ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/101/13- ц
Провадження № 4-с/210/1/15
У Х В А Л А

іменем України

"14" січня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Костенко В.В.

при секретарі Панчук О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо виконавчих проваджень від 29 лютого 2012 року ВП № 31475856, ВП № 31476109, ВП № 31476906, ВП № 31476699, ВП № 31476536,-

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2013 року представником позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_5 подано скаргу на бездіяльність державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_4 (надалі державний виконавець) щодо відкритих виконавчих проваджень від 29 лютого 2012 року ВП № 31475856, ВП № 31476109, ВП № 31476906, ВП № 31476699, ВП № 31476536.

Необхідність звернення до суду із вищеназваною скаргою заявник обґрунтовує наступними обставинами.

23 грудня 2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу ухвалено рішення по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, яке набрало чинності 01 серпня 2011 року.

26 жовтня 2011 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу видано 5 виконавчих листів, на підставі яких державним виконавцем Степаненко Т.М. було відкрито 29 лютого 2012 року виконавчі провадження ВП № 31475856, ВП № 31476109, ВП № 31476906, ВП № 31476699, ВП № 31476536.

Однак на момент звернення заявників із скаргою рішення суду не було виконано. Даний факт представник заявників ОСОБА_5 повязує із бездіяльністю державного виконавця, яка, на його думку, полягає у невжитті державним виконавцем Степаненко Т.М. визначених законодавством заходів примусового виконання рішень.

Враховуючи зазначене, представник заявників ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_5 вважає, що має право на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Степаненко Т.М., у тому числі ставлячи вимоги про зобовязання державного виконавця використати усі передбачені законодавством засоби для виконання судового рішення. Крім того, в прохальній частині зазначені вимоги щодо розгляду скарги за відсутності сторін цивільного позову та їх представника ОСОБА_5 та направлення копії ухваленого судом рішення по скарзі.

У судове засідання заявники ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представник ОСОБА_5 та державний виконавець Степаненко Т.М. не зявились.

Заявниками ОСОБА_2, ОСОБА_3, Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції подано заяви про розгляд скарги без їх участі (а.с. 91, 112).

Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції подано письмові заперечення проти скарги, в яких зазначено, що у ході проведення виконавчих дій державним виконавцем направлено запити до МДПІ (щодо виявлення номерів рахунків, відкритих у банківських та інших фінансових установах), ДАІ УМВС (щодо реєстрації за боржником транспортних засобів), адресного бюро (для встановлення місця реєстрації боржника). Згідно з отриманими відповідями боржник ОСОБА_6 не має зареєстрованих транспортних засобів та рахунків, місцем його реєстрації є вул. Орджонікідзе, 18/40. Підчас виходу за місцем проживання, двері державному виконавцю ніхто не відчинив. На підставі вказаного 15 січня 2013 року державним виконавцем Степаненко Т.М. було винесено постанову про повернення виконавчих документів та направлено їх стягувачу. Станом на 13 травня 2014 року виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_6 повторно до Дзержинського відділу державної виконавчої служби не надходили (а.с. 109,110).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обовязки і права, якими наділено державного виконавця під час примусового виконання судових рішень. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин, виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ, тощо.

Згідно з п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, організацію розшуку майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо).

Судом було встановлено, що державним виконавцем Степаненко Т.М. були направлені запити до органів податкової служби, УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, адресно-довідкового сектору ВГІРФО КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, за результатами розгляду яких було повідомлено: про відсутність відомостей про наявні банківські рахунки, які використовуються ОСОБА_6 у підприємницькій діяльності, із застереженням про те, що МДПІ може надати лише відомості щодо тих рахунків, які взяті податковими органами на облік; про зняття з тимчасового обліку автомобіля, при цьому дані про постановку його на постійний облік відсутні; про зареєстроване місце проживання ОСОБА_6 у м. Кривому Розі по вул. Орджонікідзе, 18/40 (а.с. 113, 114).

Жодних інших документів, які б підтверджували, що державним виконавцем Степаненко Т.М. вжито встановлених законодавством заходів щодо примусового виконання рішення, суду не надано.

Для зясування місцезнаходження боржника та виявлення належного йому майна державному виконавцю надано право здійснювати вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Державним виконавцем Степаненко Т.М. 03 січня 2013 року було здійснено вихід за зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_6 Згідно зі складеним актом по вул. Орджонікідзе, 18/40 боржник за вказаною адресою зявляється рідко, ніде не працює. Вказаний акт окрім державного виконавця Степаненко Т.М. підписано 1 понятим. Між тим, відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути менше двох.

Отже, суд дійшов висновку, що акт державного виконавця складено із порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, за поданням державного виконавця судом згідно зі ст. 375, 376 ЦПК України можуть бути вирішені питання про оголошення розшуку боржника та про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, привід боржника. Однак, звернень з цього приводу до суду не надходило.

Проаналізувавши подану представником позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_5 заяву, дослідивши матеріали справи, з урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає можливим задовольнити скаргу. в частині визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Степаненко Т.М.

Скарга в іншій частині не підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини.

Вимога щодо зобовязання державного виконавця Степаненко Т.М. використати передбачені законодавством засоби для примусового виконання рішень суду, не може бути застосована, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2013 року виконавчий документ було повернуто стягувачу і на момент судового розгляду відсутнє будь-яке підтвердження того, що державним виконавцем взагалі проводяться будь-які виконавчі дії. Факт повернення виконавчого документу підтверджено постановами про повернення виконавчого документа стягувачу від 15 січня 2013 року по виконавчим провадженням ВП № 31475856, ВП № 31476109, ВП № 31476906, ВП № 31476699, ВП № 31476536 (а.с. 115-117). Вимоги щодо оскарження дій державного виконавця у зв»язку із поверненням виконавчих документів стягувачам заявниками в даному провадженні не оскаржуються.

Крім того, викладені у пунктах 3, 4 скарги вимоги щодо розгляду справи за відсутності заявників та отримання ухваленого судом рішення по пошті , за своїм змістом та процесуальним значенням є клопотаннями і не підлягають правовій оцінці при прийнятті судом рішення.

Згідно зі ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. Заявниками при подачі скарги судовий збір не сплачений. Приймаючи до уваги, що виконавча служба є державним органом, суд на підставі ст. 82 ч.3 ЦПК України звільняє її від оплати судового збору та відносить ці витрати на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3,10, 11, 60, 82, 386, 387, 388 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо виконання судового рішення від 23 грудня 2010 року за цивільним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної і моральної шкоди.

В іншій частині скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: В. В. Костенко