АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9341/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/123/К/15 суддя Тимошенко Т.І.
Категорія - 24 (І) Суддя-доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Трофименко О.О.,

за участі - відповідача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2014 року по справі за позовом Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 31 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація №31" (далі КП "ЖЕО №31") звернулось до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги. Уточнивши позовні вимоги просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь підприємства суму боргу по оплаті за комунальні послуги за період з 01.02.2009 року по 31.08.2014 року в розмірі 3036,32 грн.

В обгрутнування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 та є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються КП "ЖЕО №31", проте оплата за отримані послуги ними здійснюється ними не регулярно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла вказана заборгованість.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь КП "ЖЕО №31" 1767,71 грн. заборгованості по оплаті за комунальні послуги, а також 243,60 грн. судових витрат на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідачі поставили питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначили, що вони починаючи з 2002 року у вказаній квартирі фактично не проживають та не користуються послугами, що надає позивач. Також посилались на п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно якої споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на обслуговуванні КП "ЖЕО №31", яке й надає житлово-комунальні послуги його мешканцям.

У зв'язку з несплатою в повному обсязі житлово-комунальних послуг відповідачами - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зареєстровані у вказаній квартирі, утворилася заборгованість за період з 01.02.2009 року по 31.0.8.2014 року в сумі 3036,32 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обов'язку відповідачів як співвласників квартири утримувати належне їм на праві спільної сумісної власності житло, у тому числі сплачувати житлово-комунальні послуги, які надаються позивачем, а також враховував заяву відповідача ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема, такі питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що на виконання зазначених вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами виникли правовідносини фактичного користування комунально-житловими послугами, які надаються позивачем відповідачам як співвласникам квартири АДРЕСА_1

Як вбачається з матеріалів справи, в оспорюваний період позивачем надавались житлово-комунальні послуги за вказаною адресою, в перелік яких входить: прибирання сходових клітин та прибудинкової території, підвалів, технічних поверхів та покрівель, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування систем диспетчеризації, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливної каналізації, дератизація та дезінсекція, обслуговування димовентиляціних каналів поточний ремонт конструктивних елементів, освітлення місць загального користування, при цьому вони вносили оплату, яку вважали за потрібне.

Власники квартир багатоквартирного будинку спільно беруть участь у витратах на його утримання у частці, пропорційній розміру квартири, яка є їхньою приватною власністю.

Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків незалежно від відомчої належності та форми власності визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в редакції від 14.01.2009 року, відповідно до яких власники та наймачі квартир зобов'язані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше.

Враховуючи те, що вартість послуг за утримання будинків та прибудинкових територій повинна складатись з суми, розрахованої згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 12.07.2005 року "Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій" зі змінами і доповненнями внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 297 від 27.02.2007 року, загальної площі кімнати на тариф, який затверджений рішеннями Криворізької міської ради №557 від 28.08.2006 року та № 823 від 26.11.2008 року.

Разом з тим, судом першої інстанції за клопотанням відповідача ОСОБА_2 до виниклих правовідносин було застосовано строк позовної давності та згідно наданих позивачем розрахунків визначено, що заборгованість по оплаті комунальних платежів за період з 01.08.2011 року по 31.08.2014 року складає 1767,71 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо необхідності солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості в розмірі 1767,71 грн. виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує.

У відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач житлово-комунальних послуг має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному зверненні.

Так, для того щоб скористатись правом на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача, споживач моє подати до житлово-експлуатаційної організації відповідну письмову заяву, а також відповідні документи, що підтверджують його відсутність. І у разі якщо житлово-експлуатаційна організація не погодиться реалізувати це право споживача, спір може бути вирішено в судовому порядку.

Таким чином, оскільки відповідачами не надано суду доказів належного документального оформлення їх тимчасової відсутності у вищезазначеній квартирі, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо непроживання родини відповідачів у вказаній квартирі протягом тривалого часу та фактичного не користування житлово-комунальними послугами, що надаються підприємством позивача.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених законом, для скасування рішення суду немає, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: