АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/323/15 Головуючий: 1 інстанції
Справа: № 623/1705/14-ц Зелінський В.Г.
Категорія: трудові Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

За участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою голови Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області Федоряка Галини Петрівни на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в подальшому уточненим, у якому вказував на те, що 13.08.2009 року він був прийнятий на посаду спеціаліста ІІ категорії (землевпорядника) Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

05.02.2013 року його було звільнено з займаної посади в зв'язку з обранням секретарем Іванчуківської сільської ради на підставі рішення XXVIII сесії Іванчуківської сільської ради VI скликання № 1.

Рішенням ХХХІХ сесії Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області VI скликання від 08 травня 2104 року № 9 позивач був звільнений з посади секретаря цієї сільської ради. При цьому, на передодні пленарного засідання сесії голова сільської ради Федоряка Г.П. не попереджала позивача про внесення питання про його звільнення з посади секретаря сільради на розгляд сесії та воно не було включено до порядку денного. Після розгляду дев'яти питань сесія перейшла до розгляду десятого пункту - «різне», та в цей момент голова сільської ради передала позивачу аркуш паперу з підписами п'яти депутатів, в якому вони просили внести до порядку денного ще три питання, одним з яких, зокрема і було питання про звільнення позивача з посади секретаря сільської ради. Ініційовані депутатами питання не були винесені на голосування щодо внесення їх до порядку денного, проте питання про звільнення позивача з посади секретаря сільради було одразу винесено на голосування, яким: 6 депутатів проголосували - «за», 4 депутати - «проти» та 2 депутати - «утримались». По закінченню пленарного засідання сільської ради позивач написав заяву про надання йому відпустки за 2013-2014 роки та виплату матеріальної допомоги у зв'язку з відпусткою, проте голова сільради ради цю його заяву не підписала, зазначивши, що спочатку він повинен підготувати текст рішення щодо голосування депутатів про його звільнення, і лише потім вона подумає про підписання поданої ним заяви. Готувати рішення сесії позивач відмовився, зазначивши, що його вже звільнили з посади секретаря сільради.

12 травня 2014 року позивач приїхав до Іванчуківської сільської ради з метою з'ясування питання про надання йому відпустки, проте голова сільської ради повідомила, що його заява не підписана, оскільки він вже звільнений з займаної посади. У той же день позивач отримав рішення сесії від 08.05.2014 року про звільнення його з посади секретаря сільради, трудову книжку, а також копію додатку № 2 до протоколу пленарного засідання ХХХІХ сесії Іванчуківської сільської ради VI скликання, в якому пунктом 9 значиться питання про його звільнення.

Позивач ОСОБА_4 зазначав, що вищевказаний додаток № 2 до протоколу є незаконним, оскільки відповідно до нього на пленарному засіданні сесії сільради були присутні 13 депутатів, з яких: сім - проголосували за звільнення позивача з посади секретаря сільради, чотири - проти, двоє - утримались та один - не голосував. Таким чином, у голосуванні приймали участь 14 депутатів, тоді як фактично на засіданні сесії було всього 13 присутніх. Крім того, відповідачем допущені порушення й при внесенні запису у трудову книжку позивача, оскільки в ній зазначено лише сам факт його звільнення, проте не вказано на підставі якої статті та якого нормативного акту це звільнення було здійснено.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що його звільнення є незаконним та безпідставним, оскільки за весь час роботи ніяких порушень трудової дисципліни з його боку не було, посадові обов'язки він виконував належним чином, ніяких дисциплінарних стягнень щодо нього не застосовувалось та власноруч заяви про звільнення з займаної посади ним не подавалось, позивач ОСОБА_4 просив суд на підставі ст.ст. 3, 221, 235 КЗпП України та ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» поновити його на роботі на посаді секретаря Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області та стягнути з відповідача - Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області на його користь заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 08.05.2014 року по 22.09.2014 року в розмірі 11 504,50 грн.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Поновлено позивача ОСОБА_4 на посаді секретаря Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Стягнуто з відповідача - Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області на користь позивача ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 9 243,50 грн.

28.10.2014 року представник відповідача Іванчуківський сільський голова Федоряка Г.П. звернулась до суду першої інстанції із заявою про роз'яснення ухваленого по справі рішення, в якій просила суд у порядку ст. 221 ЦПК України роз'яснити, чи потрібне для поновлення ОСОБА_4 на роботі позачергове скликання сесії Іванчуківської сільської ради та прийняття сесією нового рішення про поновлення останнього на посаді, чи підлягає скасуванню безпосередньо саме рішення від 08.05.2014 року № 9 ХХХІХ сесії Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області VI скликання, де питання про звільнення ОСОБА_4 зазначене лише одним із пунктів, і якщо підлягає то в частині чи повністю.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 листопада 2014 року у задоволенні заяви Іванчуківського сільського голови Федоряка Г.П. про роз'яснення вищезазначеного рішення суду відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою міськрайонного суду та вважаючи її незаконною й необґрунтованою, Іванчуківський сільський голова Федоряка Г.П. в апеляційній скарзі просить скасувати цю ухвалу та направити її заяву про роз'яснення ухваленого по справі рішення на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про роз'яснення рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2014 року, ухваленого по справі.

Зокрема, апелянт посилається на те, що діючим законодавством та регламентом Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області не передбачено процедури поновлення в судовому порядку на виборній посаді особи, звільненої за рішенням сесії сільської ради, в зв'язку з чим виникла низка питань, пов'язаних з виконанням рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2014 року про поновлення на роботі секретаря сільської ради ОСОБА_4

З цього приводу до суду першої інстанції і була подана заява про роз'яснення ухваленого по справі рішення, а саме: чи потрібне для поновлення ОСОБА_4 на роботі позачергове скликання сесії Іванчуківської сільської ради та прийняття сесією нового рішення про поновлення останнього на посаді, чи підлягає скасуванню безпосередньо саме рішення від 08.05.2014 року № 9 ХХХІХ сесії Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області VI скликання, де питання про звільнення ОСОБА_4 зазначене лише одним із пунктів, і якщо підлягає то в частині чи повністю, але суд першої інстанції на вказані обставини належної уваги не звернув, у зв'язку з чим безпідставно відмовив у роз'ясненні судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали міськрайонного суду відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні заяви Іванчуківського сільського голови Федоряка Г.П. про роз'яснення рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 вересня 2014 року, ухваленого по справі, суд першої інстанції виходив із того, що вказане судове рішення є цілком зрозумілим, а відтак не потребує додаткових роз'яснень.

Судова колегія погоджується з таким висновком міськрайонного суду, оскільки цей висновок є правильним і таким, що ґрунтується на законі.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦПК України, якою визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, виключно в межах заявлених ними вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 208 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, а у випадках, передбачених статтями 389-6 та 389-11 цього Кодексу, - постановленням ухвали.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким та зрозумілим.

Зрозумілість рішення суду полягає в тому, що його зміст чи резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України в разі, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановлює ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Таким чином, законодавцем передбачена можливість суду, який ухвалив рішення у справі, роз'яснити своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту, у разі коли воно є неясним або розуміння якого викликає труднощі.

Питання про роз'яснення рішення вирішується ухвалою суду. В резолютивній частині ухвали суд роз'яснює, як саме слід розуміти ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, тобто тлумачить зміст написаного у рішенні. При цьому суд не може змінювати самого змісту рішення суду.

Суд може відмовити у роз'ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю.

Як роз'яснено в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Як зазначалося вище, позивач ОСОБА_4 звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовом про поновлення його на роботі на посаді секретаря Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області та стягнення з відповідача - Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області на його користь заробітної плати за весь час вимушеного прогулу.

І саме ці позовні вимоги ОСОБА_4 були предметом безпосереднього розгляду судом першої інстанції, стосовно яких Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 24 вересня 2014 року ухвалене рішення про їх задоволення.

Висновки міськрайонного суду, викладені в зазначеному рішенні, відповідають суті заявлених позовних вимог, є чіткими, конкретними, зрозумілими для їх сприйняття та не містять будь-яких розбіжностей чи різних варіантів тлумачення, що могло б ускладнити його реалізацію.

При цьому зазначеним судовим рішенням взагалі не вирішувалося питання про визнання незаконним рішення ХХХІХ сесії Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області VI скликання від 08 травня 2104 року № 9, яким позивач ОСОБА_4 був звільнений з посади секретаря сільської ради, та процедуру поновлення його на цій посаді, яка є виборною.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, судова колегія вважає, що в даному випадку суд першої інстанції своєю ухвалою від 05 листопада 2014 року обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви голови Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області Федоряка Г.П. про роз'яснення ухваленого судом по справі рішення за відсутності для цього правових підстав.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги представника відповідача Іванчуківського сільського голови Федоряка Г.П., наведених на її обґрунтування, то ці доводи апелянта є несуттєвими і не містять передбачених законом підстав для зміни чи скасування процесуального судового рішення, ухваленого судом першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

Таким чином, з огляду на викладене, та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу голови Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області Федоряка Галини Петрівни - відхилити.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: