Справа № 463/5896/14 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/783/1275/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника позивача ПАТ "Державний ощадний банк України" - Кушнерика Р.М., представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3 про визнання правочину нікчемним,-

в с т а н о в и л а :

ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2014 року провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3 про визнання правочину нікчемним - зупинено до вирішення кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України.

Дану ухвалу оскаржило ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк".

В своїй апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати, а справу направити до Личаківського районного суду м. Львова для продовження розгляду. Вважають, що судом невірно застосовано п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України, що призвело до незаконного зупинення провадження у справі. Зазначають, що предметом дослідження по даній справі виступають не цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, а дотримання на момент укладення договору банківського вкладу письмової форми, а тому судове рішення по кримінальній справі не матиме жодного значення для вирішення даного спору. Тобто встановлення вини особи у кримінальній справі про привласнення коштів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей не може ніяким чином вплинути на розгляд цивільної справи про встановлення факту дотримання письмової форми договору банківського вкладу на момент його укладення. Також, ухвала суду не вмотивована, у такій лише вказано про перебування у провадженні суду кримінальної справи. Також у випадку повторного звернення до суду ОСОБА_3, позов якого до банку про стягнення коштів за договором банківського вкладу - залишений без розгляду, Банк фактично позбавляється права подати зустрічний позов про визнання договору нікчемним.

В судове засідання відповідач не з'явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи, що він був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів, що свідчили б про поважність причин його неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що інтереси відповідача у судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали суд першої інстанції постановляючи таку, посилаючись на п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України виходив з того, що судове рішення в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України буде мати істотне значення для вирішення даного позову ПАТ "Державний ощадний банк України" про визнання правочину нікчемним.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення, є передчасними та вимогам закону - не відповідають.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно ж до п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" Суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Закінчення провадження у справі з цих підстав без ухвалення рішення має бути належно вмотивовано в ухвалах, постановлених з цього приводу. Про наслідки вчинення зазначених процесуальних дій суд роз'яснює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК і правил, що їх регулюють. Суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках, передбачених статтею 201 ЦПК, а за наявності підстав, визначених статтею 202 ЦПК, має право як на зупинення, так і на відмову в задоволенні такої заяви. Визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Підставою для зупинення провадження за пунктом 4 частини першої статті 201 ЦПК може бути також відкриття Конституційним Судом України провадження за зверненням відповідно до статті 43 Закону України від 16 жовтня 199 року N 422/96-ВР "Про Конституційний Суд України" про офіційне тлумачення положень Конституції України чи закону, що мають застосовуватися при вирішенні справи, яка перебуває у провадженні суду. При неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді. Разом з тим підставою зупинення провадження у справі не може бути касаційне оскарження попередніх судових рішень у справі. Застосовуючи пункти 2, 3, 5 частини першої статті 202 ЦПК відповідно про зупинення провадження у зв'язку із захворюванням сторони, перебуванням її у службовому відряджені чи призначенням судом експертизи, суд повинен виходити з того, що у таких випадках відповідно до змісту статті 157 ЦПК провадження у справі може бути зупинено, якщо передбачається, що зазначена відсутність сторони або проведення експертизи триватиме понад установлені строки розгляду справ. Правило частини другої статті 202 ЦПК про те, що суд не зупиняє провадження у випадках, установлених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника, не застосовується до випадків, коли суд викликає позивача або відповідача для особистих пояснень.

Як вбачається із матеріалів даної цивільної справи, зокрема, позовної заяви, - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося в суд позовом до ОСОБА_3 про визнання договору № 1230475 на вклад "Депозитний" на ім'я фізичної особи від 08.07.2013 року нікчемним з тих підстав, що при укладенні такого не дотримано вимог щодо письмової форми договору, грошові кошти відповідача як вклад у банк не вносились і відповідно проценти на них банком не нараховувались.

Однак, вирішуючи питання про зупинення провадження по справі за даним позовом з підстав неможливості розгляду даної справи до вирішення кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України, судом першої інстанції не з'ясовано обставин, що прямо стосуються вирішення вказаного питання та є істотними для правильного вирішення такого питання.

Так, судом не з'ясовано: в чому полягає суть обвинувачення у згаданій кримінальній справі (в матеріалах справи відсутній обвинувальний акт, чи інших документ який би вказував про суть обвинувачення); яким чином (у якій частині) обвинувачення стосується даного конкретного спору; чому дана цивільна справа не може бути розглянута до вирішення кримінальної, тобто які можуть бути вирішені питання у кримінальній справі, що стосуються підстав, заявлених у даній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду; не з'ясовано чи визнаний відповідач за даним позовом потерпілим у кримінальній справі, до вирішення якої провадження по справі було зупинено (відсутня постанова про визнання його потерпілим, тощо); відсутні достовірні дані про суть заявленого ним позову у кримінальній справі (якщо такий заявлявся) та дані про визнання його цивільним позивачем у такій, тощо.

В ухвалі суду про зупинення провадження по справі вказані, необхідні до з'ясування, вказані вище обставини, не згадуються та судом належним чином не обґрунтовано чому судове рішення у кримінальному провадженні буде мати істотне значення для вирішення даної справи.

Враховуючи вказане, підстав для зупинення провадження у даній справі без детального з'ясування таких даних у суду першої інстанції - не було, а тому оскаржувана ухвала суду залишатись в силі не може та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Доводи ж апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та таку відповідно - задовольнити.

При продовженні розгляду справи суд вправі повернутись до вирішення питання про зупинення провадження по справі з аналогічних підстав, однак при вирішенні такого питання слід дотримуватись вимог процесуального закону та з'ясувати усі згадані обставини та інші, що будуть мати істотне значення для вирішення такого питання та дати їм належну оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.4, 311 ч.1 п.1, 2, 313, 314 ч.1 п. 2, 315, 317 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" - задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2014 року - скасувати а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник