печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1416/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., розглянувши матеріали заяви Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Представник КП УЖГ «Печерська брама» - Калашнюк О. С. , керуючись п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011, судовий наказ може бути виданий за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Отже, судом видаються судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право, що підтверджуються наявністю письмового договору про надання послуг, доказів виникнення боргу та його розмірів, а також за наявності документів, які вказують на правильність і безспірність розрахунків з застосуванням тарифів на відповідні послуги.

Вимога заявника полягає у видачі наказів про стягнення боргу із споживачів житлово-комунальних послуг, самостійно покладаючи на них солідарну відповідальність за невиконання обов'язку щодо сплати.

Відповідно до ЖК Української РСР із змінами від 15.05.2013 № 239-VII, зокрема ст. 162 передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до ст. 540 ЦК України, якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства, проте, згідно ч. 1 ст. 541 цього Кодексу, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Як вбачається з договору № 30-05 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних та інших послуг від 16.02.2005, укладеного між КП УЖГ «Печерськжитло» (КП УЖГ «Печерська брама» - правонаступник прав та обов'язків за рішенням Печерської районної у м. Києві ради від 28.02.2006 № 96) та ОСОБА_3, ОСОБА_5, солідарна відповідальність не передбачена за невиконання обов'язку із сплати за послуги, що надаються підприємством. Так само, як і чинним законодавством не передбачено стягнення у солідарному порядку заборгованості за житлово-комунальні послуги із споживачів.

Пунктом 11 Постанови № 14 Пленуму від 23.12.2011 роз'яснено, що розділом II ЦПК процедура розгляду заяв у наказному провадженні полягає у видачі судового наказу, не може бути застосовано наступні процесуальні інститути: призначення справи до судового розгляду; забезпечення доказів; призначення експертизи; передача справи до іншого суду за підсудністю; заміна неналежної сторони; зупинення провадження; закриття провадження у справі; залишення заяви без розгляду.

Відтак вимога заявника про забезпечення доказів, шляхом витребовування відомостей про індивідуальні ідентифікаційні номери ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не може бути задоволена.

Окрім того, статтею 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

Як вбачається з поданої заяви та доданих до неї документів, стягувач просить видати судовий наказ про стягнення з боржників заборгованості за житлово-комунальні послуги, що накопичувалась за період з жовтня 2009 року по грудень 2014 року включно, тобто, частина заборгованості перебуває поза межами строків позовної давності.

Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Оскільки заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на їхню безспірність, що КП УЖГ «Печерська брама» не виконано, у свою чергу, свідчить про наявність спору про право, який має бути вирішений у позовному провадженні, а тому суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у повному обсязі.

При цьому, суд роз'яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, але, заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 100, 101 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

У прийнятті заяви Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова