Номер провадження: 22-ц/785/712/15
Головуючий у першій інстанції Турецький О.С.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державної казначейської служби України, за участю третіх осіб на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: слідчих слідчого відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області Денєвої А.В. та Кожемякіної О.О. про відшкодування майнової та моральної шкоди, за апеляційними скаргами Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2013 року,

встановила:

В серпні 2013 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, просив стягнути на свою користь з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на відшкодування майнової шкоди 17 704 грн., на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що постановою слідчого слідчого відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області Денєвої А.В. від 17 жовтня 2011 року порушено кримінальну справу за фактом заволодіння шляхом шахрайства посадовими особами ТОВ "Євровендінг" майном ТОВ "Штраус Україна", вчиненого в особливо великих розмірах, за ознаками ч.4 ст.190 КК України. Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 17 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2013 року, було скасовано постанову про порушення кримінальної справи.

Однак під час проведення досудового слідства 14 листопада 2012 року слідчим слідчого відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області Кожемякіною О.О. проведено виїмку, у зв'язку з чим у позивача вилучено кавовий апарат Bianchi Polaris, що знаходився по АДРЕСА_1. Зазначений апарат знаходився у позивача, як суб"єкта підприємницької діяльності, в оренді. В зв'язку з вилученням апарату з 14 листопада 2012 року по 26 січня 2013 року (72 дні) позивачу заподіяна шкода у вигляді неодержаного доходу в сумі 7 704 грн., яку він просив стягнути з Державної казначейської служби України. Крім того, для захисту своїх прав, оскарження дій слідчих позивач витратив на правову допомогу 10 000 грн., які також просив стягнути з відповідача, а всього просив стягнути майнову шкоду в сумі 17 704 грн. Позивач також просив стягнути моральну шкоду в сумі 15 000 грн. та судові витрати.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2013 року позов задоволений частково, суд стягнув з Державної казначейської служби України:

- майнову шкоду в сумі 17 704 грн.;

- моральну шкоду в сумі 5 000 грн.;

- витрати на правову допомогу в сумі 7 000 грн.

В апеляційних скаргах Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг та доводи заперечень на апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що майнову та моральну шкоду позивачу забов"язана відшкодувати держава в особі Державної казначейської служби України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не ґрунтується на законі та не підтверджується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що постановою слідчого слідчого відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області Денєвої А.В. від 17 жовтня 2011 року порушено кримінальну справу за фактом заволодіння шляхом шахрайства посадовими особами ТОВ "Євровендінг" майном ТОВ "Штраус Україна", вчиненого в особливо великих розмірах, за ознаками ч.4 ст.190 КК України. Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 17 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2013 року, було скасовано постанову про порушення кримінальної справи.

Під час проведення досудового слідства 14 листопада 2012 року слідчим слідчого відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області Кожемякіною О.О. проведено виїмку та вилучено кавовий апарат Bianchi Polaris, який знаходився у позивача, як суб"єкта підприємницької діяльності, в оренді та був розташований по АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, про те, що незаконними діями слідчих, що пов"язані з порушенням кримінальної справи та вилученням кавового апарата, позивачу завдано майнової та моральної шкоди. Однак суд не правильно визначив розмір цієї шкоди та особу, яка повинна відшкодувати шкоду.

Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі в наслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Частиною 6 ст.1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодується на загальних підставах.

Колегія суддів вважає, що до спірних відносин підлягає застосуванню ч. 6 ст.1176 ЦК України, на підставі якої шкода відшкодується на загальних підставах.

Загальними підставами відшкодування майнової шкоди є ч. 1 ст.1166 ЦК України, а моральної шкоди - ч.1 ст.1167 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична особа чи фізична особа відшкодує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов"язків.

Незаконність порушення кримінальної справи встановлена постановою Приморського районного суду м.Одеси від 17 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2013 року(а.с.17-25). В зв'язку з цим є незаконним проведення виїмки кавового апарата від 14 листопада 2012 року(а.с.16).

Колегія суддів вважає, що в зв'язку з вилученням кавового апарата з 14 листопада 2012 року по 26 січня 2013 року (72 дні) позивач не міг здійснювати підприємницьку діяльність та не отримав дохід в сумі 7 704 грн., чим йому заподіяна майнова шкода. Розмір цієї шкоди підтверджується договором оренди обладнання від 1 березня 2011 року, договором суборенди торгівельного місця від 1 вересня 2012 року, бухгалтерською довідкою (а.с.36-55).

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу при здійсненні досудового слідства в сумі 10 000 грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Стаття 120 КПК України передбачає, що:

1. Витрати, пов'язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

2. Витрати, пов'язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

3. Допомога захисника, залученого для здійснення захисту за призначенням у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, надається за рахунок коштів Державного бюджету України і є безоплатною для підозрюваного, обвинуваченого. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що кримінальну справу порушено за фактом заволодіння шляхом шахрайства посадовими особами ТОВ "Євровендінг" майном ТОВ "Штраус Україна", вчиненого в особливо великих розмірах, за ознаками ч.4 ст.190 КК України. Позивачем не надано доказів того, яке було його процесуальне становище по зазначеній кримінальній справі, та в зв'язку з чим надавалася правова допомога. З договору про надання правової допомоги від 05.12.2012 року вбачається, що він носить загальний характер, без зазначення конкретного виду правової допомоги при проведенні досудового слідства.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України заподіяння йому майнової шкоди внаслідок понесених ним витрат на правову допомогу. Тому витрати позивача на правову допомогу в сумі 10 000 грн. відшкодуванню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, оскільки внаслідок вилучення кавового апарата з 14 листопада 2012 року по 26 січня 2013 року (72 дні) позивач не міг здійснювати підприємницьку діяльність, що завдало йому моральних страждань, призвело до порушення його нормальних життєвих та підприємницьких зв'язків.

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди колегія суддів враховує положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4, відповідно до якого крім урахування характеру та обсягу немайнових втрат, зазнаних особою, необхідно виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, колегія суддів визначає розмір компенсації моральної шкоди в сумі 2 000 грн.

З врахуванням того, що майнова та моральна шкода заподіяна позивачу внаслідок незаконних дій слідчих слідчого відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області при порушенні кримінальної справи та вилученні кавового апарату, тобто під час виконання ними своїх службових обов"язків, тому на підставі з ч.1 ст.1172 ЦК України обов"язок по відшкодуванню шкоди покладається на юридичну особу - Одеське міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області.

Таким чином, стягненню з Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь позивача підлягає майнова шкода в сумі 7 704 грн. та моральна шкода в сумі 2 000 грн.

Вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 7 000 грн., які понесені ним по цивільній справі, задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року №4191-УІ відшкодування витрат на правову допомогу обмежується 40 відсотками встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Позивач не надав в суді першої інстанції відповідний розрахунок витраченого часу на правову допомогу. Тому стягнення цих витрат в сумі 7 000 грн. судом першої інстанції без відповідного розрахунку є безпідставним, а в стягненні витрат на правову допомогу необхідно відмовити. При цьому колегія суддів відхиляє надані позивачем в суді апеляційної інстанції розрахунки зазначених витрат(а.с.162, 164), оскільки вони зроблені без врахування вимог ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". В зазначені розрахунки внесені витрати у вигляді: "усні консультації", "комплексний правовий аналіз правової ситуації", "розробка стратегії захисту" та інші, відшкодування яких не передбачено ст.1 вищезазначеного Закону України. В той же час в цьому розрахунку зазначені витрати за участь у судових засіданнях, які не відповідають граничним розмірам (40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину) - наприклад за 15 хв. участі у попередньому засіданні зазначені витрати в сумі 850 грн.

Тому витрати позивача на правову допомогу при розгляді цивільної справи відшкодуванню не підлягають.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовані вищезазначені норми права, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Наведені у апеляційних скаргах Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області доводи не дають підстав для відмови в позові в повному обсязі.

Судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, від якого звільнений позивач при подачі позову, підлягає стягненню в дохід держави з Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційні скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2013 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 7 704 гривні, моральну шкоду в сумі 2 000 гривні, а всього 9 704 гривень.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в дохід держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

Н.В.Комаровська