Провадження № 2/161/577/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Каліщук Л.Г.

з участю представників позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника відповідача Омельчук М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» про припинення правовідношення та дії, яка порушує право, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 19.11.2014 року звернулася в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» (надалі - ПАТ „Західінкомбанк") про припинення правовідношення та дії, яка порушує право, посилаючись на те, що 11 листопада 2008 року нею був укладений договір про іпотечний кредит № 1111/08-964, згідно з яким вона отримала від комерційного банку „Західінкомбанк" товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - КБ „Західінкомбанк" ТзОВ), правонаступником якого є ПАТ „Західінкомбанк" кредит в розмірі 500 000 грн. зі сплатою відсотків за його користування з розрахунку 14% річних з кінцевим терміном повернення 11 листопада 2028 року. Згідно з п.2.4. зазначеного договору сторони при його укладенні визначили два альтернативні та рівнозначні способи виконання нею зобов'язання щодо графікового повернення отриманого кредиту і сплати відсотків за користування ним, а саме: або шляхом внесення готівкових коштів до каси кредитора; або шляхом безготівкових перерахувань на відкритий кредитором спеціальний рахунок для подальшого їх спрямування Державній іпотечній установі ( оскільки кредит був іпотечним).

В п.8.4. договору, конкретизований порядок виконання другого з наведених способів та викладений механізм проведення безготівкових перерахувань в рахунок погашення кредиту і сплати відсотків, відповідно до якого, як зазначено у вказаному пункті, на підставі договору ( тобто п.2.4. останнього) та ст.1071 ЦК України, вона доручає банкові (він же кредитор) та уповноважує його здійснювати списання належних їй коштів з її поточного рахунку у банку на рахунок, призначений для сплати відсотків та повернення частин кредит згідно із встановленим графіком, а в разі прострочення цих платежів незалежно від нього. 06.02.2009 року між нею та банком був укладений договір банківського вкладу № ДД-2477-01.980, у відповідності з яким ОСОБА_4 передала банкові в якості депозитного вкладу грошові кошти в сумі 140 000,00 грн. під 23 % річних з наступним збільшенням цієї суми - тіла депозиту до 392 139,66 грн. на теперішній час та змінами відсоткової ставки.

В зв'язку з відкриттям та знаходженням у банку на цій підставі, крім поточного, ще й депозитного, а згодом і карткового рахунків, на яких були розміщені належні їй кошти, я у серпні 2009 року вона звернулась до банку із заявою про безготівкове погашення нею отриманого кредиту та сплату відсотків за користування ним не лише з поточного, а й з усіх інших її рахунків, в тому числі, і депозитного. Рішенням кредитного комітету КБ „Західінкомбанк" ТзОВ її заяву разом з аналогічними заявами двох інших позичальників було задоволено. Таким чином, належні їй на депозитному рахунку кошти, відповідно до Договору про депозитний вклад від 06.02.2009 року, включаючи нараховані відсотки на суму депозиту, фактично були передані в розпорядження кредитора для кожного чергового платежу згідно з договором про іпотечний кредит.

В зв'язку з цим, на підставі п.2.4. та п.8.4. договору про іпотечний кредит, а також вищевказаного рішення кредитного комітету до кінця 2011 року погашення отриманого нею кредиту та сплата щомісячних відсотків проводилось шляхом проведення банком внутрішніх банківських операцій-списання коштів на її рахунках та спрямування цих коштів на рахунок по погашенню кредиту. Однак, на початку квітня 2012 року вона отримала від банку вимогу про усунення порушення від 29.03.2012 року за № 864-11, з якої дізналась, що з січня 2012 року, банк, в односторонньому порядку, без повідомлення її, та в порушення як умов договору про іпотечний кредит, так і рішення кредитного комітету, тобто свого ж власного зобов'язання, припинив перерахування коштів з її рахунків на погашення кредиту та сплату відсотків.

Незважаючи на відсутність підстав для дострокового повернення кредиту, оскільки жодних з порушень, закріплених у п.5.2.4. договору, вона не допустила, а прострочення сплати відсотків та повернення частин кредиту протягом трьох місяців було допущене не нею, а кредитором, внаслідок невиконання ним досягнутого сторонами та закріпленого в договорі і в рішенні кредитного комітету способу виконання позичальницею договірних зобов'язань, вона, у своїй відповіді, на вимогу банку від 25.04.2012 року, погодилась на пропозицію позивача щодо безакцептного списання наявних на її рахунках коштів, в конкретній сумі, у повне повернення кредиту та проведення за нього обумовленої договором плати.

Ці кошти на той час в загальній сумі 443 415,28 грн. не тільки були достатніми для повного дострокового виконання нею своїх зобов'язань перед банком, а й перевищували всю суму отриманого кредиту, за відрахуванням уже повернутих на цей час сум, та несплачених відсотків, яка становила 422 916,79 грн. Тобто, внаслідок реалізації фактично запропонованого самим же кредитором способу виконання нею договірного зобов'язання, банк ще залишався у боргу перед нею на суму 20 498, 49 грн., а у жовтні 2012 року звернувся до суду з позовом , в якому просив прийняти рішення про дострокове повернення нею всього кредиту, у готівковій формі, за рахунок інших коштів , а не тих, що є на її рахунках у банку. У своїй заяві, відповідач вимагав також стягнути з неї пеню за порушення договірних зобов'язань, якого вона, в дійсності, не допустила. Незважаючи на те, що заборгованість за нею щодо сплати відсотків за користування кредитом і його погашення відповідно до графіку банком була створена штучно з його ж вини, а ініціатива про дострокове повернення кредиту за рахунок списання коштів з її рахунків також належала не їй, а виходила від банку, що також зазначено в рішенні Луцького міськрайонного суду від 28.04.2014 року та ухвалі апеляційного суду Волинської області від 19.06.2014 року, останній незаконно, без будь-яких підстав, із суми належних їй коштів відрахував і не зарахував в погашення кредиту. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.04.2014року в позові банку відмовлено повністю. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 19.06.2014року апеляційну скаргу ПАТ „Західінкомбанк" як безпідставну та необґрунтовану відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін, в зв'язку з чим воно вступило в законну силу.

Отже, не прийнявши 25.04.2012 року, визнаний рішенням суду, що вступило в законну силу, спосіб виконання нею зобов'язання за договором іпотечного кредиту, відповідач як кредитор, за цим договором допустив прострочення, яке позбавляє його права на нарахування і одержання процентів з позичальника. Відтак, сума її заборгованості за вказаним договором, станом на час пред'явлення їй вимоги про погашення і її згоди на це у погоджений ними належний спосіб від 25.04.2012 року в розмірі 422 916,79 грн. залишається незмінною і повністю погашається наявними на той час у відповідача її коштами відповідно до договору депозитного вкладу.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд припинити відносини між нею та ПАТ «Західінкомбанк», які випливають з договору про іпотечний кредит від 11 листопада 2008 року № 1111/08-964, в зв'язку з виконанням зобов'язань за ним на підставі вимоги банку та її заяв від 25.04.2014 року про згоду на дострокове погашення всієї суми кредиту в розмірі 422 916, 79 грн. за рахунок її вкладу та нарахованих на неї відсотків на цей час в сумі 443 415,28 грн. відповідно до договору банківського вкладу від 06.02.2009 року № ДД-2477-01.980; припинити чинність дій ПАТ „Західінкомбанк" щодо нарахування після 25.04.2012 року відсотків за користування кредитними коштами, пені та інших штрафних санкцій за цим договором, які належало сплатити .

15.12.2014р. публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача-Державна іпотечна установа, звернулись з зустрічним позовом до ОСОБА_4, про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи заяву тим, що станом на 15.12.2014 р. у ОСОБА_4 існує заборгованість перед ПАТ „Західінкомбанк" на загальну суму 301 623,03 грн., в т.ч.: непогашений кредит (тіло кредиту) в сумі 294 534,75 грн.; несплачені проценти по кредиту в сумі 7088,28 грн. На підставі п. 8.4. та п.2.6. Договору про іпотечний кредит № 1111/08-964 від 11.11.2008року Банком здійснено договірне списання банківського вкладу у повному обсязі, що належить ОСОБА_4, у розмірі 325 332,40 грн. в т.ч.: в першу чергу пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за порушення строків сплати тіла кредиту становить 57169,08 грн., та винагорода за обслуговування кредиту - 1750,40грн. , в другу чергу - несплачені проценти по кредиту, за період з 11.12.2011 року по 10.04.2014 року - 138 030, 88 грн., в третю чергу - непогашений кредит в сумі 128 382, 04 грн. Таким чином, залишок заборгованості відповідача по тілу кредиту становить 294 534, 75 грн. є несплаченим.

Посилаючись на наведене, позивач за зустрічним позовом ПАТ "Західінкомбанк" просив стягнути з ОСОБА_4 в користь ПАТ "Західінкомбанк" заборгованість згідно договору про іпотечний кредит № 1111/08-964 від 11.11.2008 р. в розмірі 301 623,03грн.

Представники позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні первісний позов підтримали з наведених у позовній заяві мотивів, провадження по зустрічному позову просили закрити.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ "Західінкомбанк" первісний позов не визнала, а зустрічну позовну заяву просила задовольнити.

Ухвалою суду від 27.01.2015р. закрито провадження у справі за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між 11 листопада 2008 року ТзОВ КБ "Західінкомбанк", правонаступником якого є ПАТ "Західінкомбанк та ОСОБА_4 був укладений договір про іпотечний кредит №21111/08-964, за умовами якого останній надано кредит в розмірі 500 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з розрахунку 14% річних; кінцевим терміном повернення до 11 листопада 2028 року .

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У забезпечення виконання зобов'язань між банком та відповідачем укладено іпотечний договір від 11 листопада 2008 p., посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 зареєстрований в реєстрі за №2597.

06 лютого 2009 року між позивачем та ОСОБА_4 укладений договір банківського вкладу № ДД-2477-01.980, у відповідності з яким остання передала банкові в якості депозитного вкладу грошові кошти в сумі 140000 грн. під 23відсотки річних з наступним збільшенням цієї суми - тіла депозиту до 392 139,66 грн. із змінами відсоткової ставки.

12 грудня 2008 року між ТзОВ КБ "Західінкомбанк" та Державной іпотечною установою Кабінету Міністрів України укладено договір про відступлення права вимоги № 2450/08, за умовами якого банк передав Державній іпотечній установі всі праві вимоги за укладеними між банком та ОСОБА_4 договором про іпотечний кредит. № 1111/08-964 та договором іпотеки від 11.11.2008 року. Вартість права вимоги на момент укладення договору, включаючи заборгованість за основним боргом по кредиту становила 497 916,67 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ч. 2 ст.516 та ч.2 ст.517 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові, доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Пунктом 8.4 Договору іпотечного кредиту № 2450/08 передбачено, що на підставі ст. 1071 ЦК України та у відповідності з цим договором, позичальник уповноважує та доручає кредитору здійснювати з поточного рахунку договірне списання коштів, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора за цим договором згідно з графіком погашення.

Судом встановлено, що за погодженням сторін банк взяв на себе зобов'язання перераховувати кошти в рахунок погашення кредиту позивача шляхом списання з депозитного рахунку позичальника.

З виписки із протоколу засідання Кредитного комітету КБ «Західінкомбанк» від 20 серпня 2009 року вбачається, що кредитний комітет банку вирішив проводити щомісячні перерахування коштів згідно графіка сплати чергових платежів на рахунок Державної іпотечної установи за рахунок коштів відповідних, осіб, розміщених в КБ "Західінкомбанк" ТзОВ, в тому числі і з коштів відповідача ОСОБА_4

Судом встановлено і цього не заперечувала представник відповідача, що з 06 лютого 2009 року по січень 2012 року, згідно вищезгаданого рішення кредитного комітету, проводилось погашення кредиту та списання щомісячних відсотків шляхом проведення банком внутрішніх банківських операцій - списання з рахунку депозитних коштів ОСОБА_4 в рахунок погашення кредиту.

Отже, як встановлено судом, у позивача виникло право на задоволення вимог за кредитним договором за рахунок списання депозитних коштів на погашення кредиту.

Відповідно до ст.44 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк зобов'язаний утворити постійно діючий підрозділ з управління ризиками, в якому зосереджені функції з управління ризиками та який відповідає за розроблення, впровадження внутрішніх положень і процедур управління ризиками, інформує керівництво про ризики, прийнятність їх рівня та надає пропозиції щодо необхідності прийняття керівництвом відповідних рішень. Для забезпечення додаткових заходів з метою управління ризиками банки створюють постійно діючі комітети, зокрема: кредитний комітет, який щомісячно оцінює якість активів банку та готує пропозиції щодо формування резервів на покриття можливих збитків від їх знецінення.

Кредитний комітет - колегіальний орган банку, який уповноважений приймати рішення щодо можливості та умов проведення кредитних операцій у межах наданого йому відповідного права, а також вирішувати інші питання кредитних зв'язків із позичальниками та виконувати функції відповідно до повноважень, визначених внутрішньобанківським положенням про кредитний комітет. Рішення щодо можливості та умов проведення банком кредитних операцій приймається кредитним комітетом, який є оперативним і постійно діючим органом банку.

Судом встановлено, що протокол, копія якого долучена, є дійсним, ніким не скасований, а тому у банку не було правових підстав припинення погашення кредитної заборгованості шляхом списання коштів з депозитного вкладу ОСОБА_4

Таким чином, списання грошових коштів з депозитного рахунку ОСОБА_4 відбувалось на законних підставах з посиланням на договір про іпотечний кредит, додаткові угоди до даного договору, які укладені між сторонами, за клопотанням ОСОБА_4

Судом встановлено, що в односторонньому порядку, без повідомлення позичальника, банк припинив перерахування коштів з рахунків депозиту відповідача на рахунки погашення кредиту. Представник відповідача не надав суду доказів поважності причин невиконання банком зазначеного рішення кредитного комітету.

Пунктом 4.1 договору про відступлення права вимоги сторони передбачили право Державної іпотечної установи здійснити зворотнє відступлення права вимоги банку за умови настання певних обставин, зокрема, передбачених п. 2.3.1.- на наступний робочий день з дня прострочення протягом двох місяців позичальником сплати чергового платежу за іпотечним кредитом та відсотків, згідно умов кредитного договору.

17.05.2012 р., у зв'язку з настанням обставин, передбачених п.2 договору, Державною іпотечною установою на адресу ПАТ "Західінкомбанк» було направлено повідомлення (вимогу) про те, що з 21.05.2012р. вважаються відступленими права вимоги за іпотечним кредитом ОСОБА_4, зазначенням суми заборгованості за відступлені права - 448 919,83 грн., які банк повинен перерахувати Державній іпотечній установі не пізніше 24.05.2012р. Дана вимога була отримана банком 21.05.2012р., разом з тим до ПАТ "Західінкомбанк" як кредитора перейшли усі права вимоги за договором про іпотечний кредит.

Внаслідок укладення 12.12.2008р. договору про відступлення права вимоги № 2450/08 між ТОВ "Західінкомбанк" та Державною іпотечною установою кредитором, за вказаним іпотечним кредитом для ОСОБА_4 виступала Державна іпотечна установа.

Статтями 526, 628, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу і що зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що на вимогу банку про погашения кредитної заборгованості ОСОБА_4 подала письмову заяву від 19.04.2012 року, в якій просила списати суму заборгованості з її депозитного рахунку.

У зв'язку із пред'явленими вимогами про погашення утвореної кредитної заборгованості та на підставі п.8.4 та п.2.6 Договору про іпотечний кредит від 11.11.2008р. банком було здійснено договірне списання з рахунку банківського вкладу, що належить відповідачу, у розмірі 325 332,40 грн., в т.ч.: пеню в розмірі подвійної ставки Національного Банку України за порушення строків сплати тіла кредиту - 57169,08 грн. та винагороду за обслуговування кредиту - 1750,40 грн.; несплачені проценти по кредиту за період з 11.12.2011р. по 10.04.2014р.- 138030,88 грн.; непогашений кредит - 128 382,04 грн.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно зі ст.613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства що випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання нею зобов'язання.

На думку суду, з 21.05.2012 року з часу здійснення зворотнього переходу права вимоги ПАТ "Західінкомбанк", продовжуючи не погашати кредитну заборгованість і за рахунок списання відповідних сум із депозитного рахунку ОСОБА_4, банк допустив прострочення як кредитор.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.04.2014року відмовлено в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Державна іпотечна установа, до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 19.06.2014року апеляційну скаргу ПАТ „Західінкомбанк" відхилено як безпідставну та необґрунтовану, а вищевказане рішення Луцького міськрайонного суду залишено без змін. Отже, дане рішення вступило в законну силу.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку, що відповідач, не прийнявши 25.04.2012 року визнаний рішенням суду , що вступило в законну силу, спосіб виконання ОСОБА_4 зобов'язання за договором іпотечного кредиту, відповідач як кредитор за цим договором допустив прострочення, яке позбавляє його права на нарахування і одержання після цього процентів з позичальника. Відтак, сума заборгованості ОСОБА_4 за вказаним договором за станом на час пред'явлення останній вимоги про її погашення і її згоди на це у погоджений сторонами належний спосіб від 25.04.2012 року в розмірі 422 916,79 грн. залишається незмінною і повністю погашається наявними на той час у відповідача коштами ОСОБА_4 відповідно до договору депозитного вкладу.

За таких обставин, позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 531, 599, 613 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Припинити відносини між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк», які випливають з договору про іпотечний кредит від 11 листопада 2008 року № 1111/08-964, в зв'язку з виконанням зобов'язань за ним на підставі вимоги банку та заяв ОСОБА_4 від 25.04.2014 року про згоду на дострокове погашення всієї суми кредиту в розмірі 422916,79 грн. за рахунок її вкладу та нарахованих на неї відсотків на цей час в сумі 443 415,28 грн. відповідно до договору банківського вкладу від 06.02.2009 року № ДД-2477-01.980.

Припинити чинність дій публічного акціонерного товариства „Західінкомбанк" щодо нарахування після 25.04.2012 року відсотків за користування кредитними коштами, пені та інших штрафних санкцій, які належали до сплати за договором банківського вкладу від 06.02.2009 року № ДД-2477-01.980.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в користь ОСОБА_4 243,60грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта