Провадження № 6/702/3/15
Справа № 702/73/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні подання

26 січня 2015 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі : Ясінській О.А.

представники відділу ДВС: не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище Черкаської області подання відділу державної виконавчої служби Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України у зв»язку з невиконанням ним зобов»язань зі сплати боргу,

в с т а н о в и в :

Відділ ДВС Монастирищенського РУЮ 26.01.2015 року, звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України у зв»язку з невиконанням ним зобов»язань зі сплати боргу, посилаючись на те, що на виконанні у відділі ДВС Монастирищенського РУЮ знаходиться виконавчий лист № 2319/1832/12 від 25.11.2013 р. Христинівського районного суду про стягнення з ОСОБА_2 29900,00 грн. (солідарно) боргу на користь ліквідатора ТОВ «Памір-Сервіс» ОСОБА_3, який надійшов на примусове виконання до відділу ДВС Монастирищенського РУЮ 17.07.2014 р. 17.07.2014 року державним виконавцем ВДВС Монастирищенського РУЮ на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Рішення суду боржник не виконує, на виклики державного виконавця не реагує. З метою забезпечення виконання рішення та встановлення інформації про майновий стан боржника надіслано запити до кредитно-фінансових установ, Держтехнагляду, реєстраційної служби Монастирищенського РУЮ, Уманського центру по наданню послуг пов»язаних з використанням транспортних засобів. Згідно наданих відповідей встановлено, що майно та транспортні засоби на яке можливо накласти арешт у ОСОБА_2 відсутнє. 23.10.2014 року державним виконавцем разом із стягувачем ОСОБА_3 було здійснено виїзд за місцем проживання боржника, а саме вул. Аврамівська, 83 с. Аврамівка Монастирищенського району Черкаської області де було встановлено, що боржник ОСОБА_2 не допустив до своєї оселі державного виконавця для вивчення майнового стану, про що було складено відповідний акт державного виконавця. В обгрунтування подання посилаються на ст. 124 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, лист Міністра юстиції України від 06.06.2008р. №25-32/507 «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконанні зобов»язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладених на них рішеннями судів», виданого на виконання Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» №261/2008 від 24.03.2008 р., ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», ст. 20 ЗУ «Про державну прикордонну службу України». Просять суд винести ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_1, паспорт серії МА 142202, адреса: вул. Аврамівська, б. 83 с. Аврамівка Монастирищенський район Черкаська область) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України, до виконання ним своїх зобов'язань покладених відповідно до рішення суду.

В судове засідання представники відділу ДВС Монастирищенського РУЮ не зявились. На адресу суду подали заяву від 23.01.2015 року № 23/09-35 ( вх. № 423/15-вх від 26.01.2015 року), відповідно до якої просять справу щодо винесення ухвали про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України розглядати без участі представників відділу ДВС Монастирищенського РУЮ. Дане подання підтримують в повному обсязі (а.с.16).

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні в відділі ДВС Монастирищенського РУЮ знаходиться виконавчий лист № 2319/1832/12 виданий 26.11.2013 року Христинівським районним судом Черкаської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ліквідатора ТОВ «Памір-Сервіс» ОСОБА_3 29900 грн. (а.с.5), на підставі якого відкрито виконавче провадження згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.07.2014 року серії ВП № 44073131 (а.с. 6).

Згідно з п.4 ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст.6 ЗУ „Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", п.18 ч.3 ст.11 ЗУ „Про виконавче провадження", ч.1 ст.377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року за №606-ХІV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частина 1 ст. 377-1 ЦПК України передбачає, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року за №3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обов'язково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Вивченням матеріалів справи, судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують надіслання ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій містяться вимоги про добровільне виконання зобов'язань, докази одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, в тому числі і докази про отримання виклику в відділ ДВС, як це передбачено вимогами ч.5 ст.25, ч.1 ст.31 ЗУ "Про виконавче провадження", а також докази того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, відсутні.

Державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Так, матеріали подання не містять доказів на підтвердження ухилення боржника, ОСОБА_2, від явки до виконавчої служби, докази належного повідомлення боржника про наявність боргу та виклику до державної виконавчої служби, відсутні докази на підтвердження можливості ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього, відсутні докази на підтвердження можливості перетину боржником кордону України з метою ухилення від сплати існуючої заборгованості, а також доказів про наявність у боржника закордонного паспорту. Саме по собі посилання на заборгованість за виконуваним судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Наявність повідомлень з банківських установ ( а.с. 9, 11), інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців ( а.с. 12) та акту державного виконавця від 23.10.2014 року в якому відсутній підпис ОСОБА_2, лише зазначено, що "від підпису відмовився" без присутності понятих ( документи надані відділом ДВС до подання), не можуть свідчити про те, що державним виконавцем виконано всі необхідні заходи для примусового виконання вимог, які прямо передбачені виконавчим документом та ЗУ "Про виконавче провадження".

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст.3771 ЦПК України, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», а також враховуючи положення ст. 4 ЦПК України, відповідно до якої, суд при здійсненні правосуддя захищає права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні і подання не підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України від 21.01.1994 № 3857-XII ( із змінами та доповненнями), ст. 11 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 року N 606-XIV ( із змінами та доповненнями) та керуючись ст. ст. 4, 197, 293, 294, 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Монастирищенського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України у зв»язку з невиконанням ним зобов»язань зі сплати боргу- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Черкаської області, через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.В. Мазай