Справа №485/869/15-ц 28.09.2015 28.09.2015 28.09.2015
Провадження №22-ц/784/1777/15
Справа №485/869/15-ц
Провадження №22-ц/784/1777/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Рішення

Іменем України

28 вересня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Лівшенко О.І.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2015 року, ухвалене у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПАТ «Брокбізнесбанк» та відповідачем 17 травня 2013 року був укладений договір про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VIZA INSTANT ISSUE №0745, відповідно до якого на імя відповідача був відкритий спеціальний картковий рахунок. В цей же день, згідно додаткової угоди №1 до вищевказаного договору, відповідач отримав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з встановленим на день укладення договору лімітом кредитної лінії на рахунку в сумі 8 000 грн. 00 коп., зі сплатою процентів у розмірі 32.00 % річних на строк до 16 травня 2015 року.

Посилаючись на те, що банк у повному обсязі виконав взяті на себе зобовязання, відповідно до умов кредитного договору, а відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит, проценти, внаслідок чого станом на 19 травня 2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 9 358 грн. 36 коп. та складається із: заборгованості за кредитом 3 983 грн. 15 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом 555 грн. 31 коп., неустойки за прострочення сплати кредиту 518 грн. 64 коп., неустойки за прострочення сплати процентів - 61 грн. 70 коп., інфляційних втрат у загальному розмірі 4 193 грн. 28 коп., трьох процентів річних у загальному розмірі 46 грн. 28 коп., позивач просив позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану заборгованість і судові витрати у справі.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2015 року позов ПАТ «Брокбізнесбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором №0745 від 17 травня 2013 року, станом на 19 травня 2015 року у розмірі 6 621 грн. 96 коп., з яких: 3 983 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом, 555 грн. 31 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 518 грн. 64 коп. неустойка за прострочення сплати кредиту, 61 грн. 70 коп. - неустойка за прострочення сплати процентів, 1 478 грн. 93 коп. - сума індексу інфляції простроченої заборгованості за кредитом, 24 грн. 23 коп. три процента річних за неправомірне користування грошовими коштами.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат, шляхом стягнення з відповідача на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погодившись із судовим рішенням, ПАТ «Брокбізнесбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду змінити та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

При цьому, апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами і пенею. Не надав заперечень щодо розрахунку заборгованості за вказаними складовими заборгованості і відповідач, тому зазначене рішення у цій частині не переглядається судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не в повному обсязі відповідає.

Відповідно до ст.ст.303,304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Таким чином, у судовому рішенні апеляційний суд зобовязаний дати відповіді на всі доводи апеляційної скарги, оскільки інакше буде порушено вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів і переоцінку доказів.

З матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2013 року сторони уклали договір про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VIZA INSTANT ISSUE №0745, відповідно до якого на імя відповідача був відкритий спеціальний картковий рахунок в гривні. В цей же день, згідно додаткової угоди №1 до вищевказаного договору, ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у розмірі 8 000 грн. строком до 16 травня 2015 року зі сплатою 32.00 % річних на споживчі цілі (а.с.31-33, 3-4).

Відповідач не належним чином виконував свої зобовязання, у звязку з чим, станом на 19 травня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 3 983 грн. 15 коп. та по процентам в розмірі 555 грн. 31 коп.

Крім того, за порушення умов договору банк нарахував пеню, передбачену п.15 додаткової угоди до вищевказаного договору в загальному розмірі 580 грн. 34 коп., а також інфляційні втрати у загальному розмірі 4 193 грн. 28 коп. та три проценти річних у загальному розмірі 46 грн. 28 коп. (а.с.6-7).

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що між сторонами мають місце договірні відносини, зокрема, кредитні.

Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обовязків.

В силу ст.ст.509,525-526,598,610,611,622 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобовязанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін всіляко сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання припиняється повністю або частково на підставах, встановлених договором або законом.

Особа, яка порушила зобовязання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобовязання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити неустойку і відшкодувати збитки.

При цьому, сторона не звільняється від виконання зобовязання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобовязань, які не виконані належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

За змістом ст.611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За такого, відповідно до ст.ст.525,549-552,625,1048 -1050,1054 ЦК України, умов кредитного договору відповідач повинен відповідати за неналежне виконання кредитного зобовязання і нести негативні наслідки таких її дій, а саме, сплатити заборговану та неповернуту частину кредиту, заборговані проценти за користування кредитом та штрафні санкції.

Поряд з цим за порушення виконання грошового зобовязання на боржника покладається відповідальність за ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

При цьому, грошовим слід вважати будь-яке зобовязання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

З указаного вбачається, що районний суд не врахував, що стягнення сум (процентів) за ст.1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, а стягнення сум згідно із ч.2 ст.625 ЦК України є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобовязання, а тому можуть бути стягнуті з боржника одночасно, оскільки не є подвійним притягненням до юридичної відповідальності.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що нарахування трьох процентів річних на прострочені проценти, передбачені умовами кредитного договору, діючим законодавством України не передбачено, не відповідає вимогам законодавства.

За такого, з відповідача також належить до стягнення 22 грн. 05 коп. - три проценти річних на прострочені проценти.

Окрім того, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (лист Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 3 квітня 1997 № 62-97р).

Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобовязався погашати кредит частинами до 25 числа щомісяця, а також сплачувати щомісячно проценти не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти (п.п.3,8 Додаткової угоди).

Отже, інфляційні втрати за прострочені платежі по тілу кредиту та відсоткам мають розраховуватись щодо кожного простроченого платежу, шляхом множення суми цього платежу на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення.

Як видно з розрахунку банку, доданого до матеріалів справи, борг за тілом кредиту почав виникати у відповідача з 25 червня 2014 року, а за процентами відповідно з 26 липня 2013 року. При цьому, при визначені розміру інфляційних втрат позивачем застосовано саме вищевказаний принцип нарахування (а.с.57-58).

За такого, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в загальному розмірі 1 170 грн. 85 коп. відповідає вимогам матеріального права та обставинам справи, а тому підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, судове рішення на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України в частині стягнення заборгованості за договором про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VIZA INSTANT ISSUE №0745 від 17 травня 2013 року, підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Рішення в частині розподілу судових витрат підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, відповідно до положень ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп. на відшкодування судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303,309,316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити частково.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2015 року в частині стягнення заборгованості за договором про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VIZA INSTANT ISSUE №0745 від 17 травня 2013 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованість за договором про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VIZA INSTANT ISSUE №0745 від 17 травня 2013 року, яка станом на 19 травня 2015 року становить 6 335 (шість тисяч триста тридцять пять) грн. 93 коп., з яких: 3 983 (три тисячі девятсот вісімдесят три) грн. 15 коп. заборгованість за кредитом, 555 (пятсот пятдесят пять) грн. 31 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 518 (пятсот вісімнадцять) грн. 64 коп. неустойка за прострочення сплати кредиту, 61 (шістдесят одна) грн. 70 коп. - неустойка за прострочення сплати процентів, 46 (сорок шість) грн. 28 коп. три процента річних нарахованих на суму заборгованості за кредитом та процентами та 1 170 (одна тисяча сто сімдесят) грн. 85 коп. інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за кредитом і процентами.

Рішення в частині розподілу судових витрат залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. на відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: