Справа № 740/202/15 Провадження № 22-ц/795/570/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Олійник В. П. Доповідач - Позігун М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіПозігуна М.І.
суддів:Губар В.С., Мамонової О.Є.
при секретарі:Козлачковій Ю.В.
за участю:апелянта ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 лютого 2015 року за заявою ОСОБА_5 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у справі за позовом публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Надра" до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Надра" про розірвання договору поруки та припинення поруки,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 лютого 2015 року, якою відмовлено в задоволенні її заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, та задовольнити заяву. Апелянт посилається, що 24 грудня 2014 року настала дата, яка має юридичне значення у правовідносинах стягувача та поручителя, адже порука є припиненою на підставі спливу строку її дії. Виходячи з того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування (дії) самого зобов'язання поруки, отже і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченню припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. За доводами ОСОБА_5, право на стягнення з неї коштів на підставі договору поруки має бути припинене в зв'язку з відсутністю обов'язку поруки з 24 грудня 2014 року. Також апелянт посилається, що суд не навів причини та умови неврахування роз'яснень, викладених в постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року щодо строку договору поруки, його правової природи, а саме, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки. Проте, суд не виявив різниці між кредитним договором (позикою) та порукою, помилково вважаючи, що стягнення за договором поруки має проводитися до повного виконання обов'язку, в зв'язку з чим зазначена судом підстава для відмови в задоволенні заяві, що договір поруки від 25 вересня 2007 року вже реалізований ПАТ „КБ „Надра" шляхом подачі позову та ухвалення рішень судів про стягнення, зокрема, із поручителя ОСОБА_5 заборгованості, апелянт вважає хибною.

Заслухавши доповідача, апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 грудня 2007 року між ВАТ КБ „Надра" (згодом перейменовано на ПАТ КБ „Надра") та ОСОБА_6, ОСОБА_7 було укладено договір „Автопакет" №36-05/07/16/11/404/2007/234, відповідно до умов якого банк надавав ОСОБА_6 у тимчасове користування на умовах зебезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 10 974,85 доларів США на придбання автотранспортного засобу. Згідно з цим договором ОСОБА_7 безвідзивно та безспірно зобов'язувався відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з цього договору.

Також згідно договору поруки №36-05/07/16/13/404/2007/075 ОСОБА_5 поручалась перед кредитором за належне виконання ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань, що витікають з договору „Автопакет" №36-05/07/16/11/404/2007/234 від 25 грудня 2007 року.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ „Надра" заборгованість за договором „Автопакет" №36-05/07/16/11/404/2007/234 від 25 грудня 2007 року: 58632 грн. 57 коп. заборгованості по тілу кредиту, 7127 грн. 92 коп. процентів, 2125 грн. 18 коп. пені за прострочення сплати кредиту, 441 грн. 21 коп. пені за прострочення сплати процентів, а всього 68326 грн. 88 коп.; стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ „Надра" заборгованість за договором „Автопакет" №36-05/07/16/11/404/2007/234 від 25 грудня 2007 року: 58632 грн. 57 коп. заборгованості по тілу кредиту, 7127 грн. 92 коп. процентів, 2125 грн. 18 коп. пені за прострочення сплати кредиту, 441 грн. 21 коп. пені за прострочення сплати процентів, а всього 68326 грн. 88 коп.; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ПАТ КБ „Надра" про розірвання договору поруки та припинення поруки відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 21 листопада 2012 року зазначене рішення суду в частині відмови у стягненні штрафу скасовано; стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ „Надра" 8772,24 грн. штрафу за порушення вимог договору „Автопакет" №36-05/07/16/11/404/2007/234 від 25 грудня 2007 року; стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ „Надра" 8772,24 грн. штрафу за порушення вимог договору „Автопакет" №36-05/07/16/11/404/2007/234 від 25 грудня 2007 року; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На підставі вказаних рішень судів ПАТ КБ „Надра" було видано виконавчі листи.

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, в зв'язку з тим, що дія договору поруки припинилась 24 грудня 2014 року, а отже виникли беззаперечні підстави припинити стягнення з заявника за відсутності обов'язку.

Відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки від 25 вересня 2007 року вже реалізований ПАТ КБ „Надра" шляхом подачі позову та ухвалення рішень судів про стягнення, зокрема, із поручителя ОСОБА_5 заборгованості за договором „Автопакет" від 25 грудня 2007 року.

Такий висновок суду грунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково за умови, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є: видання виконавчого листа помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю або частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; інші причини.

ОСОБА_5 не надано доказів щодо відсутності її обов'язку як боржника перед ПАТ КБ „Надра".

Виконавчі листи було видано на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2012 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 21 листопада 2012 року і саме за цими рішеннями одним із боржників є ОСОБА_5 При цьому судами встановлено, що порука на час ухвалення рішень припиненою не була, а строк виконання основного зобов'язання закінчувався 24 грудня 2014 року.

Відповідно до положень ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого нею зобов'язання або після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Пунктом 5.3 договору поруки №36-05/07/16/13/404/2007/075 встановлено, що дія договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по договору „Автопакет" чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пунктів 1.1.4, 8.5 договору „Автопакет" №36-05/07/16/11/404/2007/234 від 25 грудня 2007 року кредит надається з терміном погашення до 24 грудня 2014 року, договір діє до повного виконання зобов'язань.

Проте, зазначена умова договору щодо терміну його дії до повного виконання зобов'язань не узгоджується з роз'ясненнями, викладеними в абзаці 4 п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", згідно яких сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх кредитних зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо банк протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного кредитного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Проте, як встановлено судом, звернення ПАТ КБ „Надра" до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості як з позичальника, так і з поручителів, мало місце в межах строку дії договору „Автопакет" №36-05/07/16/11/404/2007/234 від 25 грудня 2007 року та договору поруки №36-05/07/16/13/404/2007/075, тобто кредитор скористався своїм правом на звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, в результаті чого було постановлено судові рішення.

Відповідно до ст.11 ЦК України рішення суду є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, в зв'язку з ухваленням рішень про стягнення боргу за кредитним договором зобов'язання позичальника перед кредитором грунтуються на рішеннях суду.

Статтею 124 Конституції України та статтею 14 ЦПК України встановлено обов'язковість судових рішень для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, а тому таке зобов'язання може бути припинене з підстав, передбачених главою 50 ЦК України.

Оскільки ОСОБА_5 не надано доказів припинення договору поруки, отже відсутні підстави для її звільнення від обов'язку виконання рішень судів про стягнення з неї заборгованості і відповідно для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

В зв'язку з викладеним, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 312 ч.1 п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: