Провадження № 22-ц/780/1768/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко
Категорія 26 17.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Гуля В.В., Касьяненко Л.І,,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 11 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 732/ФКВ-07, згідно з яким позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 20000,00 доларів США з розрахунку 14,20 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк 60 місяців. 30 червня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях.

Відповідач ОСОБА_1 в порушення умов Кредитного договору свої зобов'язання у частині повернення кредиту та сплати процентів не викопав, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, розмір якої станом на 05 червня 2014 року становив 274602,66 грн., що складається з суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 164135,13 грн. (13956,76 доларів США) та 110467,53 грн. ( 9393,29 грн. доларів США) сума заборгованості за відсотками.

Відповідач ОСОБА_2 в забезпечення зобов'язань за кредитним договором уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» договір іпотеки № 732/фквіп-07 від 11 липня 2007 р., згідно з яким предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира № 10 в будинку номер 75 по вул. Куйбишева у м. Узин Київській області.

У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань відповідачами, позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 274 602,66 гри, з яких: - тіло кредиту - 164135,13 грн.; - відсотки - 110 467,53 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 173834,16 гри, звернути стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_2, а саме нерухоме майно - трьохкімнатна квартира за номером 10 в будинку номер 75 по вулиці Куйбишева в м. Узині Київської області, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження; а також стягнути пропорційно з відповідачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 2746,03 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 55512 (п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот дванадцять) грн..50 коп., з яких тіло кредиту - 38293,19 грн.; відсотки - 17219,31 грн.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати з оплати судового збору в розмірі 555,12 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 11 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 732/ФКВ-07, згідно з яким позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 20000,00 доларів США з розрахунку 14,20 % річних за весь час фактичного користуванням кредитом на строк з 11.07.2007 року до повного повернення кредиту.

30 червня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором)у зазначених зобов'язаннях.

Відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 20000.00 доларів США, що підтверджується матеріалами справи, а також даний факт визнається відповідачем та його представником. Відповідач скористався кредитними ресурсами, проте свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконав, порушив виконання умов Кредитного договору. Відповідно до довідки позивача станом на 05 червня 2014 року загальна сума заборгованості складала 274602,66 грн., з врахуванням суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 164135,13 грн. (13956,76 доларів США за курсом 100 доларів США 1176,026 грн.) та 110467,53 грн. ( 9393,29 грн. доларів США) сума заборгованості за відсотками.

Відповідач ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом з лютого 2009 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся до суду поштою в липні 2014 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 512-519, 526, 530, 536, 553, 554, 610, 1048-1050, 1054 ЦК України та прийшов до правильного висновку про те, що присутні підстави для часткового задоволення позову.

Пунктом 2.4 кредитного договору № 732/ФКВ-07 від 11 липня 2007 р встановлено, що позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі не менш як 333,00 доларів США по 20 число кожного місяця, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом по 20 число кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строком дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредит) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та відсотків повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати в моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за даним кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходив з положень ст.4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року за № 1304-VIІ, протягом дії якого інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Пунктом 1 ст. 1 вказаного закону передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Даним вимогам щодо нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки і надано як забезпечення кредиту в іноземній валюті по кредитному договору № 732/ФКВ-07 від 11 липня 2007 р, квартира АДРЕСА_1, відповідає, оскільки її площа не перевищує 250 м.кв. і вона є єдиною власністю нерухомого житлового майна майнового поручителя ОСОБА_2

Отже, суд першої інстанції, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов правильного висновку про необґрунтованість та недоведеність доводів позивача, що зазначалися в суді першої інстанції та зазначені в апеляційній скарзі, оскільки вони не відповідають вимогам ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Докази та обставини, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішенні, не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: