Номер провадження: 22-ц/785/644/15
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого: Артеменка І.А.,

суддів: Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Відритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", третя особа - ОСОБА_4 про виплату страхового відшкодування,-

встановила:

В січні 2014 року ОСОБА_3 (уточнюючи свої позовні вимоги) звернувся до суду з зазначеним позовом, в яком просив стягнути з відповідача на його користь виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 128561,76 грн., з яких 65114,28 грн. - компенсація моральної шкоди, а решта - вимоги майнового характеру.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у липні 2014 року він, керуючи належним йому транспортним засобом, став учасником ДТП, що відбулось з вини ОСОБА_4, страховиком цивільної відповідальності якого є відповідач, та внаслідок чого належний позивачу транспортний засіб марки Mercedes-Benz C200 CDI отримав механічні пошкодження, вартість відновлення якого склала 48646,85 грн., а самому позивачу було заподіяно моральну шкоди, що виразилась у порушенні звичайного ритму життя, душевних стражданнях через неможливість використовувати за призначенням зазначений транспортний засіб у період відновлювального ремонту, зниженні особистого престижу та авторитету позивача серед колег та товаришів, та несенням незапланованих особистих витрат з відновлення автомобіля. Вимоги про стягнення моральної шкоди та страхової виплати позивач обґрунтовував також і тим, що на його звернення до страховика - НАСК "Оранта" йому було відмовлено у повній компенсації витрат з відновлювального ремонту, внаслідок чого, з метою позасудового врегулювання спору між сторонами, мало місце листування, а потім - зволікання у проведенні розрахунків зі сторони відповідача, що призвело до того, що позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав, та чим йому спричинені моральні страждання через погіршення психічного стану та втрату душевної рівноваги.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Національної Акціонерної Страхової Компанії "Оранта" на користь ОСОБА_3 суму страхової виплати, індекс інфляції та три відсотки річних в розмірі 55858,22 грн. та моральну шкоду у розмірі 2792,91 грн.. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Відрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" подало до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4, який визнаний винним у скоєнні ДТП, застрахував свою цивільно-правову відповідальність в страховій компанії НАСК "Оранта". Позивач звернувся до НАСК "Оранта" про виплату страхового відшкодування ще у липні 2013 року, але до теперішнього часу кошти йому не виплачені, тому ОСОБА_3 має право на відшкодування окрім матеріальної шкоди, ще і відшкодування неустойки, індексу інфляції, три відсотка річних за прострочення грошового зобов'язання та моральної шкоди.

Але колегія суддів повністю не може погодитись з рішенням суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що 25.07.2013 року о 09.00 год. по вул. Недєліна у м. Одесі відбулась ДТП за участю автомобілів Mercedes-Benz C200 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу ОСОБА_3 та автомобіля марки ВАЗ 2110, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 15.08.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

25.07.2013 року з метою проведення відновлювального ремонту свого автомобіля, ОСОБА_3, звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, який в зв'язку з проведеними ремонтно-відновлювальними роботами надав рахунки № 104 від 27.07.2013 року та № 731 від 27.07.2013 року з врахуванням НДС, заказ-наряд № Ас3НО52234 від 24.08.2013 року, видаткову накладну № 161 від 24.08.2013 року. Відповідно до зазначених документів сукупна вартість відновлювального ремонту складає 48242 грн..

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків (втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої неї шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2013 року між НАСК "Оранта" та ОСОБА_4 був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком до 21.04.2014 року, та оформлено страховий поліс № АС/1197143.

25.07.2013 року ОСОБА_3 на адресу НАСК "Оранта" було направлено повідомлення про ДТП, заяву про виплату страхового відшкодування та заяву з додатками про розрахунок завданої шкоди.

У відповідь на таку заяву 28.10.2013 року НАСК "Оранта" повідомила позивача про проведення калькуляції вартості відновлювальних робіт, яка становить 44080,87 грн., та повідомила що найближчим часом страхова компанія виплатить на користь позивача 43570,87 грн..

При цьому НАСК "Оранта" зазначила, що при розрахунку матеріального збитку страхувальник виходив з результатів проведеного огляду пошкодженого транспортного засобу, та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. Страхова компанія зазначила, що позивач надав документальні підтвердження відновлення ТЗ не на спеціальному для даної моделі дорожньо-транспортного засобу підприємстві, а для розрахунку суми виплати були застосовані відомості про середню регіональну вартість однієї нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт для даної марки ТЗ по даним довідкової літератури - довідника "Бюлетень автотоварознавця".

21.02.2014 року ОСОБА_3 звернувся до НАСК "Оранта" з листом про непогодження з зазначеною сумою.

Відповідно до п. 8.5.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, у разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства. Якщо документальне підтвердження відновлення КТЗ на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві відсутнє або на підприємстві не застосовуються норми праці у нормо-годинах ремонтно-відновлювальних робіт, то використовується вартість однієї нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт регіональна за даними довідкової літератури, зокрема довідника "Бюлетень автотоварознавця" (періодичний довідник).

Посилання позивача щодо невірного розрахунку суми відшкодування відповідачем, на думку суду, підтверджуються змістом рахунку ФОП ОСОБА_5 № 104 від 07.07.2013 року, згідно якого вказаним підприємцем було проведено ремонтно-відновлювальні роботи за переліком з 30 позицій, одиниці вимірювання у яких зазначено у нормо-годинах, та змістом заказу-наряду № Ас3Н052234 від 24 серпня 2013 року, де зазначено 29 позицій ремонтних робіт, одиниці вимірювання у яких зазначено у нормо-годинах, та аналізом змісту п. 8.5.6 Методики, з якого випливає, що за підтвердження вартості ремонтно-відновлювальних робіт ТЗ на підприємстві, що хоча і не є спеціалізованим для даної моделі КТЗ, але з встановленими нормами праці у нормо-годинах, при розрахунку суми виплати слід керуватися вартістю таких нормо-годин, а не звертатися до середньо-регіональних відомостей.

Відповідно до ст. 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому Уповноваженим органом, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відшкодуванню підлягає сума 48242 грн., яка складається з витрат згідно рахунку № 104 від 27.07.2013 року у розмірі 8158 грн., згідно рахунку № 731 від 27.07.2013 року у розмірі 39784 грн., згідно квитанції № 30 від 01.08.2013 року у розмірі 300 грн. З урахуванням франшизи сума, яка підлягає відшкодуванню складає 47732 грн. (48242грн.-510 грн.).

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Пунктом 36.5. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення неустойки на період прострочення зобов'язання по здійсненню страхової виплати за період з 28.11.13 року по 24.09.14 року (301 день).

Таким чином, за період з 28.11.2013 року по 13.04.2014 року (облікова ставка на рівні 6,5%): 47732,00*(0,065*2/365)*137 = 2329,06 грн.; за період з 14.04.2014 року по 17.07.2014 року (облікова ставка на рівні 9,5%): 47732,00*(0,095*2/365)*95 = 2360,45 грн.;

за період з 18.07.2014 року по 24.09.2014 року (облікова ставка на рівні 15,5%): 47732,00*(0,155*2/365)*69 = 2255,83 грн.. А усього 6945,34 грн..

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідач у суді першої інстанції не заперечував сплату пені за прострочення виплати зобов'язання позивачу з 28.11.2013 року, але не погоджується з розміром матеріальної шкоди, яку вважає - 43570,87 грн..

Щодо висновків суду першої інстанції про стягнення з НАСК "Оранта" інфляції та 3% річних, то колегія суддів не погоджується з ними з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (ст. 992 ЦК України).

Враховуючи, що положення ст. 625 ЦК України не розповсюджуються на правовідносини, які виникають в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підстави для стягнення з НАСК "Оранта" суми страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції та 3% річних відсутні.

Таким чином, сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, складається з матеріальної шкоди у розмірі 47732 грн. та неустойки у розмірі 6945,34 грн., а усього 54677,34 грн.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з НАСК "Оранта"" моральної шкоди з наступних підстав.

Згідно ст. 26-1 ЗУ ""Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відносно нього самого, членів його сімґї або близьких родичів, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_3 внаслідок ДТП було спричинено каліцтво або пошкоджено здоров'я, тому суд першої інстанції безпідставно стягнув моральну шкоду з страхової компанії.

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки відшкодуванню на користь ОСОБА_3 з НАСК "Оранта" підлягає лише матеріальна шкода на суму 54677,34, яка складається з 47732 грн. та неустойки у розмірі 6945,34 грн., а у задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди, інфляції та 3% річних слід відмовити з вищенаведених причин.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України в дохід держави з Відритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" підлягає стягненню судовий збір у розмірі 546,77 грн..

Керуючись ст.ст. 88, 303, ст. 307 ч. 1 п. 3, ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Відритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення наступним чином.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Відритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 54677,34 грн..

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в дохід держави судовий збір у розмірі 546,77 грн..

Рішення колегії судів набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

О.В. Суворов

П.М. Черевко