Провадження № 2/537/246/2015
Справа № 537/3709/14-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2015 року м. Кременчук

Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючої судді Мурашової Н.В., за участю секретаря Омельченко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчук цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

07.07.2014 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 27477,83 грн. та судові витрати на судовий збір в розмірі 274,78 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 16.04.2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. А ОСОБА_2 зобов'язався погасити кредит в повному обсязі до кінцевого терміну повернення, передбаченого умовами договору. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань, грошові кошти не повернув, внаслідок чого станом на 22.06.2014 року його заборгованість за кредитом складає 27477,83 грн. З огляду на наведене позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 22.10.2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено в повному обсязі.

За заявою представника відповідача Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.12.2014 року скасовано заочне рішення від 22.10.2014 року, а справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримав позовні вимоги з наведених підстав. Також пояснив, що в укладеному з ОСОБА_2 кредитному договорі діє трирічний строк позовної давності, встановлений законом. Повідомив, що 16.04.2008 року відповідачу було відкрито картку строком дії до січня 2012 року та виданий Cash-кредит в розмірі 3000,00 грн., який він одразу отримав готівкою. Відповідач не здійснив жодної оплати в погашення заборгованості за кредитом. В п. 5.4. Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці, тобто до січня 2012 року. Банк звернувся до суду з позовом 07.07.2014 року, тобто в межах загального строку позовної давності. Тому представник позивача просив задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з поважних причин, оскільки відбуває покарання за вироком суду в місцях позбавлення волі. Подав письмові заперечення проти задоволення позову, в яких зазначив, що кредит отримав готівкою, а банк не видавав йому картки. Банк не ознайомив його з умовами та правилами надання банківських послуг. Договір та строк дії картки не пролонговувався. На даний час сплинув строк позовної давності, у межах якого банк мав право звернутися до суду за захистом. З огляду на наведене відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, подала письмове клопотання про розгляд справи без її участі. Стверджувала, що банк неправомірно провів розрахунок заборгованості за договором кредиту, Вказувала, що строк дії картки 1-2 роки, а тому на момент звернення до суду сплинув строк позовної давності, у межах якого банк мав право звернутися за захистом. З огляду на наведене представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 16.04.2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір "Швидка готівка" б/н. Відповідно до змісту договору ОСОБА_2 ознайомлений та згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування у ПриватБанку. ОСОБА_2 погодився, що його заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. За умовами договору, Банк видав відповідачу в кредит 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячна комісія - 3,5 %. Сторони домовились, що погашення заборгованості за кредитом може проводитися шляхом внесення коштів на картку клієнтом або шляхом списання коштів з дебетової картки НОМЕР_1. (а.с.18).

Факт отримання ОСОБА_2 коштів за кредитом (видачі готівки за платіжною карткою) підтверджено видатковим касовим ордером №80416S21СТ від 16.04.2008 року.

Також 16.04.2008 року ОСОБА_2 підписав Довідку про стандартні умови кредитування ПриватБанку та орієнтовну сукупну вартість Cash-кредиту (Далі - Довідка про умови кредитування), чим підтвердив, що Банк проінформував його про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, а саме з тим, що строк кредиту 12 місяців; повернення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів (базис днів для розрахування - 360); кількість платежів - 12; комісія за надання кредиту (одноразово) - 10% (утримується з суми кредиту), процентна ставка за кредитом (річна) нараховується на залишок суми кредиту - 24%; комісія за розрахункове обслуговування, щомісячно - 2,50%; реальна процентна ставка - 86,63%. (а.с.19).

Разом з тим при зверненні до суду та під час розгляду справи в суді позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не подав Пам'ятку клієнта та Тарифи, які є невід'ємною частиною договору.

До позовної заяви позивач подав Умови та правила надання банківських послуг (далі Умови), в яких не зазначено ані дати, ані номеру, ані наказу, яким вони затверджені. За цими Умовами дано визначення, що кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - це розмір грошових коштів, наданих Банком Клієнту на строк, зазначений в договорі, на умовах платності та повернення.

В п. 6 розділу І Умов встановлено, що Клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по Кредиту, відсотки за користування кредитом, по перевищенню платіжного ліміту, а також оплачувати комісію, передбачені договором.

В п.8.6. розділу І Умов встановлено, що при порушенні Клієнтом строку платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно з п.9.1. розділу І Умов, для призупинення будь-яких незаконних або неузгоджених з Банком дій з Карткою, Утримувач доручає Банку в будь-який час та без укладення додаткових угод призупинити або припинити дію Картки якщо Утримувач більше одного разу допустив прострочення погашення мінімального обов'язкового платежу.

В п. 9.6 Умов встановлено, що у випадку якщо залишок на Картрахунку менше розміру комісії, встановленої тарифами Банку, то розмір комісії за обслуговування Картрахунка встановлюється в розмірі залишку коштів на Картрахунку Утримувача. При нульовому залишку коштів на неактивном Картрахунку карти останній закривається.

Відповідно до п. 9.12. розділу І Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонговується на той же строк.

В п. 5.2 розділу ІІ Умов визначено, що погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Утримувача, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому або безготівковому порядку та зарахування їх Банком на Картрахунок Утримувача, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору.

Відповідно до п.5.3. розділу ІІ Умов Строки та порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним карткам, в яких встановлено Мінімальний обов'язковий платіж, наведений в Пам'ятці Клієнта, яка є невід'ємною частиною Договору. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбаченою Тарифами, та частину заборгованості по Кредиту.

В п 5.4. розділу ІІ Умов встановлено, що Строк погашення по Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним карткам, в яких не встановлено Мінімальний обов'язковий платіж, проводиться в наступному порядку. Строк погашення процентів по Кредиту - щомісячно за попередній місяць. Строк погашення Кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

В п. 5.7. розділу ІІ Умов встановлено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеної Банком частці в разі невиконання Утримувачем або його довіреною особою зобов'язань за цим Договором. (а.с. 20-25).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків та комісії за користування кредитом, , не здійснив жодного платежу в рахунок погашення заборгованості за кредитом від 16.04.2008 року, чим порушив права позивача.

Розрахунком позивача підтверджено, що у ОСОБА_2 утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 22.06.2014 року складає 27477,83 грн., в тому числі сума заборгованості за кредитом 3000,00 грн., сума заборгованості за відсотками за користування кредитом 14818,17 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 7875,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1284 грн. 66 коп. (а.с. 9-16).

Суд критично відноситься к твердженням представника відповідача про неправомірність, проведеного банком розрахунку заборгованості по кредиту, оскільки в порушення правил ст.10, ст.11, ст.60 ЦПК України, останній не подав жодного належного, допустимого та достатнього доказу в обґрунтування зазначеного факту.

При вирішенні спору суд керувався такими нормами законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов'язання.

В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що ОСОБА_2 мав обов'язок погасити наданий йому кредит, відсотки та комісію за користування кредитом в повному обсязі, але не виконав своїх зобов'язань перед Банком.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також в ч. 1 ст. 611, ч. 2-4 ст. 612, ч. 1,2 ст. 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника.

Перевіряючи доводи відповідача в частині застосування норм закону щодо позовної давності, суддя виходять із такого.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації за відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору. (п. 9.12 розділу І Умов), так і строк кредиту - 12 місяців, а також строки виконання зобов'язань із щомісячним погашенням кредиту ануїтетними платежами в кількості 12, тобто останній з яких підлягав виконанню в строк до 16.04.2009 року (Довідка про умови кредитування). Разом з тим слід зазначити, що за повідомленням Банку строк дії виданої ним на виконання договору Кредиту картки встановлено до січня 2012 року.

Таким чином, в Довідці про умови кредитування, які є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями (12 щомісячних платедів протягом 1 року з 16.04.2008 року по 16.04.2009 року) .

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору та строку дії картки, сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 не виконав жодного щомісячного зобов'язання з погашення кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом, тобто з 16.04.2008 року.

Таким чином ОСОБА_2 порушив права позивача на повернення виданого кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом..

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, якщо інше не встановлено договором (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо). (ст.266 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до пояснень представника позивача в судовому засіданні, та поданих до позову Умов та Правил надання банківських послуг, за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2, встановлено загальний строк позовної давності тривалістю 3 роки та спеціальний строк позовної давності до стягнення неустойки в 1 рік, як передбачено законом.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору чи строком дії картки, виданої на виконання цього договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що згідно з Довідкою про умови кредитування Банк видав позичальнику кредит на строк 12 місяців, а позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними ануїтетними платежами). Умовами встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту, процентів та комісії за користування ним. В Умовах Банку надано право припинити дію картки й достроково стягнути заборгованість за кредитом в разі, якщо позичальник більше одного разу допустив прострочення погашення мінімального обов'язкового платежу (п.9.1. розділу І, п.5.7. розділу ІІ Умов).

Оскільки умовами договору в Довідці про умови кредитування від 16.04.2008 року встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами, тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Верховний Суд України в постанові №6-116цс13 від 06.11.2013 року виклав аналогічну правову позицію, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Так, Верховним судом України визначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими заяви відповідача та його представника про застосування позовної давності.

З огляду на наведені вимоги закону, враховуючи, що відповідно до заяви про надання кредиту та Довідки про стандартні умови кредитування ПриватБанку та орієнтовну сукупну вартість Cash-кредиту, які підписана відповідачем, між Банком та ОСОБА_2 кредит був укладений 16.04.2008 року на строк 12 місяців тобто до 16.04.2009 року, за умови погашення щомісячними платежами, й ОСОБА_2 не здійснив жодного погашення по кредиту, тому у Банку виникло право на звернення до суду за захистом з моменту непогашення відповідачем кожного чергового платежу.

Також Банк не використав своє право в разі порушення позичальником більше одного разу умов договору й припинити дію картки, й достроково стягнути заборгованість за кредитом,

Таким чином на момент звернення банком до суду за захистом своїх порушень прав 07.07.2014 року сплинув трирічний строк позовної давності, встановлений законом.

Суд критично відноситься к твердженням представника позивача, що за п. 5.4. розділу ІІ Умов строк погашення Кредиту в повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня дії картки, тобто до січня 2012 року.

Так, передбачений п. 5.4. розділу ІІ Умов строк погашення Кредиту встановлено для Кредитів по платіжним картам, в яких не встановлено мінімального обов'язкового платежу.

Разом з тим в п. 5.3. розділу ІІ Умов зазначено, що строк погашення Кредиту по платіжним картам, в яких встановлено мінімальний обов'язковий платіж, вказаний в Пам'ятці Клієнта, яка є невід'ємною частиною договору.

Враховуючи, що і в підписаній ОСОБА_2 заяві від 16.04.2008 року зазначено, що Пам'ятка клієнта та Тарифи є невід'ємною частиною договору, і в підписаній ОСОБА_2 Довідці про стандартні умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість Cash-кредиту від 16.04.2008 року вказано, що кредит видається на строк 12 місяців та погашається щомісячними ануїтетними платежами, кількість платежів - 12, тому суд вважає, що по договору кредиту, укладеному між Банком та ОСОБА_2 встановлено мінімальний обов'язковий щомісячний платіж. А Банк не подав суду невід'ємну частину договору - Пам'ятку клієнта, в якій за п.5.3. розділу ІІ Умов повинен визначатися мінімальний обов'язковий платіж для погашення кредиту, з метою приховання факту, що укладений з ОСОБА_2 договір повинен погашатися щомісячними ануїтетними платежами для зміни порядку обчислення строку позовної давності на правила п.5.4. розділу ІІ Умов.

Враховуючи наведене, суд вважає встановленим факт, що 07.07.2014 року позивач ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" подав позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту б/н від 16.04.2008 року з порушенням строку позовної давності, встановленого для звернення до суду

А тому відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором кредиту б/н від 16.04.2008 року з підстав спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16.04.2008 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення через Крюківський районний суд м. Кременчука до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.