Справа № 752/1435/15-ц
Провадження № 2/752/2440/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

16.03.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловик» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Тракт», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Техбудлізинг», про визнання майнових прав, -

в с т а н о в и в:

27 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ТОВ «Житловик» та ТОВ «Тракт» про визнання майнових прав на квартири.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 31 січня 2008 року між ТОВ «Тракт», ТОВ «Житловик» та ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» були укладені договори купівлі-продажу майнових прав на квартири, після чого 15 грудня 2008 року між ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» та ОСОБА_1 укладено договори про відступлення права вимоги за вищевказаними договорами, за умовами яких позивач набула права вимоги належного виконання всіх обов'язків за договорами, в тому числі одержання у власність об'єктів, визначених договорами. За відступлення права вимоги позивач сплатила товариству грошові кошти, що підтверджується відповідними заявами на переказ готівки.

Позивач зазначає, що за договором купівлі-продажу майнових прав інвестор купує право набути у власність об'єкт інвестування після здачі будинку в експлуатацію. Невиконання відповідачами зобов'язань за договорами щодо строку прийняття об'єкта фінансування в експлуатацію та порушення строку його передачі позивачу, у останньої відсутня можливість зареєструвати право власності на ці об'єкти у встановленому законом порядку.

За таких підстав існують підстави для визнання за позивачем майнового права на квартири, а саме права на отримання у власність після завершення будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1, та введення його в експлуатацію, зокрема:

· квартири № 12, секція 1, 5 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартири № 16, секція 1, 6 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартири № 20, секція 1, 7 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартири № 73, секція 2, 6 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартири № 77, секція 2, 7 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартири № 140, секція 3, 7 поверх, загальною площею 128 кв.метри,

· квартири № 195, секція 4, 5 поверх, загальною площею 103,9 кв.метри,

· квартири № 199, секція 4, 6 поверх, загальною площею 103,9 кв.метри.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідачі ТОВ «Тракт», ТОВ «Житловик» в судове засідання повторно не забезпечили явку своїх представників, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином.

Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що між ТОВ «Тракт», ТОВ «Житловик» та ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» 31 січня 2008 року були укладені договори купівлі-продажу майнових прав на квартири, зокрема договір № 3/МП-Н щодо квартири № 12, договір № 1/МП-Н щодо квартири № 16, договір № 2/МП-Н щодо квартири № 20, договір № 5/МП-Н щодо квартири №73, договір № 1/МП-Н щодо квартири № 77, договір № 8/МП-Н щодо квартири № 140, договір № 6/МП-Н щодо квартири № 195, договір № 7/МП-Н щодо квартири № 199.

Згідно п. 1.1 договору продавець продає, а покупець купує майнові права на вищевказані квартири, які будуються в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1. Предметом договорів є майнові права на об'єкти, які полягають в праві вимоги ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» до ТОВ «Житловик» та ТОВ «Тракт» на передання у власність ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» об'єкта, що буде створений у майбутньому. Строк введення об'єкта будівництва в експлуатацію 4 квартал 2012 року.

Майнові права на об'єкти за цими договорами передаються покупцю шляхом підписання актів приймання-передачі майнових прав. Акти приймання-передачі майнових прав підписується між продавцем в момент укладення даного договору (п. 1.7 договору).

31 січня 2008 року між сторонами договору було укладено акт приймання-передачі.

Розрахунки між сторонами, згідно умов цього договору, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок не пізніше 30 робочих днів з дати підписання цих договорів (п. 2.3 договору).

22 лютого 2008 року ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» було сплачено на користь ТОВ «Тракт» вартість об'єктів, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Відповідно до п. 3.2.3 договору продавець зобов'язується надати протягом 1-го робочого дня покупцю довідку про сплату майнових прав на об'єкт після отримання продавцем грошових коштів на його поточний рахунок.

На виконання даного пункту договору 22 лютого 2008 року ТОВ «Тракт» було видано довідки про оплату загальної вартості майнових прав.

Згідно п. 3.6.1 договору після здійснення 100 відсотків оплати відповідно з п. 2.3 даного договору та до моменту введення об'єкта будівництва в експлуатацію покупець має право відступити за згодою продавця свої права за даними договорами на користь третіх осіб.

Керуючись положеннями даного пункту договорів, 11 грудня 2008 року ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» звернулась до ТОВ «Тракт» з проханням надати згоду на відступлення своїх прав за договорами на користь третіх осіб.

Листом від 12 грудня 2008 року ТОВ «Тракт» повідомив ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» про те, що він не заперечує проти відступлення прав покупця згідно вищевказаних договорів на користь третіх осіб.

15 грудня 2008 року між ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» та ОСОБА_1 були укладені договори про відступлення права вимоги, а саме договір № 12/3/МП-Н щодо квартири № 12, договір № 16/1/МП-Н щодо квартири № 16, договір № 20/2/МП-Н щодо квартири № 20, договір № 73/5/МП-Н щодо квартири № 73, договір № 77/1/МП-Н щодо квартири № 77, договір № 140/8/МП-Н щодо квартири № 140, договір ; 195/6/МП-Н щодо квартири № 195 та договір № 199/7/МП-Н щодо квартири № 199.

Відповідно до п. 1.1 договорів відступлення в порядку та на умовах, визначених даними договорами, ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» відступає позивачу, а позивач набуває права вимоги, належне вказаному товариству, і стає кредитором за договорами.

За договором відступлення позивач одержує право вимагати від ТОВ «Житловик» належного виконання всіх обов'язків за договорами, в тому числі одержання у власність об'єктів, визначених договорами, зокрема:

· квартири № 12, секція 1, 5 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартири № 16, секція 1, 6 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартири № 20, секція 1, 7 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартири № 73, секція 2, 6 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартири № 77, секція 2, 7 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартири № 140, секція 3, 7 поверх, загальною площею 128 кв.метри,

· квартири № 195, секція 4, 5 поверх, загальною площею 103,9 кв.метри,

· квартири № 199, секція 4, 6 поверх, загальною площею 103,9 кв.метри.

За відступлення права вимоги за договорами відступлення позивач повинна сплатити ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» грошові кошти у сумі, визначеній договорами, шляхом перерахування їх на поточний рахунок товариства у строк до 15 січня 2009 року. (п. 2.1)

Право вимоги за основним зобов'язанням переходить від ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» до позивача після проведення останнім 100% оплати за даними договорами відповідно до п. 2.1.

З матеріалів справи вбачається, що позивач дані положення виконала належним, що підтверджується заявами на переказ готівки.

Також на виконання вимог п. 3.3 договорів про відступлення ТОВ «Лізингова компанія «Техбудлізинг» направила ТОВ «Тракт» повідомлення про відступлення права вимоги за договорами на користь позивача, що підтверджується копією листів від 22 грудня 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права.

Згідно зі статтями 7, 18, 19 цього Закону держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав та законних інтересів її суб'єктів. З метою забезпечення сприятливого та стабільного інвестиційного режиму держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій. Інвестор має право володіти, користуватися, розпоряджатися об'єктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України.

Пунктом 6 ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що об'єкт інвестування - квартира або приміщення соціально-побутового призначення (вбудовані в житлові будинки або окремо розташовані нежитлові приміщення, гаражний бокс, машиномісце тощо) в об'єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вбачається, що майновими правами, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Статтею 190 ЦК України визначено, що майном, як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю. Майнові права визначаються речовими правами.

У ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» зазначено, що управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов'язується збудувати один або декілька об'єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об'єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов'язується здійснювати фінансування будівництва цих об'єктів будівництва на умовах договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 цього Закону в договорі має бути передбачене зобов'язання забудовника уступити управителю майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, у разі виникнення обумовленого цим договором ризику невиконання забудовником своїх зобов'язань перед управителем.

Статтею 13 цього Закону визначено, що система функціонування Фонду фінансування будівництва передбачає передачу управителем довірителям, які повністю проінвестували закріплені за ними об'єкти інвестування, майнових прав на ці об'єкти інвестування за договором про уступку майнових прав.

За таких обставин, вимога позивача про визнання за нею майнових прав на об'єкти інвестування ґрунтується на законі.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати.

Керуючись статтями 328, 331, 390, 509, 526, 629 ЦК України, статтями 4, 7, 8, 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність», статтями 2, 9, 10, 13 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 174, 209, 212-215, 218, 223- 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 майнові права на квартири у будинку по АДРЕСА_1, зокрема:

· квартиру № 12, секція 1, 5 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартиру № 16, секція 1, 6 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартиру № 20, секція 1, 7 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартиру № 73, секція 2, 6 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартиру № 77, секція 2, 7 поверх, загальною площею 48,95 кв.метри,

· квартиру № 140, секція 3, 7 поверх, загальною площею 128 кв.метри,

· квартиру № 195, секція 4, 5 поверх, загальною площею 103,9 кв.метри,

· квартиру № 199, секція 4, 6 поверх, загальною площею 103,9 кв.метри.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик" на користь ОСОБА_1 1827 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракт" на користь ОСОБА_1 1827 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: