Справа № 361/5288/14-ц Головуючий у І інстанції Шинкар А.О.
Провадження № 22-ц/780/117/15 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба
Категорія 26 02.02.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Кулішенка Ю.М., Сержанюка А.С.,

При секретарі - Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області про визнання іпотеки припиненою, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся доБроварського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, у якому зазначив, що 11 червня 2008 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», назву якого змінено на Приватне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі ПАТ «Укрсиббанк»), було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого ПАТ «Укрсиббанк» надав позивачу кредит в сумі 160 000 доларів США строком на 36 місяців.

На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, 11 червня 2008 року між позивачем та ПАТ «Укрсиббанк») було укладено договір іпотеки № 87843, за яким, позивач передав в іпотеку належні йому на праві власності земельну ділянку площею 0,0500 га. та розташований на ній житловий будинок АДРЕСА_1.

13 лютого 2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимогикредитної заборгованості за кредитним договором № 0.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 06 грудня 2013 року, ухваленим по цивільній справі за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів, нарахованих за користування кредитом, у задоволенні позову відмовлено на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України за пропуском строку позовної давності.

Посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 593 ЦК України, ч. 4 ст. 3, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», позивач вважає, що з набранням вищевказаним рішенням суду законної сили, припинились його зобов'язання за кредитним договором № 0, а також іпотека, якою було забезпечено виконання цього грошового зобов'язання, тому просив визнати припиненим договір іпотеки № 87843 від 11.06.2008 року, зняти заборону відчуження належних йому на праві власності жилого будинку та земельної ділянки плошею 0,0500га., по АДРЕСА_1 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про накладення заборони відчуження на зазначений житловий будинок та земельну ділянку.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2014 року, позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2014 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення про задоволення й ого позовних вимог. Зазначив, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2014 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2014 року скасуванню, з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2014 року не відповідає.

Судом встановлено, що 11 червня 2008 року між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», назву якого змінено на ПАТ «Укрсиббанк», укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого ПАТ «Укрсиббанк» надав позивачу кредит в сумі 160 000 доларів США, а останній зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 11 червня 2038 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору (п.1.2.2).

Пунктом 6.1.2 вказаного договору передбачено право банку визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно п. 1.2.2 цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 11 червня 2008 року між позивачем та ПАТ «Укрсиббанк» укладено договір іпотеки № 87843, за яким позивач передав в іпотеку належні йому на праві власності земельну ділянку площею 0,0500 га. та розташований на ній житловий будинок АДРЕСА_1.

13 лютого 2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги кредитної заборгованості за кредитним договором № 0.

У червні 2013 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів, нарахованих за користування кредитом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 0 від 11 червня 2008 року в сумі 261587,84 доларів США.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 06 грудня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України за пропуском строку позовної давності.

Відмовляючи у позові, суд виходив з того, що банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту, передбаченим пунктами 1.2.2, 6.1.2 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11 червня 2008 року, та визнав терміни повернення кредиту та сплати плати закредит такими, що настали 17 червня 2009 року, у зв'язку з чим строк для звернення до суду за захистом свого порушеного цивільного права закінчився 17 червня 2012 року, а позов подано 04 червня 2013 року.

Наведене підтверджується матеріалами справи та копією рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2013 року.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України встановлено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Частиною 1 ст. 17 вказаного Закону передбачено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання.

Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 7.8 цього договору встановлено, що строк його дії встановлюється з дати укладення (дати підписання сторонами) до повного повернення банку всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

Пунктом 6.1 іпотечного договору встановлено, що він діє з моменту його нотаріального посвідчення до повного виконання зобовязань за договором, що обумовлюють основне зобов'язання.

За правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2013 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів, нарахованих за користування кредитом встановлено, що строк дії Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11 червня 2008 року сплив 17 червня 2009 року, тому, позовна давність для вимог до іпотекодавця також має обчислюватись від дня, коли у кредитора виникло право на пред'явлення даної вимоги, а саме з 17 червня 2009 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що строк дії Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11 червня 2008 року та Договору іпотеки 3 87843 від 11 червня 2008 рокурозпочався 11 червня 2008 року, а закінчився 17 червня 2009 року.

У зв'язку з тим, що зобов'язання ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11 червня 2008 року припинилося, тому, колегія суддів вважає, що іпотека, якою було забезпечено виконання припиненого зобов'язання, також припинилася.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з думкою суду першої інстанції про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, так яяк вона є помилковою. Тому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2014 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2014 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Визнати договір іпотеки № 87843 від 11 червня 2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 14739 припиненим.

Зняти заборону відчуження жилого будинк, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_1, накладену 11 червня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровану в реєстрі за № 14740.

Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про накладення заборони відчуження зазначеного в Договорі іпотеки № 87843 від 11 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 14739, жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: