Провадження №2з/201/35/2015р.
У Х В А Л А

02 лютого 2015р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,

В С Т А Н О В И Л А:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 17.10.2014р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми.

24.10.2014р. до суду надійшло клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову ( а.с. № 27-28).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.11.2014р., яка була скасована ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.01.2015р., заяву було задоволено та накладено заборону на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб майна відповідачки (а.с. № 5 справи, 26-27виділених матеріалів).

Ознайомившись із заявою позивача про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю за можливе повернути її з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову, проте надане суду клопотання не відповідає вимогам даної статті.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Скасовуючи ухвалу судді Ткаченко Н.В. від 07.11.2014р., апеляційний суд Дніпропетровської області зазначив, що під час розгляду заяви суддя не пересвідчилася, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не зясував обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам. Розглядаючи заяву, суддя не перевірила чи є співмірними позовні вимоги та вартість квартири АДРЕСА_1.

З огляду на те, що позивач в своїй заяві не зазначає обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а лише припускає, що відповідачка має боргові зобовязання перед третіми особами та може розпорядитися квартирою продавши її, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про стягнення грошових коштів, а також враховуючи те, що стороною позивача не надано суду відомостей про вартість квартири на момент подачі позову для зясування співмірності позовних вимог та вимог про забезпечення позову, то вважаю, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, підлягає поверненню.

Повертаючи заяву про забезпечення позову, мною враховані надані позивачем документи щодо вартості квартири, на яку він просить накласти арешт, проте з огляду на те, що ці відомості майже восьмирічної давнини (договір купівлі - продажу від 23.09.2007р.), то вони не можуть бути тим документом, що підтверджує ринкову вартість квартири на момент подачі позову.

В подальшому, у разі повторної подачі заяви про вжиття заходів забезпечення позову, позивачу слід врахувати, що згідно наданого ним витягу про державну реєстрації прав від 01.12.2011р., ОСОБА_2 належить ? частина квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину, а відомості про те, що квартира належить відповідачці в повному обсязі суду не надано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 210, 293 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пяти днів через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Ткаченко Н.В.