Номер провадження: 22-ц/785/220/15
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року у справі за позовом Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Одеськміськсвітло" до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановила:

Представник позивача звернувся до відповідача із позовом, в якому просив відшкодувати майнову шкоду у розмірі 6 266,40 гривень, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 1-2).

В обґрунтування позову посилався на те, що 18.10.2011 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки MERSEDES-BENZ S 430, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, рухаючись по вул. Костанді з боку Фонтанської дороги на перехресті з вул. Люстдорфська дорога, 142/2 в м. Одесі, не врахував дорожню обстановку, здійснив наїзд на правий тротуар по ходу свого руху, скоїв наїзд на залізобетонну опору лінії електромережі зовнішнього освітлення, огорожу автостоянки та автомобіль "Фольксваген Поло", реєстраційний номер НОМЕР_2, який стояв на автостоянці, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди опора електромереж, яка належить КП електромереж зовнішнього освітлення "Одеськміськсвітло", огорожа автостоянки та автомобілі отримали механічні пошкодження, відповідач отримав тілесні ушкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2011 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно кошторису по відновлюванню зруйнованого зовнішнього освітлення по Люстдорфській дорозі 142/2 сума заподіяної шкоди складає 6 266,40 гривень, яку відповідач у добровільному порядку сплачувати не бажає.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року позов Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Одеськміськсвітло" задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Одеськміськсвітло" 6 266,40 гривень майнової шкоди та судовий збір у розмірі 229,40 гривень (а. с. 30).

Ухвалою суду від 15.09.2014 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а. с. 67-68).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 74-77).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Одеськміськсвітло" суд першої інстанції виходив із доведеності позову.

Проте, з таким висновком погодитись не можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 18 жовтня 2011 року, керуючи автомобілем марки MERSEDES-BENZ S 430, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, рухаючись по вул. Костанді з боку Фонтанської дороги на перехресті з вул. Люстдорфська дорога, 142/2 в м. Одесі, не врахував дорожню обстановку, здійснив наїзд на правий тротуар по ходу свого руху, скоїв наїзд на залізобетонну опору лінії електромережі зовнішнього освітлення, огорожу автостоянки та автомобіль "Фольксваген Поло", реєстраційний номер НОМЕР_2, який стояв на автостоянці. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди опора електромереж, яка належить КП електромереж зовнішнього освітлення "Одеськміськсвітло", огорожа автостоянки та автомобілі отримали механічні пошкодження, відповідач отримав тілесні ушкодження.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2011 року в справі № 3-5845/11 про адміністративне правопорушення. Згідно вказаної постанови, встановлено факт порушенням відповідачем правил дорожнього руху та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк шість місяців.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно кошторису по відновлюванню зруйнованого зовнішнього освітлення по Люстдорфській дорозі 142/2, сума заподіяної шкоди складає 6 266,40 гривень, яку відповідач у добровільному порядку сплачувати не бажає.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 крім іншого, посилався на те, що автомобіль марки MERSEDES-BENZ S 430, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, є забезпеченим транспортним засобом відповідно до полісу серії АВ/0047440 від 15.10.2011 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія", ліміт відповідальності за шкоду складає 50 000 гривень, а відтак його цивільно-правова відповідальність застрахована й обов'язок по відшкодуванню завданої у результаті ДТП шкоди закон покладає на страховика.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) (в редакції, що діяла на момент ДТП) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 2 ст. 33.1 Закону учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані: вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

У системному зв'язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування, за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБ України) відповідну заяву.

До заяви додається довідка про ДТП, довідка відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності або довідка спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної ДТП, завірені у встановленому порядку (п. 35.2 ст. 35 Закону у редакції, що діяла на момент ДТП).

Як вбачається із роз'яснень, викладених у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" N 4 від 1 березня 2013 року, відповідно до статті 21 Закону N 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону N 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка,шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції на вказані норми матеріального права уваги не звернув, не надав належної оцінки зібраним у справі доказам, зокрема, не з'ясував чи мав можливість позивач реалізувати своє право на відшкодування матеріальної шкоди за рахунок страхової компанії, відповідно до умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" та ОСОБА_3 зокрема, при наявності заведеної страхової справи за № ГО 386-11. За таких обставин, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не виконав приписи ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку не ґрунтуються на матеріалах справи.

21.10.2011 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" із заявою про подію, пов'язану з спричиненням майнового збитку автомобілем, відповідальність власника якого застрахована в АТ "УОСК". Після чого страхова компанія повідомила про перелік документів, які необхідно надати страховику для подальшого розгляду справи про виплату страхового відшкодування потерпілій стороні, та адресу за якою необхідно їх надіслати (а. с. 58, 114). Докази відмови у здійсненні страхового відшкодування на підставі ст. 37 зазначеного Закону відсутні.

Однак вирішуючи спір, суд першої інстанції, всупереч вимогам статей 212 - 215 ЦПК України, неповно з'ясував усі обставини справи та покладаючи на ОСОБА_2 обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду позивачу в повному обсязі, не надав належної оцінки доводам відповідача щодо наявності правових підстав для стягнення майнової шкоди з страховика та не перевірив обставини, якими останній обґрунтував свої заперечення на позовну заяву. Отже, суд всупереч вимогам ст. 10 ЦПК України не вжив відповідних процесуальних заходів щодо залучення належного відповідача у справі та не з'ясував, хто й в якому розмірі повинен відшкодовувати позивачу завдану матеріальну шкоду.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Одеськміськсвітло" до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.