА_3, вчинено не було.

Суду також не надано доказів місця розташування земельної ділянки 0,25 га для обслуговування житлового будинку, що було виділено ОСОБА_4 та успадковано ОСОБА_3

Відповідно до п.1 розділу Х Перехідних Положень Земельного Кодексу України, установлено що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з роз'ясненням ВССУ України викладеному в інформаційному листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Суд відповідно до ч.1 т.11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб яки беруть участь у справі. Суд позбавлений можливості самостійно змінювати предмет та підстави позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позивачем не доведено факт прийняття ОСОБА_3 спадщини за ОСОБА_4 у коло якої б входили спірні земельні ділянки, як об'єкт нерухомого майна з визначеним на місцевості місцем розташування, а отже до складу спадщини за померлою ОСОБА_3 земельні ділянки розташовані за адресою АДРЕСА_1 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,53 га для ведення підсобного господарства також не входили, в зв'язку із чим вимоги позивача щодо визнання права власності на спірні земельні ділянки за позивачем в порядку спадкування не ґрунтуються на законі.

Вимоги позивача щодо спадкування права на завершення приватизації у позові не заявлено.

Позивач також просив визнати рішення Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 22 від 14 квітня 2005 року в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 незаконним та скасувати його саме з підстав належності спірної земельної ділянки позивачу на праві власності в порядку спадкування. Оскільки таких підстав судом не встановлено в задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 27, 31, 88 118-120, 169, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рунівщанської сільської ради Полтавського району, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення сільської ради та його скасування та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, якщо рішення було ухвалено без участі особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. А. Цибізова