Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22ц-778/496/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Кулик В.Б.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Осоцького І.І
суддів:Панкеєва О.В.
Кухаря С.В.
при секретаріБуримі В.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2014 року у справі за поданням державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Коблицької А.Є. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2014 року Державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Коблицька А.Є. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, посилаючись на те, що на виконанні в Комунарському ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться виконавчий лист № 2/337/1703/2013, виданий 15.10.2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 02.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, на виконанні в Комунарському ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться виконавчий лист № 2/337/1703/2013, виданий 15.10.2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліментів на її утримання у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 08.10.2013 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 15.12.2013 року.

Згідно з виконавчим листом заборгованість виникла з 02.07.2013 року.

21.10.2013 року державним виконавцем Коблицькою А.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 40310675. 29.10.2013 року державним виконавцем Коблицькою А.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 40461879. Боржник рішення суду не виконує та ухиляється від його виконання, у зв'язку з чим має заборгованість, яка станом на 31.01.2014 року у грошовому виразі становить 4 845 грн. 85 коп. та 1 558 грн. 10 коп.

Державний виконавець зазначає, що існує імовірність того, що боржник з метою невиконання рішення суду може виїхати на постійне місце проживання за межі України, до країн перетинання кордону, яких не потребує наявності закордонного паспорту, тому є необхідність тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України до моменту виконання ним зобов'язань.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2014 року подання задоволено. Тимчасово обмежено громадянину - боржнику ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх обов'язків та до закінчення виконавчого провадження № 40310675 за виконавчим листом № 2/337/1703/2013, виданим 15.10.2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, та до закінчення виконавчого провадження № 40461879 за виконавчим листом № 2/337/1703/2013, виданим 28.10.2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя.

ОСОБА_5, звернулася до суду із апеляційною скаргою на зазначену ухвалу суду, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні у Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2/337/1703/2013, виданий 15.10.2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 02.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, на виконанні в Комунарському ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться виконавчий лист № 2/337/1703/2013, виданий 15.10.2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліментів на її утримання у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 08.10.2013 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 15.12.2013 року.

Станом на 31.01.2014 року у грошовому виразі заборгованість по виконавчим листам становить відповідно 4 845 грн. 85 коп. та 1 558 грн. 10 коп.

Відповідно до Узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховним Судом України від 01.02.2013 року за змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Державний виконавець, звертаючись з клопотанням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, направив до суду подання, копію постанови про відкриття провадження та копії виконавчих документів без надання будь-яких доказів про ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Жодних доказів, окрім наявності заборгованості, про будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо) відсутні. В справі немає доказів, що маючи якесь майно чи грошові кошти ОСОБА_5 його приховує, чи перешкоджає у його вилученні чи реалізації.

За ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Окрім іншого, фактично звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

Тим більше суд першої інстанції обмежив боржника у конституційному праві за наявності боргу по двом виконавчим листам лише на суму 4 845 грн. 85 коп. та 1 558 грн. 10 коп., який за листом ДВС на час апеляційного розгляду вже відсутній.

У зв'язку з викладеним, оцінивши надані сторонами докази, колегія суддів дійшла висновку про те, що висновки суду першої інстанції є помилковими а доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованими, тому ухвала суду попередньої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання..

Відповідно до п. 24-1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31-33 частини першої ст. 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку, і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки судове рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не відноситься до переліку п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України, отже ухвала апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2014 року у цій справі скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні поданням державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Коблицької А.Є. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: