АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2621/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1282/К/15 суддя Колочко О.В.
Категорія 26 ( І ) Доповідач Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Бондар Я.М., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Трофименко О.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат про відшкодування моральної шкоди, внаслідок отримання професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») про стягнення моральної шкоди, в звязку з ушкодження здоровя, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах на різних посадах на підприємстві відповідача, що підтверджується копією трудової книжки.

Висновком МСЕК від 25.01.2012 року йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 25%, в зв'язку з професійним захворюванням, з 23.01.2012 року безстроково.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах важкого фізичного перенавантаження та несприятливого мікроклімату, просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 13 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та на корись держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що наявність шкідливих умов праці законодавчо допускається, та того, що позивач при працевлаштуванні був проінформований про шкідливі умови праці проте добровільно виконував такі роботи; відсутність вини відповідача; стаж роботи позивача на інших підприємствах; ступінь вини самого позивача. Крім того у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт спричинення моральної шкоди та вину відповідача.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно копії трудової книжки у період з з у період з 26.02.1991 року по 11.10.1994 року, з 04.10.2000 року по 06.04.2012 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Кривбасзалізрудком» по професії підземний прохідник 4-го, 5-го розрядів.

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 04.10.2011 року ОСОБА_1 було встановлено діагноз: радикулопатія з вираженими статико- динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно- трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.) та ліктьового (ПФС першого ст.) періартрозів, остеоартрозу колінних суглобів (ПФ другого ст.)

ОСОБА_5 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П - 4 № 27 від 04.11.2011 року, було встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання є робота на протязі 20 років і 7 місяців, із яких 15 років 1 місяці на підприємстві відповідача, в умовах, які характеризувались важкою фізичною працею, внаслідок обмеженості робочого простору робочого місця, де не застосовувались засоби малої механізації.(а.с.-9-10).

Висновком МСЕК від 25.01.2012 року ОСОБА_1 встановлена втрата професійної працездатності 25%, з 23.01.2012 року безстроково.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

ОСОБА_5 ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ОСОБА_5 розслідування хронічного професійного захворювання від 04.11.2011 року №27, що складено відповідною комісією та затвердженого в.о. головним державним санітарним лікарем Жовтневого району м. Кривого Рогу, позивач отримав професійне захворювання працюючи на шахті «Октябрській» ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізрудком», ш. «Гвардійська ВО «Кривбасруда» та на ш. «Ювілейна» руднику та ВАТ «Суха Балка», загальний стаж роботи в умовах важкої фізичної праці 20 років 7 місяців, із них 15 років 1 місяців на підприємстві відповідача.

Як убачається з п. 19 ОСОБА_5 про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 04.11.2011 року, визначено коло осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи, а саме ст.. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, якими передбачено обовязок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці: керівництво шахти «Гвардійська» ВО «Кривбасруда», шахти «Ювілейна» руднику ВАТ «Суха Балка», шахти «Октябрьська»ВАТ та ПАТ« Кривбасзалізрудком»

Крім того, суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у звязку з професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Вищенаведене спростовує доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, стосовно того, що як вбачається з ОСОБА_5 про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 04.11.2011 року, член комісії від ПАТ «Кривбасзалізрудком» не погодився з висновками комісії , тому відмовився від підпису зазначеного ОСОБА_5, з обґрунтуванням своєї позиції в окремому акті, що в свою чергу дає підстави вважати що керівництво ш. «Октябрьська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» не вважає себе винним у порушенні ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці під час роботи ОСОБА_1 на підприємстві відповідача, оскільки акт розслідування хронічного професійного захворювання від 04.11.2011 року №27 відповідачем не оскаржений та є чинним.

Відповідно до Закону України «Про охорону праці» та Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві НПАОП 0.00-6.02-04» від 25 серпня 2004 року № 1112 ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) в разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, із змістом акта за формою П-4 або, або незгоди з висновком розслідування хронічного професійного захворювання рішення комісії може бути оскаржено до суду.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі про обізнаність позивача про умови праці при працевлаштуванні, не знімають з відповідачів обовязку забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, що передбачено ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці .

Доводи апеляційної скарги відповідача, про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем також не знімають з відповідача обовязку виконати вимоги закону й нести відповідальність в установленому законом порядку за їх невиконання.

У п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо.

Доводи апелянта про недоведеність факту моральної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоровя, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Необґрунтованими вважає колегія суддів доводи апеляційної скарги відповідача щодо розміру моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції на користь позивача.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахування розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача у шкідливих умовах протягом тривалого часу, більш ніж 15 років, що стало причиною його професійного захворювання, яке потягло за собою втрату працездатності у розмірі 25 % безстроково та тривале лікування у медичних закладах.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: