Справа № 530/1949/14-ц
Номер провадження 2/530/912/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2015 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Должко С.Р., при секретарі Кравченко М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зінькові справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дитини.

Із заяви вбачається, що рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 березня 2013 року у цивільній справі № 530/512/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, було вирішено: стягнути з ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1, не працюючої на користь ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісяця у розмірі 1/3 частини від її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 12 березня 2013 року і до досягнення повноліття дитини.

03 квітня 2013 року Зіньківським районним судом Полтавської області на виконання рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 березня 2013 року, було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_3.

Вище зазначеного виконавчого листа позивачем було подано на виконання у Відділ державної виконавчої служби Гадяцького РУЮ Полтавської області.

Як вбачається із листа ВДВС Гадяцького РУЮ Полтавської області від 02.09.2014 року № 03-22/20797 ОСОБА_2 злісно ухиляється від сплати аліментів, борг станом на 01.09.2014р. становить 14372,63 грн..

Сума заборгованості розрахована Відділом державної виконавчої служби Гадяцького РУЮ Полтавської області, що підтверджується довідкою-розрахунком № 03-22/20797 від 02.09.2014 р..

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За період часу з 01.04.2013 року на момент подання позовної заяви 20.10.2014 року ОСОБА_2 лише одного разу у вересні 2014 року сплатила 100,00 грн. аліментів на утримання сина ОСОБА_3.

За вищезазначений період часу з 01.04.2013 року по 20.10.2014 року відповідачеві було нараховано неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення загальна сума якої становть 42632,37 грн.

Заслухавши пояснення позивача, ОСОБА_1, який підтримав свою змінену позовну заяву, заслухавши відповідачку, яка позовні вимоги не визнала та дослідивши і проаналізувавши наявні письмові докази по справі і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Під час розгляду цивільної справи судом встановлено, що рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 березня 2013 року у цивільній справі № 530/512/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, було вирішено: стягнути з ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1, не працюючої на користь ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісяця у розмірі 1/3 частини від її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 12 березня 2013 року і до досягнення повноліття дитини (а.с.4).

Виконавче провадження відкрито у Відділі державної виконавчої служби Гадяцького РУЮ на підставі поданого позивачем, ОСОБА_1, виконавчого листа № 530/512/13-ц, про стягнення з ОСОБА_2, на його користь, аліментів у розмірі 1/3 частини від її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 12 березня 2013 року і до досягнення повноліття (а.с.6).

Згідно судового рішення по цивільній справі № 530/1827/14-ц, встановлено, що відповідно до тексту мирової угоди, громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, уроженець м.Зіньків, Полтавської області, з одної сторони, та громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уроженка с. Мартинівка, Гадяцького району, Полтавської області з іншої сторони, батьки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які являються сторонами у цивільній справі № 1607/2820/2012, уклали дану мирову угоду про наступне: сторони домовились укласти мирову угоду, яка стосується їх сімейних прав і обов'язків та предмету позову з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок.

Сторони прийшли до згоди відносно того, що в інтересах дитини їхній син ОСОБА_3 буде постійно проживати із своїм батьком ОСОБА_1 і за взаємною згодою домовились визначити місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, в помешканні по АДРЕСА_2.

1.Батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

2.Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

3.Сторони погоджуються з тим, що той із батьків хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

4.За даною мировою угодою мати зобов'язується брати участь у вихованні сина, особисто зустрічатися та спілкуватися з ним в м. Зіньків, має право не менше двох разів на тиждень спілкуватись з дитиною, у вільний від навчання час, брати його на прогулянки поставивши про це до відому батька.

5.Максимальний час спілкування того з батьків який проживає окремо загалом не обмежується, за умови присутності того з батьків з ким проживає дитина, але не може продовжуватись пізніше 20-тої години.

6.У разі якщо спілкування з дитиною буде проходити без присутності того з батьків з яким проживає дитина, таке спілкування може проходити в певний період доби, а саме: у літній час в буденні дні з моменту завершення навчального процесу до 19 години, у вихідні дні з 8-мої до 19-тої години; в зимовий час в буденні дні з моменту завершення навчального процесу до 17-тої години, у вихідні дні з 10-тої до 17-тої години.

7.Мати має право брати на вихідні сина до себе в м.Гадяч, за його згодою та з відому батька, якого вона має про це попередити за два дні.

8.У разі вчинення батьком перешкод матері у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, вона має право звернутись із заявою до органу опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації про визначення способів її участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а у разі ухилення батька від виконання рішення органу опіки та піклування, мати має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

9.У разі невиконання матері своїх батьківських обов'язків батько має право звернутись із відповідною заявою до органу опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації, а у разі ухилення її від виконання рішення органу опіки та піклування, має право звернутися до суду з відповідним позовом.

10.Мати зобов'язується брати участь у витратах на утримання дитини в грошовій і (або) натуральній формі та додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (навчанням, розвитком фізичних та творчих здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

11.Сторони домовились про те, що умови щодо порядку спілкування з дитиною того з батьків який проживає окремо діють до досягнення дитиною 10 років та можуть бути переглянуті за згодою батьків після досягнення дитиною відповідного віку.

12.Після досягнення дитиною чотирнадцяти років, місце проживання дитини з батьками, які проживають окремо, визначається самою дитиною.

13.Дана мирова угода укладена строком до досягнення дитиною повноліття.

14.Мирова угода набуває чинності з моменту її визнання судом.

15.Дану мирову угоду укладено в чотирьох оригінальних примірника, що мають однакову юридичну силу по одному у кожної із сторін, третій примірник залишається в матеріалах судової справи, четвертий органу опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації.

16.Всі додатки до цієї мирової угоди, які можуть бути укладені в подальшому, а також зміни та доповнення до неї повинні бути визнані відповідним судовим рішенням.

17.Спори, що можуть виникати з приводу виконання сторонами умов даної мирової угоди вирішуються шляхом переговорів, а у випадку неможливості їх вирішення шляхом переговорів, вирішуються судом.

Дане судове рішення не змінено та не відмінено (а.с. 28-31).

Відповідно до повідомлення Гадяцької ОДПІ Полтавської області за №1326/ц/16-07-17-26 від 21.11.2014 року вказано, що ОСОБА_2, згідно даних ДРФО працювала оформленим працівником в АТБ-Маркет у 2013 році (податок утримувався податковим агентом).

Як пояснила відповідач, ОСОБА_2 в судовому засіданні, вона дійсно працювала в Гадяцькому АТБ-Маркет з 25.05.2013 року по 26.11.2013 року, а чому не сплачувала аліменти, згідно рішення суду, яке набрало законної сили 26.03.2013 року по цивільній справі № 530/512/13-ц - пояснити не може.

Участі в утриманні сина відповідачка не приймає. Матеріальної допомоги не надає. Всі матеріальні витрати на утримання та виховання сина несе позивач. Відповідачем не надано таких доказів суду.

З огляду на викладене судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_2, згідно рішення суду зобов'язана сплачувати аліменти, мала такі кошти працюючи в АТБ-Маркет, але не виконує свої зобов'язання по утриманню сина, ОСОБА_3, чим відсторонилася від сплати аліментів, перестала виконувати свої зобов'язання по утриманню сина.

Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно довідки-розрахунку № 03-22/20796 від 02.09.2014 року, виданої відділом державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції заборгованість по сплаті аліментів на 1.09.2014 р. складає суму 14372,63 грн.

З розрахунку нарахованих але невиплачених аліментів за період з 1 квітня 2013 року по 20 жовтня 2014 року неустойка (пеня) складає відповідно суму 42632 (сорок дві тисячі шістсот тридцять дві) грн. 37 коп., з наступних підрахунків:

№п/пНарахування аліменті заНарахо- вано алімен- тів грн.Строк оплати включ-но доСпла-чено грн. борг1%Період прострочки з - по К-сть днів прострочкиСума пені за місяць грн.Сума пені за наростаючим підсумком грн.
місяцьрік
1Березень2013455,3331.03.130,00455,334,553301.04.13 - 20.10.145682586,27442586,2744
2Квітень2013743,0030.04.130,00743,007,430001.05.13 - 20.10.145383997,34006583,6144
3Травень2013743,0031.05.130,00743,007,430001.06.13 - 20.10.145073767,010010350,6244
4Червень2013774,0030.06.130,00774,007,740001.07.13 - 20.10.144773691,980014042,6044
5Липень2013774,0031.07.130,00774,007,740001.08.13 - 20.10.144463452,040017494,6444
6Серпень2013774,0031.08.130,00774,007,740001.09.13 - 20.10.144153212,100020706,7444
7Вересень2013826,3330.09.130,00826,338,263301.10.13 - 20.10.143853181,370523888,1149
8Жовтень2013826,3331.10.130,00826,338,263301.11.13 - 20.10.143542925,208226813,3231
9Листопад2013826,3330.11.130,00826,338,263301.12.13 - 20.10.143242677,309226813,3231
10Грудень2013848,0031.12.130,00848,008,480001.01.14 - 20.10.142932484,640031975,2723
11Січень2014848,0031.01.140,00848,008,480001.02.14 - 20.10.142622221,760034197,0323
12Лютий2014848,0028.02.140,00848,008,480001.03.14 - 20.10.142341984,320036181,3523
13Березень2014848,0031.03.140,00848,008,480001.04.13 - 20.10.142031721,440037902,7923
14Квітень2014862,6630.04.140,00862,668,626601.05.13 - 20.10.141731492,401839395,1941
15Травень2014862,6631.05.140,00862,668,626601.06.13 - 20.10.141421224,977240620,1713
16Червень2014862,6630.06.140,00862,668,626601.07.13 - 20.10.14112966,179241586,3505
17Липень2014836,6631.07.140,00836,668,366601.08.13 - 20.10.1481677,694642264,0451
18Серпень2014836,6631.08.14100736,667,366601.09.13 - 20.10.1450368,330042632,3751

Враховуючи правову природу санкції, передбаченої ст.196 СК України, яка спрямована на забезпечення виконання платником аліментів своїх зобов'язань, визначених ст.ст.180,181,185 СК України, тому її розмір не може корегуватися в сторону зменшення залежно від суми заборгованості, на яку нарахована санкція.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд з'ясував розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановив строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначив її загальну суму.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам, документально підтверджених. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На основі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп..

На основі викладеного та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 15, 30, 57-61, 88, 212-223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання дитини - задоволити.

Стягти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не працюючої, зареєстрованої АДРЕСА_2, проживаючої АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі суму 42632 (сорок дві тисячі шістсот тридцять дві) грн. 37 копійок.

Стягти з Стягти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не працюючої, зареєстрованої АДРЕСА_2, проживаючої АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_2 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп..

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Зіньківський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області С.Р.Должко