Справа № 661/4174/14-ц
Провадження № 2/661/24/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої - судді Бойко М.Є.

при секретарі - Асановій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та виселити відповідача із зазначеного жилого приміщення без надання йому іншого, обґрунтовуючи свої вимоги наявністю права власності на частку цієї квартири та безпідставне проживання в ній відповідача з 2005 року, в зв»язку з чим він позбавлений можливості ним користуватись.

У судовому засіданні позивач вимоги позову повністю підтримав та пояснив, що він є одним з співвласників спірної квартири за свідоцтвом про право на спадщину. Відповідач ОСОБА_2 проживає в ній з 1998 року без законних на це підстав, в зв»язку з чим він, разом із сім»єю, вже був виселений згідно рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 26.05.2005 року. Після фактичного виконання цього рішення відповідач знову самовільно вселився в це приміщення та продовжує проживати в ньому до теперішнього часу і на його неодноразові звернення стосовно припинення таких дій відповів відмовою, мотивуючи тим, що не отримав кошти згідно рішення суду від 24.02.2006 року про стягнення, в тому числі і з позивача, грошової суми. Отже, внаслідок порушення свого права власності, він і змушений був звернутись до суду з даним позовом, просить його повністю задовольнити та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, пов»язані із розглядом справи.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що з 2005 року у спірній квартирі не проживає; мешкає та зареєстрований зовсім за іншою адресою. Одночасно вказав, що відповідач разом із сестрою та братом винен йому кошти в сумі 25014 грн. у відповідності із судовим рішенням від 24.02.2006 року, які до цього часу повертати відмовляється, а тому, в ході примусового виконання цього рішення, на спірну квартиру був накладений арешт та її передано йому на зберігання, про що складено відповідний акт, а тому він, безумовно на законних підставах, час від часу, до неї навідується, оскільки, як зберігач майна, несе відповідальність за його стан.

Заслухавши сторони, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних, встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин .

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі( ст.11 ЦПК України).

За ст.ст. 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд виходить з недодержання ним вищевказаних положень закону, тобто недоведеності належними та допустимими доказами своїх вимог.

Так, по перше, з матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований ні в спірному житловому приміщенні, а за зовсім іншою адресою: АДРЕСА_2. Пояснення позивача та свідка ОСОБА_3 про нібито постійне проживання останнього у спірному жилому приміщенні суд до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1, як позивач , а свідок, як його співмешканка, звісно, зацікавлені у результаті розгляду справи, а тому не можуть бути беззаперечно об»єктивними. Жодного іншого доказу на підтвердження підстав позову позивачем, всупереч вимогам ЦПК, суду надано не було

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що, у відповідності із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.11.2000 року, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є співвласниками 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 26.05.2005 року, зміненого 18.05.2006 року колегією суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області, з відповідача ОСОБА_1, а також з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_6 стягнуто 25014 грн.

Вищезазначене рішення до теперішнього часу боржниками не виконано, кошти ОСОБА_2 залишаються не повернутими, в ході його примусового виконання - 22.08.2006 року складено акт опису й арешту майна, згідно з яким на належну ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 частину квартири АДРЕСА_1 накладено арешт і встановлено обмеження права користуватися нею, а саме: відчужувати, приховувати чи підміняти, псувати та передавати на зберігання іншим особам. Описане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_2, одночасно він попереджений про кримінальну або матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна.

На час розгляду даної справи спірна квартира продовжує перебувати у Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, що підтверджуєься відповідною інформацією (а.с. 49) та на відповідальному зберіганні ОСОБА_2, оскільки відповідний Акт опису та арешту майна до цього часу є чинним.

Передане для зберігання майно боржника видається йому державним виконавцем на підставі акта після відшкодування боржником витрат, пов'язаних із зберіганням такого майна. У разі, якщо боржник відмовляється відшкодувати витрати, пов'язані із зберіганням майна, вони компенсуються за рахунок реалізації частини майна боржника (ч.5, 6, 7 ст.78 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як на підставу задоволення своїх позовних вимог, позивач та її представник посилалися на ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Одночасно, відповідно до вимог ст.321 ч.2 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

На даний час рішення суду, згідно із яким на користь відповідача стягнуто кошти з співвласників 1/4 квартири АДРЕСА_1, залишається невиконаним, витрати, пов»язані із зберіганням майна боржниками йому також не відшкодовуються, чого не заперечував позивач в судовому засіданні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що право власності ОСОБА_1 в зв'язку з описом та арештом спірного об'єкту, у відповідності до вимог ст.321 ч.2 ЦК України є обмеженим. Дії державного виконавця щодо цього не визнані незаконними, відповідний акт опису та арешту ніким не скасований, а тому саме ОСОБА_2 є законним зберігачем спірного приміщення, в зв»язку з чим підстави вважати відповідача таким, що зайняв його самоправно, як на тому наполягає позивач, відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за відсутності належних та допустимих доказів на їх підтвердження, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209-211 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя М. Є. Бойко