Справа № 749/7/15-ц
Номер провадження 4-с/749/2/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р. м. Щорс

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Лихошерста В.В.

з участю секретаря Мирошниченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Щорсі справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на дії державного виконавця відділу ДВС Щорського районного управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося в суд зі скаргою на дії державного виконавця відділу ДВС Щорського районного управління юстиції.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що згідно рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 26.03.2012 р. по справі №2524/279/2012 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коррина" підлягає стягненню солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за двома кредитними договорами в сумі 1 486 451,21 грн.

З метою належного виконання вказаного рішення АТ "Райффайзен Банк Аваль" 08.12.2014 р. повторно пред'явило до ВДВС Щорського районного управління юстиції для примусового виконання виконавчий лист Щорського районного суду, виданий 04.05.2012 р. по справі №2524/279/2012, згідно якого з ТОВ "Коррина" підлягає стягненню солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитними договорами в сумі 1 486 451,21 грн.

25.12.2014 р. на адресу Банка надійшла постанова від 18.12.2014 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження №45872360 з супровідним листом від 18.12.2014 р. №1-93/1908, відправленими рекомендованим листом на адресу Банка.

Як зазначено в надісланій Банку постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження №45872360 від 18.12.2014 р., "виконавчий лист повернуто стягувачу за його заявою. Враховуючи викладене, керуючись п. 7 ч.І ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" (далі по тексту - Закон) державний виконавець постановив відмовити в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження.

АТ "Райффайзен Банк Аваль" вважає, що дії державного виконавця пов'язані з винесенням 18.12.2014 р. постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження №45872360 вчинені з порушенням вимог Закону, тобто є неправомірними.

В оскаржуваній постанові державного виконавця Гордійко А.В. зазначено, що у процесі проведеної перевірки встановлено, що виконавчий документ 14.11.2014 р. було повернуто стягувачу за його заявою (представника АТ "Райффайзен Банк Аваль" за довіреністю О.М.Іллюшко) згідно п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону.

При цьому, при винесенні даної постанови, державним виконавцем не враховано положення ч. 5 ст. 47 Закону, в якій передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

Закон України "Про виконавче провадження" не передбачає таку підставу закінчення виконавчого провадження, як повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою.

Ч. 5 ст. 47 Закону у нині діючий редакції, прямо передбачає право стягувача на повторне пред'явлення виконавчого документу без будь-яких обмежень (окрім строків).

Згідно п.1 ч.І та ч.5 ст. 47, ст. 26 Закону повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закінчення виконавчого провадження, не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу Державної виконавчої служби за виконанням судового рішення.

Позивач просить визнати неправомірними дії державного виконавця, пов'язані з винесенням 18.12.2014 р. постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Щорського районного управління юстиції Гордійко А.В. усунути порушення прав АТ "Райффайзен Банк Аваль" на повторне пред'явлення до виконання виконавчого листа Щорського районного суду, виданого 04.05.2012 р. по справі №2524/279/2012.

В судове засідання учасники не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Від скаржника та відділу ДВС надійшли заяви про розгляд справи без участі представників. Скаржник вимоги підтримав. Відділ ДВС заперечує проти задоволення скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ч. 4 ст. 82 Закону та ст. 383 ЦПК України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ч. 4 ст. 26 Закону постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, дана скарга підвідомча Щорському районному суду. Оскільки оскаржувана постанова від 18.12.2014 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження надійшла на адресу Банку рекомендованим листом 25.12.2014 р., то встановлений десятиденний термін на її оскарження закінчується 04.01.2015 р. Скаржник надіслав скаргу рекомендованим листом у встановлений для оскарження строк.

Згідно рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 26.03.2012 р. по справі №2524/279/2012 з ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Коррина" та ОСОБА_5 стягнуто солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за двома кредитними договорами в сумі 1 486 451,21 грн.

Стягувач відкликав виконавчий лист, а 08.12.2014 р. повторно пред'явив до ВДВС Щорського районного управління юстиції для примусового виконання виконавчий лист, виданий на підставі вищевказаного рішення суду.

Постановою від 18.12.2014 р. головний державний виконавець відділу ДВС Щорського райуправління юстиції Гордійко А.В. посилаючись на п. 7 ч.І ст. 26 Закону відмовив у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження обгрунтовуючи тим, що виконавчий документ 14.11.2014 року повернуто стягувачу згідно його заяви.

Згідно п.1 ч.І ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Ст. 25 цього Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

В оскаржуваній постанові державного виконавця Гордійко А.В. зазначено, що у процесі проведеної перевірки встановлено, що виконавчий документ 14.11.2014 р. було повернуто стягувачу за його заявою згідно п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону.

Однак, державним виконавцем не враховано положення ч. 5 ст. 47 Закону, де передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону.

Закріплене ч. 5 ст. 47 Закону право стягувача не містить будь-яких обмежень для повторного пред'явлення виконавчого документу до виконання, крім випадку, коли строк для пред'явлення документу до виконання, встановлений ст. 22 даного Закону, пропущений.

При винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець не врахував, що положення ч. 5 ст. 47 Закону є спеціальною нормою, по відношенню до ст. 26 даного Закону щодо можливості відкриття виконавчих проваджень при повторному пред'явленні виконавчих документів до виконання.

В ч. 3 ст. 49 Закону передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення.

Законом не передбачено такої підстави закінчення виконавчого провадження, як повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою.

Положення п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону (відмова у відкрити виконавчого провадження, якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою) кореспондується з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 49 даного Закону, в якому передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду.

Ч. 5 ст. 47 Закону передбачає право стягувача на повторне пред'явлення виконавчого документу без будь-яких обмежень (окрім ороків).

Аналіз положень ст.ст. 26, 49 Закону свідчить про те, що підставою для закінчення виконавчого провадження є саме заява стягувача про відмову від примусового виконання рішення суду, яка має бути визнана судом, і яка, відповідно, виключає можливість повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 22 постанови від 7 лютого 2014 року N 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз'яснив, що "'ураховуючи положення пункту 1 частини першої та частини п'ятої статті 47 у взаємозв'язку з вимогами пункту 7 частини першої статті 26 Закону про виконавче провадження, повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків".

Таким чином, згідно приписів п.1 ч.І та ч.5 ст. 47, ст. 26 Закону повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закінчення виконавчого провадження, не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу Державної виконавчої служби за виконанням судового рішення.

За таких обставин у державного виконавця ВДВС Щорського районного управління юстиції не було підстав вважати, що відкриття виконавчого провадження за повторним пред'явленням виконавчого документа до виконання є неможливим, оскільки заявник не відмовлявся від примусового виконання рішення, а просив повернути без виконання виконавчий лист, що вбачається зі змісту заяви Банку.

Вказані дії державного виконавця ВДВС Щорського районного управління юстиції порушують права заявника, як стягувача.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 25, 26, 47, 49, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3-6, 10-11, 15, 31, 57-61, 64, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Щорського районного управління юстиції Гордійко А.В. від 18.12.2014 р. про відмову у прийнятті до провадження та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2524/279/2012 Щорського районного суду, виданого 04.05.2012 року, про стягнення боргу з ТОВ «Коррина» на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Щорського районного управління юстиції Гордійко А.В. усунути порушення прав АТ "Райффайзен Банк Аваль" на повторне пред'явлення до виконання виконавчого листа Щорського районного суду, виданого 04.05.2012 р. по справі №2524/279/2012.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Чернігівської області через суд, який постановив рішення.

Суддя: В.В.Лихошерст.