АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №635/8436/15-ц Головуючий 1 інст. Панас Н.Л.
Провадження № 22ц/790/4642/15 Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Макарова Г.О.,

суддів колегії ОСОБА_1 , ОСОБА_2,

за участю секретаря Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на 67/100 частин земельної ділянки, виділу частки в натурі, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку, визнання права власності на ? частину земельної ділянки, виділу частки в натурі, -

встановила:

23 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про розяснення рішення Харківського районного суду Харківської області від 11.07.2014 року згідно якого позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на 67/100 частин земельної ділянки, виділу частки в натурі задоволені. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку, визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, виділу частки в натурі задоволені. Припинено право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1500га., кадастровий номер :00:012:0051, що розташована в сел. Покотилівка по провулку Маяковського, 12 Харківського району Харківської області. Проведено поділ земельної ділянки площею 0,1500га., кадастровий номер якої - :00:012:0051, що розташована в смт. Покотилівка по провулку Маяковського, 12, Харківського району Харківської області по другому варіанту висновку будівельно-технічної експертизи № 10493/2419, складеної 26.02.2014р., виділено ОСОБА_4 в користування земельну ділянку площею 750,00кв.м., у тому числі під будівлями, де границя розподілу земельної ділянки поділяє земельну ділянку на ділянки: - від лінії забудови по пров. Маяковського, розділивши огорожу на відрізки з розмірами: 19,40м. і 14,76м., далі по прямій лінії та по лінії розподілу житлового будинку, потім по прямій лінії довжиною 4,60м., далі повернув наліво по прямій лінії довжиною 1,05м., потім повернув направо по прямій лінії довжиною 22,96м. до границі земельної ділянки, розподіливши огорожу на відрізки з розмірами 18,60м. і 18,80м. Визнано за ОСОБА_4, право власності на земельну ділянку площею 750,00кв.м., кадастровий номер :00:012:0051, що розташована в сел. Покотилівка по провулку Маяковського, № 12, Харківського району, Харківської області. Визнано за ОСОБА_3, право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 750,00кв.м., кадастровий номер якої :00:012:0051, що розташована за адресою: сел. Покотилівка, провулок Маяковського, 12, Харківського району Харківської області, посилаючись на наступне.

Після того, як рішення набрало законної сили, він звернувся у Реєстраційну службу Харківського районного управління юстиції про державну реєстрацію права власності земельної ділянки, але Рішенням від 15.04.2015 року № 20694527 йому біло відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, в звязку з тим, що разом з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 08.04.2015 року за реєстраційним номером 10949311, яку подав ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_1, надане рішення Харківського районного суду Харківської області № 635/8436/13-ц від 11.07.2014 року, в резолютивній частині якого вказано: визнати за ОСОБА_3, право власності на ? частину земельної ділянки площею 750,0 кв.м., кадастровий номер :00:012:0051, що розташована в сел.. Покотилівка по пров. Маяковського, 12, Харківського району, Харківської області і Державний акт, серія ЯД № 052857, від 05.12.2007 року виданий Харківським районним відділом земельних ресурсів, на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :00:012:0051, що розташована в сел. Покотилівка по пров. Маяковського, 12, Харківського району, Харківської області, площею 0,1500 га. Але подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13.05.2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про розяснення судового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу та постановити нову, про задоволення його заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального законодавства, оскільки визнаючи рішення зрозумілим, суд не навів жодних обґрунтувань з приводу того, що розяснюючи рішення в спосіб, вказаний реєстраційною службою Харківського районного управління юстиції фактично змінюється зміст рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні заяви про розяснення рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду від 11.07.2014 року є зрозумілим і не допускає неоднакового тлумачення, а розясненням рішення у спосіб вказаний ОСОБА_3, фактично змінюється зміст рішення.

Але з цим висновком суду першої інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 208, п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 210, ч. 4 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 214, ч. 1 ст. 221 Цивільного процесуального кодексу України, Судові рішення викладаються у таких формах: ухвали; рішення; постанови.

Ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з: описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини із зазначенням: висновку суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до п. 2, п. 8, п. 11, п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК ( 1618-15 ), вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК ( 1618-15 ), а також правильно витлумачив ці норми.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК ( 1618-15 ), і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК) ( 1618-15 ). У цій частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( 995_004 ) (РИМ, 04.XI.50; далі - Конвенція).

Відповідно до статті 221 ЦПК ( 1618-15 ), роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаних вище вимогам законодавства оскаржувана ухвала не відповідає.

В заяві ОСОБА_3 про розяснення рішення, останній посилається на те, що рішення має недоліки, т.я. в ньому відсутні достатньо чіткі вказівки на ознаки індивідуально визначеного майна земельної ділянки, що робить і ускладнює реалізацію права власності йому особі, якій це майно передано, оскільки згідно рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно, йому ОСОБА_3 відмовлено у державній реєстрації права власності на частку земельної ділянки на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 11.07.2014 року.

Суд першої інстанції під час розгляду суті всіх заявлених ОСОБА_3 в заяві доводів не навів, їх ретельно не перевірив, відповіді на них не дав, і свого рішення про відмову в задоволенні заяви про відмову в розясненні рішення суду належним чином не вмотивував.

Встановлюючи відсутність фактів, якими обґрунтовується заява, суд свої дії не мотивував, та не врахував, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, не вказав, з яких підстав він не узяв до уваги письмовий доказ рішення Державного реєстратора, про неможливість зареєструвати право власності на земельну ділянку, не дав оцінки вказаному доказу згідно ст. 58, 59, 212 ЦПК України.

Судом не мотивовано, яким чином може бути змінений зміст рішення, внаслідок його розяснення згідно заяви ОСОБА_3 щодо викладення більш повно і зрозуміло тієї частини рішення, розуміння якої викликає труднощі.

Враховуючи, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд може прийняти одне із рішень, передбачених ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наявності підстав зазначених у ст.ст. 311, 312 цього кодексу, а порушення суду першої інстанції процесуального законодавства при розгляді заяви про розяснення рішення перешкоджають суду апеляційної інстанції дослідити докази чи обставини, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 307 та п. 3 ч. 1 ст. 312 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання щодо розяснення рішення суду відповідно до вимог діючого законодавства.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 312, 313-315, 317, 319, 321, 322, 324 судова колегія, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2015 року скасувати.

Передати питання щодо розгляду заяви ОСОБА_3 про розяснення судового рішення на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий -

Судді:-