Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3434/14-ц Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В. В.
Категорія 41 Доповідач Зарицька Г. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23 грудня 2014 року

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та просив визнати, що інформація у зверненні відповідача від 03.04.2014 р. до депутатів Житомирської міської ради, де відповідач викладає не перевірені факти, які не відповідають дійсності, шкодить честі, гідності та діловій репутації приватного підприємства „ВЖРЕП № 4" (далі - ПП „ВЖРЕП №4") та йому, як директору вказаного підприємства, зобов'язати відповідача спростувати вказане звернення шляхом направлення спростування на електронну пошту кожному депутату Житомирської міської ради та розміщення в місцевій газеті „Місто". Також просив стягнути з відповідача на його користь 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначав, що він являється директором ПП „ВЖРЕП №4", відповідач - директором комунального підприємства „ВЖРЕП №4" Житомирської міської ради (далі КП „ВЖРЕП №4" Житомирської міської ради). 03 квітня 2014 року директор КП „ВЖРЕП №4" Житомирської міської ради ОСОБА_2 направив депутатам Житомирської міської ради на електронну пошту письмове звернення щодо неправомірної діяльності ПП „ВЖРЕП №4" та його директора. У даному зверненні містяться відомості, які не відповідають дійсності та принижують честь і гідність, ганьблять ділову репутацію як ПП „ВЖРЕП №4" так і його, як директора цього підприємства. Зокрема зазначається, що приватне підприємство працює зі збитками, а його директор ОСОБА_1 не сплачує податки, використовує кошти за комунальні платежі для розвитку власного бізнесу, незаконно орендує рухоме і нерухоме майно комунальної власності. Внаслідок розповсюдження недостовірної інформації йому завдана моральна шкода, яка виражається в моральних стражданнях, оскільки він є публічною людиною, депутатом 3-х скликань. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 23 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено винних дій відповідача у розповсюдженні інформації щодо діяльності ПП „ВЖРЕП №4", викладеній у зверненні від 03.04.2014 р., та не доведено, що ця інформація є недостовірною та такою що принижує його позивача честь і гідність.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови №1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов'язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК.

У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з'ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов'язків, то належним відповідачем є саме вона.

Судом встановлено, що 03 квітня 2014 року на електронну адресу Житомирської міської ради було надіслано звернення за підписом директора КП „ВЖРЕП №4" Житомирської міської ради ОСОБА_2, у якому міститься інформація щодо діяльності ПП „КВЖРЕП №4" та прохання перевірити викладену інформацію (а.с.7-8).

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 підтвердив суду, що працюючи на посаді директора КП „ВЖРЕП №4" Житомирської міської ради, 03.04.2014 р. він дійсно підготував звернення депутатам Житомирської міської ради щодо діяльності ПП „ВЖРЕП №4", підписав його та мав намір відправити до Житомирської міської ради.

Та обставина, що на момент поширення інформації ОСОБА_2 працював на посаді директора комунального підприємства свідчить розпорядження міського голови від 18.04.2014 р. №208, з якого видно, що з посади директора вказаного підприємства ОСОБА_2 був звільнений 28.04.2014 р. (а.с.15).

Вирішуючи спір, райсуд вищенаведених вимог закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України не врахував, в порушення вимог ст.33 ЦПК України питання про заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача не вирішив.

Апеляційний суд позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду усунути таке процесуальне порушення.

Крім того, згідно з п. 16 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Оскільки звернення директора КП „ВЖРЕП №4" Житомирської міської ради направлено до органу, який компетентний перевіряти зазначену в зверненні інформацію, то дана обставина у розумінні ст.277 ЦК України не може розцінюватись як поширення неправдивих відомостей.

За таких обставин, коли судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди відмовити з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: