Ухвала

іменем україни

01 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Київського міського голови ОСОБА_2, Київської міської державної адміністрації, треті особи: Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація», ОСОБА_3, про скасування розпорядження та поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського міського голови ОСОБА_2, Київської міської державної адміністрації, треті особи: Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» (далі - КП «Київжитлоспецексплуатація»), ОСОБА_3, про скасування розпорядження та поновлення на роботі.

З урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 21 листопада та від 08 грудня 2014 року, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Київського міського голови від 01 вересня 2014 року № 206 «Про звільнення ОСОБА_1», яким його було звільнено з посади директора КП «Київжитлоспецексплуатація» за п. 8 ст. 36 КЗпП України; поновити його на роботі в КП «Київжитлоспецексплуатація» на посаді директора на умовах, визначених контрактом від 18 квітня 2014 року; стягнути з належного відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 02 вересня до 08 грудня 2014 року.

Свої вимоги обґрунтовував незаконністю звільнення з мотивів встановлення факту росту дебіторської заборгованості КП «Київжитлоспецексплуатація», стверджуючи, що росту дебіторської заборгованості за час його роботи на посаді директора фактично не відбулося.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року позов задоволено.

Скасовано розпорядження Київського міського голови від 01 вересня 2014 року № 206 щодо звільнення ОСОБА_1 - начальника КП «Київжитлоспецексплуатація» із займаної посади 02 вересня 2014 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника КП «Київжитлоспецексплуатація» з 02 вересня 2014 року на умовах, визначених контрактом між Головою Київської міської державної адміністрації та начальником КП «Київжитлоспецексплуатація» від 18 квітня 2014 року.

Стягнуто з Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 вересня 2014 року до дня ухвалення рішення - 16 березня 2015 року

Допущено негайне виконання рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника КП «Київжитлоспецексплуатація».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог та вважаючи звільнення з роботи ОСОБА_1 незаконним, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для дострокового розірвання з ОСОБА_1 контракту відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України відсутні.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, зазначав наступне.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпП України до підстав припинення трудового договору, закрема, належать ті, що передбачені в контракті.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Судом установлено, що контрактом сторін як додаткову підставу дострокового припинення трудового договору з начальником з ініціативи Органу управління майном передбачено випадки зростання дебіторської заборгованості та невжиття заходів щодо її стягнення, в тому числі у разі допущення зростання заборгованості з орендних платежі (п. 4.3.1).

На підтвердження обставин, зазначених у наказі, як підставу для дострокового розірвання контракту з ОСОБА_1, суду надані результати попереднього дослідження стану дебіторської заборгованості від 21 серпня 2014 року, проведені начальником відділу Управління внутрішнього фінансового контролю та аудиту Департаменту фінансів, якими засвідчено наявність тенденції до зростання боргів зі сплати окремими орендарями орендних платежів, що має ризикові наслідки для бюджету м. Києва; лист директора Департаменту фінансів, адресований голові Київської міської державної адміністрації, від 28 серпня 2014 року № 054-8-1-08/3811, в якому викладений аналіз дебіторської заборгованості КП «Київжитлоспецексплуатація» та вказано, що за результатами дослідження підстави стверджувати, що начальником КП «Київжитлоспецексплуатація» не вжито повного комплексу заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості з орендної плати, що призвело до зростання заборгованості з орендних платежів, чим не дотримано вимоги контракту.

Інформація про стан дебіторської заборгованості з орендної плати станом на 01 січня 2014 року, 01 лютого 2014 року, 01 березня 2014 року, 01 квітня 2014 року, 01 травня 2014 року, 01 червня 2014 року, 01 липня 2014 року, 01 серпня 2014 року була надана 20 серпня 2014 року на той час начальником КП «Київжитлоспецексплуатація» ОСОБА_1 заступнику директора Департаменту фінансів - начальнику Управління внутрішнього фінансового контролю та аудиту. Дата надання такої інформації Управлінню внутрішнього фінансового контролю та аудиту дає підстави стверджувати, що така інформація була предметом дослідження відповідних осіб, за результатами якого ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника КП « Київжитлоспецексплуатація».

Зі змісту листа директора департаменту фінансів від 28 серпня 2014 року вбачається, що за виключенням із розрахунку боргу посольства Французької Республіки в Україні, розмір якого зменшено з 2 626,4 тис. грн (станом на 01 березня 2014 року) до 1078,1 тис. грн (станом на 01 серпня 2014 року), протягом останніх п'яти місяців розмір заборгованості з оплати оренди нежитлових приміщень зріс на 1067,8 тис. грн.

Висновок суду першої інстанції щодо зменшення дебіторської заборгованості, виходячи із окремих періодів (на 01 травня та на 01 серпня 2014 року) є необґрунтованим, оскільки зазначене спростовується висновком проведеної перевірки, в ході якої досліджувався стан фінансово-господарської діяльності КП «Київжитлоспецексплуатація» в частині аналізу динаміки зміни розміру дебіторської заборгованості у 2014 році.

Доведеність факту зростання дебіторської заборгованості, в тому числі зростання заборгованості з орендних платежів, дає підстави вважати про невжиття позивачем дієвих заходів щодо стягнення такої.

Наявність судових рішень Господарського суду м. Києва, якими задоволені позовні вимоги КП «Київжитлоспецексплуатація» про розірвання договору оренди, виселення та повернення нежитлового приміщення, не може бути належним доказом вжиття заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості.

Таким чином, наявність висновків Департаменту фінансів про зростання розміру заборгованості з оплати орендних платежів не дає підстав вважати про чітке дотримання позивачем п. 4.3.1 контракту.

Ураховуючи, що умовами укладеного з позивачем контракту передбачено право органу управління майном достроково розірвати контракт у зв'язку з невиконанням керівником обов'язку щодо недопущення зростання дебіторської заборгованості та невжиття заходів щодо її стягнення, в тому числі недопущення зростання заборгованості з орендних платежів, а зазначені обставини підтверджені результатами перевірки та іншими наявними в матеріалах справи доказами, розпорядження про звільнення позивача з 02 вересня 2014 року винесено в установленому законом порядку і уповноваженою особою, підстав для поновлення позивача на роботі не вбачається.

Ураховуючи, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 пов'язував із фактом звільнення з роботи, яке він вважав незаконним, апеляційний суд дійшов висновку про законність звільнення та відсутність підстав для поновлення на роботі, тому правові підстави для задоволення вказаних позовних вимог також відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П. Євграфова

судді: Н.А. Горелкіна

О.І. Євтушенко