Провадження № 22ц/790/1663/15 Головуючий 1-ї інст. - Шиянова Л.О.
Справа №639/9083/13-ц Суддя доповідач - Бровченко І.О.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів -Піддубного Р.М., Малінської С.М.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Шостої Харківської державної нотаріальної контори, Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Приватна фірма «Харківське агентство нерухомості», Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання недійсним договору іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_2, Шостої Харківської державної нотаріальної контори, треті особи: Приватна фірма «Харківське агентство нерухомості», Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, 6-ї Харківської державної нотаріальної контори, ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватна фірма «Харківське агентство нерухомості», КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання договору іпотеки № 6769624 від 29 серпня 2008 року недійсним.

В обґрунтування свого позову позивач вказав, що 29 серпня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № 6769624.

Згідно п. 1.1 банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 40000 доларів США на умовах цього договору, а позичальник зобов'язується використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені цим договором.

Відповідно до умов договору, кредит надавався строком до 28 серпня 2023 року зі сплатою 13, 99 процентів річних. Позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором.

У забезпечення кредитного договору № 6769624 він, погодившись з ОСОБА_1, підписав договір іпотеки № 6769755 від 29 серпня 2008 року (майнової поруки ) між публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ним, як майновим поручителем, який на час його підписання вже був оформлений нотаріусом, де вже містилась печатка та підпис публічного акціонерного товариства. При підписанні вказаного договору представник ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» був відсутній.

Вказаний договір він вважає недійсним та незаконним, так як при його підписанні відповідачами порушені вимоги ч.ч.1-2, 5, 6 ст.203, ч.2 ст. 207 та ст.215 ЦК України.

Недійсність договору іпотеки № 6769755 від 29 серпня 2008 року витікає з наступного: він посвідчений нотаріусом 6-ої Харківської державної нотаріальної контори без участі представника ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк»; на час підписання ним вказаного договору в ньому вже містилась печатка та підпис вказаного банку; у нього є сумнів, що вказаний договір підписано саме представником банку, ОСОБА_4; при складенні та посвідченні договору нотаріусом не вірно визначені істотні умови договору, а саме: житлова площа будівлі вказана 58,3 кв. м замість 28,4 кв. м, як це визначено у свідоцтві на право власності, що є порушенням ст. 18 Закону України « Про іпотеку»; не об'єктивно вказана оцінка будівлі у сумі 548100 грн.; до договору додається Додаток №1, який є невід'ємною частиною договору, у якому визначено суми погашення тіла кредити та відсотків за користування кредитом, але згідно трьох додаткових угод №№ 7497518 від 20 березня 2009 року, 8104325 від 28 вересня 2009 року, 8893696 від 26 березня 2010 року по кредитному договору змінена процентна ставка з 13,99% до 16%; вказані додаткові угоди ним не підписувались, у нього їх не має і вин з ними не погоджується; він підписав вказаний договір будучи у борговій залежності від ОСОБА_1, тобто підписав його під психологічним тиском зі сторони ОСОБА_1 та його волевиявлення не було вільним і не відповідало його внутрішній волі.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свій позов, надавши вищевказані пояснення.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник позовом визнали. ОСОБА_1 звернулась до суду зі зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_2, 6-ї Харківської державної нотаріальної контори, треті особи: приватна фірма «Харківське агентство нерухомості», КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 29 серпня 2008 р. між публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та нею був підписаний кредитний договір № 6769624 в офісі Філіалу Банку за адресою м. Харків , вул. Артема, 25, а договір іпотеки № 6769624 від 29 серпня 2008 року в 6-ій нотаріальній конторі. При цьому, спочатку був підписаний договір іпотеки, а потім договір кредиту.

ОСОБА_1 вважає, що вказаний договір кредиту є недійсним та незаконним з тих підстав, що відповідачем, публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», були в односторонньому порядку змінені умови договору шляхом підписання трьох додаткових угод з підвищенням відсотків з 13,99% до 16%, які вона підписала під впливом тиску банка без відома та згоди поручителя, та після підвищення яких вона стала не в змозі їх сплачувати. Недійсність вказаного договору вона обґрунтовує ще і тим, що додаткова угода №8893696 від 26 березня 2010 року є, на її думку, також недійсною, так як не підписана представником банку, спочатку був надрукований текст додаткової угоди, потім нанесений відтиск печатки банку, а потім виконаний підпис від імені ОСОБА_4, що підтверджено висновком експертного технічного дослідження документа №11592 від 30 листопада 2001 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. професора М.С. Бокаріуса.

Щодо незаконності оформлення договору іпотеки № 6769755 від 29 серпня 2008 року, то підставами його незаконності, як вона вважає, є ті самі підстави, на які посилався позивач за первісним позовом ОСОБА_2, з якими вона повністю погоджується та підтримує.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року в задоволені позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким визнати недійсним кредитний договір та договір іпотеки.

Обґрунтовуючи скарги посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права; неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в справі доказами, що 29 серпня 2008 року за адресою м. Харків вул. Артема, 25 у офісі філіалу банку між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № 6769624.

У забезпечення цього договору № 6769624, одночасно був підписаний договір іпотеки № 6769755 від 29 серпня 2008 року (майнової поруки) між публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2

На підставі договору іпотеки № 6769755 від 29 серпня 2008 року згідно п.1 ОСОБА_2 виступає майновим поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_1

Між банком та ОСОБА_1 були підписані три додаткові угоди: додаткова угода № 7497518 від 20 березня 2009 р., додаткова угода №8104325 від 28 вересня 2009 р., додаткова угода №8893696 від 26 березня 2010 року.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2011 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 грудня 2011 року, у задоволені позову ОСОБА_2 до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», ОСОБА_1, треті особи: Шоста Харківська державна нотаріальна контора, про визнання додаткових угод № 7497518 від 20 березня 2009 року, № 8104325 від 28 березня 2009 року, № 8893696 від 26 березня 2010 року до кредитного договору № 6769624 від 29 серпня 2008 року, недійсними та стягнення моральної шкоди відмовлено (т.1 а.с. 235-240).

З ухвали апеляційного суду Харківської області від 28 грудня 2011 року вбачається, що відсутність згоди ОСОБА_2 на укладення додаткових угод не може слугувати підставою для визнання їх недійсними, оскільки таке збільшення розміру відсоткової ставки за користування кредитом прямо передбачено кредитним договором зі змістом якого був ознайомлений останній та погодився з цим, підписавши договір іпотеки. Посилання в апеляційній скарзі на той факт, що додаткова угода від 26 березня 2010 року підписана від імені банку не тією особою, яка вказана стороною угоди судовою колегією до уваги не приймалось. Експертне дослідження № 2666 від 24 березня 2011 року проведено по заяві ОСОБА_6, а не на підставі ухвали суду, як це передбачено ст. ст. 143, 144 ЦПК України. При цьому експерт не був попереджений про його відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, для порівняльного дослідження експерту були надані підписи на документах, що були в наявності у сторони та не надані інші зразки підпису особи - вільні, напіввільні, таке інше (т.1 а.с. 239-240).

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2013 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: ОСОБА_2, Шоста Харківська державна нотаріальна контора, про визнання додаткових угод до кредитного договору недійсними (т.1 а.с. 228-232).

З зазначених судових рішень вбачається, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки суд виходив з того, що сторони діяли відповідно до умов підписаного ними кредитного договору № 6769624 від 29 серпня 2008 року, підписавши три додаткові угоди, тобто діяли в межах своєї дієздатності, добровільно і на власний розсуд реалізуючи власні права, розуміючи наслідки укладення цих угод. Посилання ОСОБА_1 на тиск з боку ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» не підтверджується доказами, що суперечить вимогам ст. 60 ЦПК України. Підписавши додаткові угоди, ОСОБА_1 висловила свою волю та згоду на зміну умов кредитного договору, що є реалізацією її цивільних прав.

З ухвали апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2013 року вбачається, що судом встановлено, що експертом ХНІДЕ ім.засл.проф.Бакаріуса Небесною Л.П. за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 проводилось дослідження щодо належності підпису на додатковій угоді від 26 березня 2010 р. працівнику ПАТ «ПУМБ» ОСОБА_4 і тим же експертом надавався висновок з тих же питань при проведенні почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2012 року.

