Провадження № 2-з/761/669/2015
У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної автомобільної інспекції МВС України у м. Києві ( ГУ ДАІ) про визнання недійсною реєстрації транспортного засобу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління державної автомобільної інспекції МВС України у м. Києві ( ГУ ДАІ) про визнання недійсною реєстрації транспортного засобу.

До суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та передачі автомобіля ЗАЗ Lanos (кузовний номер НОМЕР_1) на зберігання позича ОСОБА_1. Заява мотивована тим, що на даний час автомобіль органом досудового розслідування Оболонського районного управління ГУ МВС України в м. Києві вилучено і знаходиться на території (подвір'ї) Оболонського районного управління ГУ МВС України в м. Києві. Для попередження можливого незаконного відчуження, розукомплектування або пошкодження майна (вищевказаного автомобіля) до прийняття судом рішення у справі, просить накласти арешт на транспортний засіб ЗАЗ Lanos (кузовний номер НОМЕР_1) та передати його на зберігання позивачу.

Питання про забезпечення позову вирішується ухвалою, згідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, упровадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одним із видів забезпечення позову відповідно до положень ст. 152 ЦПК України є, зокрема, накладення арешту.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 9 від 22.12.2006 р., з відповідними змінами та доповненнями, «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд бере до уваги, що на день розгляду заяви представником позивача не надано жодних доказів щодо наявності транспортного засобу на який просить накласти арешт у будь-якого із учасників процесу на праві приватної власності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 27, 135, 151-153, 209 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: