Справа № 147/1111/14-ц Провадження № 22-ц/772/498/2015Головуючий в суді першої інстанції Волошин І. А.
Категорія 53Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2014 року в цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ободівка - Агро» про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі , -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 23.04.2007 року він працював на посаді генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ободівка-Агро». 31.07.2014 року його керівник ОСОБА_3 поставив вимогу негайно звільнитись із займаної посади. 19.08.2014 року від власника підприємства надійшла чергова відомість про заробітну плату за липень місяць, згідно якої йому було нараховано розрахунок у вигляді шестимісячної зарплати. Спілкуючись з керівництвом підприємства по телефону, позивач дізнався, що його звільнили, а наказ про звільнення вислали йому по пошті. Однак, такого наказу він не отримував. Позивач вважає, що при його звільненні відповідачем порушені вимоги трудового законодавства, оскільки з відповідним наказом він не ознайомлений, звільнення відбулось без попередження і наведення підстав передбачених законом.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ободівка - Агро» про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що суд не дотримався вимог щодо законності та обґрунтованості рішення та допустив порушення норм матеріального права.

Представник відповідача у своїх запереченнях на скаргу її доводи не визнав, вказавши на безпідставність і на законність та обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд дійшов висновку, що припинення повноважень ОСОБА_2 як генерального директора товариства, так само як і його подальше звільнення були проведені у відповідності до вимог закону.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 23.04.2007 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду генерального директора ТОВ «Ободівка-Агро», що підтверджується наказом № 1 від 23.04.2007 року та записом в трудовій книжці (а.с.2,3).

12 січня 2010 року між ТОВ «Ободівка-Агро» та ОСОБА_2 було укладено контракт строком на один рік до 11 січня 2011 року (а.с.а.с.30-40).

Строк дії контракту було продовжено до 30.11.2013 року шляхом укладення додаткової угоди від 23.11.2012 №3 до контракту від 12 січня 2010 року (а.с.41).

Загальними зборами учасників товариства 18 листопада 2013 року (протокол №81) ОСОБА_2 було обрано на посаду генерального директора товариства на строк до 30 листопада 2014 року (а.с.42).

31 липня 2014 року загальними зборами учасників товариства (протокол №6) було прийнято рішення про припинення повноважень ОСОБА_2 як генерального директора товариства та його звільнення з вказаної посади у зв'язку з припиненням його повноважень на підставі п.5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України (а.с.43).

Цим же протоколом заступнику генерального директора товариства з економічної безпеки ОСОБА_4 були надані повноваження підписати наказ про звільнення позивача та внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_2.

31.07.2014 року наказом № 114 ОСОБА_2 було звільнено з посади генерального директора товариства на підставі п.5 ч.1 ст. 41 Кодексу законів про працю України (а.с.44).

Також судом першої інстанції встановлено, що у відповідності до вимог ч.2 ст.47 КЗпП України 31.07.2014 року ОСОБА_2 було запропоновано ознайомитися з наказом про звільнення та отримати його копію, на що останній відмовився, що підтверджується відповідним актами від 31.07.2014 № 1 та № 2 (а.с.65-67), а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Крім того, 31.07.2014 року ОСОБА_2 за зареєстрованою адресою його проживання: АДРЕСА_1, було направлено листа, яким ще раз було його повідомлено про звільнення з посади генерального директора товариства, а також повторно надіслано копію наказу про звільнення.

31.07.2014 року ОСОБА_2 було направлено телеграму, в якій викладено зміст наказу про звільнення.

Згідно відомості №0008 (а.с.5-7) зарахувань на карткові рахунки працівників ТОВ «Ободівка-Агро» зарплати за липень 2014 року ОСОБА_2 було нараховано допомогу у розмірі шестимісячного середнього заробітку.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення Загальних зборів учасників ТОВ «Ободівка-Агро» від 31.07.2014 року «Про припинення повноважень ОСОБА_2, як Генерального директора Товариства» було прийняте неповноважними представниками учасників Товариства не заслуговують на увагу, оскільки звертаючись до суду ОСОБА_2 не пов'язував зазначену обставину з незаконністю свого звільнення, а тому вона не була предметом дослідження судом першої інстанції. Крім того, питання щодо усунення, відсторонення, припинення повноважень члена виконавчого органу товариства засновниками розглядаються в межах корпоративних відносин, а не трудових.

Крім того, колегія суддів відкидає посилання апеляційної скарги на те, що на момент прийняття ОСОБА_2 на роботу підстави для звільнення, що передбачена п. 5 ст. 41 КЗпП України не було, а тому і права на звільнення його за пунктом вказаної статті не виникло.

Згідно з ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного суду України від 09.02.1999р. № 1-рп/99).

Частину 1 статті 41 КЗпП України доповнено пунктом 5, згідно з яким трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженим ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб, Законом України від 13 травня 2014 року №1255-VII, який набрав чинності з 1 червня 2014 року, а відтак був чинним на момент звільнення й правильно застосований відповідачем.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.