АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/730/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1266/15Головуючий у 1-й інстанції Грузман Т. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Винниченка Ю.М., Абрамова П.С., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 13 березня 2015 березня по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватного нотаріуса Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області Черненко Оксани Олександрівни, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору-реєстраційної служби Оржицького районного управління юстиції Полтавської області про визнання правочинів недійсними, повернення сторін у стан, що існував до їх вчинення, надання позивачеві необхідних повноважень для реєстрації права власності на майно, про скасування рішень нотаріуса,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду 04.08.2014 року з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 05.03.2013 року згідно ухвали Голосіївського районного суду м. Києва було накладено заборону по відчуженню майна, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6, оскільки відповідач ОСОБА_2 має борг перед позивачем у розмірі 11594863,50 грн., що підтверджено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05.11.2013 року.

Однак не зважаючи на заборону суду, відповідачами було укладено угоди з продажу належного їм нерухомого майна, що знаходилось у с. Лазірки Оржицького району Полтавської області та смт. Оржиця Полтавської області на протязі березня 2013 року. Також 16.03.2013 року ОСОБА_2 зняв з реєстрації та продав ОСОБА_5 автомобіль «Форд Мондео», 2012 року випуску. Дружина ОСОБА_2,ОСОБА_6 здійснила відчуження нежитлового приміщення магазину-кафетерію з літнім майданчиком за адресою АДРЕСА_1.

У подальшому позивачем було збільшено позовні вимоги, остання доповнила їх вимогами про скасування рішень, прийнятих приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області, про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 13 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково.

Визнано недійсними:

- договір купівлі-продажу від 19.03.2013 року земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та посвідчений 19.03.2013 року;

- договір купівлі-продажу від 19.03.2013 року земельної ділянки площею 0,44 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та посвідчений 19.03.2013 року;

- договір купівлі-продажу від 19.03.2013 року земельної ділянки площею 0,08 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_3, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та посвідчений 19.03.2013 року;

- договір купівлі-продажу від 19.03.2013 року будівлі з житловими і службовими приміщеннями, а саме: будівля площею 128, 7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2, номер НОМЕР_4, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та посвідчений 19.03.2013 року;

- договір купівлі-продажу від 19.03.2013 року нежитлової будівлі, гаражу площею 135, 1 кв. м., адреса: АДРЕСА_2, номер РПВН: НОМЕР_5, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та посвідчений 19.03.2013 року;

- договір купівлі-продажу від 19.03.2013 року нежитлової будівлі - склад № 2 загальною площею 163,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2, номер РВПН: НОМЕР_6, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та посвідчений 19.03.2013 року;

- договір купівлі-продажу від 19.03.2013 року нежитлової будівлі - склад № 1 загальною площею 130,0 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2, номер РВПН: НОМЕР_7, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та посвідчений 19.03.2013 року;

- договір купівлі-продажу будинку від 19.03.2013 року загальною площею 124,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2, номер РПВН: НОМЕР_8, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та посвідчений 19.03.2013 року;

- договір купівлі-продажу від 18.03.2013 року нежитлової будівлі - складу та асфальтної площадки, а саме: будівля складу з прибудовою площею 764, 6 кв.м., асфальтна площадка площею 1982 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3, номер РПВН: НОМЕР_9, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та посвідчений 18.03.2013 року;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_10, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та посвідчений 20.03.2013 року;

Скасовано:

- рішення від 18.03.2013 року, індексний номер 960995, прийняте приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області Черненко О.О. про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю - склад та асфальтну площадку, а саме: будівля складу з прибудовою площею 764, 6 кв.м., асфальтна площадка площею 1982 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 6, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_5;

- рішення від 20.03.2013 року, індексний номер 1021723, прийняте приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області Черненко О.О. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, кадастровий номер НОМЕР_10, розташовану за адресою: АДРЕСА_4, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_5;

- рішення від 19.03.2013 року, індексний номер 970413, прийняте приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області Черненко О.О. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,44 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_4;

- рішення від 19.03.2013 року, індексний номер 980425, прийняте приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області Черненко О.О. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,44 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_3, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_4;

- рішення від 19.03.2013 року, індексний номер 974246, прийняте приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області Черненко О.О. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0.25 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий НОМЕР_1, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_4;

- рішення від 19.03.2013 року, індексний номер 98477, прийняте приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області Черненко О.О. про державну реєстрацію права власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 240027526, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_4;

- рішення від 19.03.2013 року, індексний номер 986936, прийняте приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області Черненко О.О. про державну реєстрацію права власності на будівлю з житловими і службовими приміщеннями, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 6, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_4;

- рішення від 19.03.2013 року, індексний номер 989640, прийняте приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області Черненко О.О. про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю - склад № 1 загальною площею 130,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 6, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_4;

- рішення від 19.03.2013 року, індексний номер 991799,прийняте приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області Черненко О.О. про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю - склад №2, загальною площею 163,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 6 яким зареєстровано право власності за ОСОБА_4;

- рішення від 19.03.2013 року, індексний номер 993454, прийняте приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Полтавської області Черненко О.О. про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю - гараж площею 135, 1 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 6, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1299,20 грн. з кожного.

В іншій частині позову відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 13 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, а також посилається на те, що судом не повністю з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи.

Судове засідання проводилось за участі представника апелянта, за відсутності інших осіб, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва 05.03.2013 року забезпечено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Заборонено даним особам вчиняти дії по відчуженню належного їм рухомого та нерухомого майна.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16.05.2013 року вказану ухвалу залишено без змін. Згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11.09.2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 солідарно 11 594 863 грн. 50 коп.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05.11.2013 року відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_6, а в іншій частині позовних вимог рішення Голосіївського районного суду від 11.09.2013 року залишено без змін. Відповідно до постанови відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 12.12.2013 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що йому належить.

Всупереч вказаному між сторонами на протязі березня 2013 року було укладено угоди купівлі-продажу нерухомого та рухомого майна належного відповідачам ОСОБА_2.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки зміст спірних договорів купівлі-продажу, на момент укладення та набрання ними чинності, суперечив чинному законодавству, наявні всі підстави для визнання їх недійсними згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України. Вимога про скасування державної реєстрації прав власності за новими власника, після укладення спірних договорів, також підлягає до задоволення, оскільки її наявність унеможливлює своєчасне виконання рішення суду про стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми заборгованості за договором позики, що в свою чергу порушує права позивача.

Розглядаючи спір в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлювалося, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. На підставі ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але однією із сторін або іншою заінтересованою особою заперечується його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, на час вчинення оспорюваного правочину 20 березня 2013 року була чинною ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2013 року, якою заборонено ОСОБА_2 у будь-який спосіб відчужувати належне йому майно. Дана ухвала була винесена в порядку забезпечення позову відповідно до ст.ст. 151-153 ЦПК України по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики.

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що договори укладено з порушенням закону і їх слід визнати недійсними по ініціативі позивача, оскільки об'єктами, відчуженими за договорами, було забезпечено його позов в іншій справі. Посилання апелянта, на те, що на момент укладення ними спірних договорів ухвала судді про забезпечення позову ще не була виконана органами державної виконавчої служби є помилковим, оскільки, відповідно до змісту ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно, а її оскарження не зупиняє виконання і не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Отже, обов'язок діяти добросовісно та утриматися від відчуження належного йому майна покладено на боржника ОСОБА_2 з моменту постановлення судом ухвали про забезпечення позову - 05 березня 2013 року, тому вищезазначені договори купівлі-продажу, укладені під час заборони відчуження майна, що призвело до порушення права позивача, суперечать вимогам закону та підлягають визнанню недійсними.

Дана позиція місцевого суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України зробленою в ухвалі від 10 березня 2011 року (справа №6-2773св08).

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до правових позицій, які містяться в аналізі судової практики Верховного Суду України, про застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України правильною із цього питання була позиція тих судів, які вважали, що до державної реєстрації договору він є неукладеним (ст. 640 ЦК), тому власник може захистити порушене право із застосуванням способу захисту, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК, у тому числі у випадках, зазначених у ст. 388 ЦК, за позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння. У разі здійснення державної реєстрації права власності за набувачем неправомірно відчуженого майна права власника повинні захищатися із застосуванням способу захисту, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання права власності та скасування внесеного за заявою набувача запису до Державного реєстру (ч. 2 ст. 26 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо запис у Державному реєстрі здійснено внаслідок укладення договору, дійсність якого оспорюється, спосіб захисту прав осіб встановлено п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання договору недійсним і скасування запису в Державному реєстрі, внесеного за заявою набувача.

Беручи до уваги обставини справи, наведені положення норм закону та правові позиції ВСУ України, оскільки порушені права позивачки підлягають захисту шляхом визнання оспорюваних договорів купівлі-продажу недійсними, для повного захисту порушених прав та усунення перешкод у здійсненні останньою вжито нею способу захисту у вигляді примусового виконання обов'язку в натурі, на думку колегії суддів, вимога позивачки про застосування суміжного способу захисту у вигляді скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав на дане майно за відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апелянта, що вимога про скасування рішень про державну реєстрацію права власності, підлягає розгляду в порядку в порядку адміністративного судочинства, є необґрунтованою, оскільки виходячи з обставин справи в даному випадку є спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, яке підлягає захисту в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 13 березня 2015 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин