АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Панченка М.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі: Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ЧерніковоїЛюбові Ігорівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 липня 2014 року

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Посилаючись на порушення ОСОБА_2 умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, наявність в неї заборгованості, яку вона не погашає у добровільному порядку, просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 435 667,96 грн. звернути стягнення на передану нею в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 липня 2014 року у задоволенні даного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, не відповідність висновків суду обставинам справи та чинному законодавству. Вважає, що суд не правомірно застосував ст. 1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до правовідносин, які виникли між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_2 на стадії судового розгляду, оскільки сама пособі наявність судового рішення, яким визнано обов'язок боржника повернути кредитору кошти шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, повинно спонукати та стимулювати позичальника належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, позивач має право звертатися за захистом свого порушеного права до суду. Судом не було не виконано всіх вимог ЗУ «Про мораторій» не з'ясовано чи використовується квартира, яка є предметом іпотеки як місце постійного проживання позичальника за кредитним договором та чи підпадає ОСОБА_2 під ознаки суб'єкта відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до ст. 4 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції». До того ж судом першої інстанції порушено права ТОВ «Кредитні ініціативи» на судовий захист, позивач втрачає можливість повторного звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, після втрати чинності ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки рішення між тими сторонами та того предмету вже буде.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Кредитні ініціативи» апеляційну скаргу підтримав з підстав, наведених в ній.

Представник ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом 14.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2608/0308/71-016, за умовами якого банк надав останній кредитні кошти в сумі 175 000 доларів США для придбання квартири, а вона зобов'язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування ним в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав ОСОБА_2 кредит у розмірі визначеному в договорі.

Відповідач від виконання зобов'язання ухиляється, тіло кредиту та нараховані проценти в повному обсязі Банку не сплачує, внаслідок чого у ОСОБА_2 виникла заборгованість у сумі 2 435 667,96 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28.02.2012 року позовні вимоги ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведбанк» 1945003,87 грн. та 1820 грн. судових витрат.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2. по кредитному договору між банком та позичальником 14.03.2008 року був укладений іпотечний договір відповідно до умов якого остання передала банку в іпотеку придбане нею за кредитні гроші нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року із змінами та доповненнями у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу.

Відповідно до п. 2.1., 2.2. Договору факторингу банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. 3 моменту відступлення банком фактору право вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ним права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу, за умовами якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації.

Отже, внаслідок укладання вищевказаних договорів, які є чинними, відбулася зміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 14.03.2008 року № 2608/0308/71-016 позичальником, згідно якого є ОСОБА_2

Виходячи з того, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, позивач мав право на звернення з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян - України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» який набрав чинності 07.06.2014 року протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами; резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З матеріалів справи убачається, що відповідачка отримала кредит для задоволення своїх споживчих потреб в іноземній валюті ( а.с.5-9), зареєстрована та проживає в квартирі переданої нею в іпотеку ( а.с.20 зв.), предмет іпотеки має загальну площу 57.30 кв.м ( а.с.14).

Доказів на підтвердження тому, що відповідачка має у власності іншу нерухомість, інше постійне місце проживання або є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до ст. 4 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» матеріали справи не містять.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України обов'язок доведення своїх доводів та заперечень покладений на сторони.

Заяв та клопотання про витребування доказів від сторін до суду першої інстанції не надходило.

За встановлених обставин суд підставно відмовив у зверненні стягнення на предмет іпотеки та застосував Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року .

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Крім того, під час апеляційного розгляду у порядку перевірки доводів апеляційної скарги щодо відсутності підстав для застосування мораторію, сторонам було роз'яснено положення ч.4 ст.10 ЦПК України.

Представником відповідачки подано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з якого убачається, що ОСОБА_2 не має іншого нерухомого майна окрім квартири, що перебуває в іпотеці і в якій вона зареєстрована та довідку з ГУ ДФС у м.Києві про відсутність в неї доходів. Не заперечуючи проти долучення цих доказів до справи, представник позивача ніяким чином їх не спростував та доказів на підтвердження своїм доводам не подав.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Чернікової Любові Ігорівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - відхилити .

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 липня 2014 року - залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 756/1539/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 58 /2015

Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.