За висновком дослідження від 24 березня 2011 року підпис на додатковій угоді до кредитного договору 26 березня 2010 року від імені ОСОБА_4 виконано не нею самою, а іншою особою, а за висновком експерта від 28 серпня 2012 року - самою ОСОБА_4

При укладенні додаткової угоди до кредитного договору від 26 березня 2010 року кожна із сторін за угодою - ПАТ «ПУМБ» в особі його представника та ОСОБА_1 отримали по одному екземпляру угоди, яка має силу оригіналу.

При проведенні дослідження для встановлення належності підпису представнику ПАТ «ПУМБ» ОСОБА_4, яке проводилося експертом Небесною Л.П., було надано примірник додаткової угоди, що знаходився у ОСОБА_1, а при проведенні експертизи за ухвалою суду - примірник тієї ж угоди, що знаходився у ПАТ «ПУМБ», тобто дослідження проводилося відносно двох документів у кожному випадку окремо.

Виходячи з того, що ПАТ «ПУМБ» визнає дійсність вказаної додаткової угоди, укладеної ПАТ «ПУМБ» в особі його представника ОСОБА_4 з ОСОБА_1 щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором до 15,93 % річних, а ОСОБА_1, погодившись з цими умовами підписала додаткову угоду, то суд обґрунтовано, на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України відмовив позивачці у визнанні додаткової угоди недійсною (а.с. 231-232).

Рішенням апеляційного суду м. Харкова від 04 квітня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватної фірми «Харківське агентство нерухомості», ОСОБА_1, третя особа: ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», про визнання недійсним звіт про незалежну оцінку об'єкту нерухомості рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20 липня 2011 року скасовано. У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (Т. 1 а.с.227).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання кредитного договору та договору іпотеки № 6769755 від 29 серпня 2008 року недійсними.

Що ж стосується доводів апеляційних скарг, наведені на її обґрунтування, то ці доводи апелянтів в даному випадку процесуальне рішення суду, прийняте по суті розглянутого ним питання не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного його вирішення та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, що підписання додаткових угод було здійснено під тиском працівників банку, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Крім того, звернення ОСОБА_1 до прокуратури Дзержинського району м. Харкова з заявою про злочин, передбачений ст. 366 КК України, з приводу фальсифікації виклику нотаріуса та оригіналу квитанції від 30 серпня 2008 року нібито за оплату нотаріальних послуг, не є належним доказом для визнання договору іпотеки недійсним. Також судова колегія враховує, що факт підписання договору іпотеки від 29 серпня 2008 року ОСОБА_2 не оскаржує. Іпотечний договір містить всі істотні умови, які визнані обов'язковими відповідно вимог ст. 18 ЗУ «Про іпотеку», в редакції чинній на час укладання відповідного договору.

Посилання ОСОБА_2, що в матеріалах нотаріальної справи стосовно договору іпотеки від 29 серпня 208 року в наявності копії документів, які згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не були завірені підписом та штампом нотаріуса та нотаріальна справа була підшита через декілька років після укладання договору іпотеки, не є підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

Той факт, що в договорі іпотеки невірно вказано розмір житлової площі будівлі № 31 по вул. Перовської у м. Харкові також не є підставою для визнання договору іпотеки недійсним. Ст. 18 ЗУ «Про іпотеку», в редакції на час укладання договору іпотеки, зокрема передбачено, що іпотечний договір повинен містити опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. З пунктів 1.2.1.1, 1.2.2 договору іпотеки від 29 серпня 2008 року вбачається, що в договорі маються достатні відомості для ідентифікації предмету іпотеки та реєстраційний номер будівлі.

Твердження апелянтів, що в реєстрі нотаріальних дій існує підпис схожий на його, але ОСОБА_2 в ньому не розписувався, у зв'язку чим суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволені клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, висновків суду не спростовують, оскільки суд першої інстанції враховував, що призначення почеркознавчої експертизи не стосується предмета доказування щодо недійсності договору іпотеки та ОСОБА_2 не заперечував факту підписання договору іпотеки від 29 серпня 2008 року.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -