Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1873/14-ц
Провадження № 2/674/67/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2015 року

Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуюча - суддя Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дунаївці , в порядку ст. 197 ЦПК України, цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Великокужелівської сільської ради Дунаєвецького

району Хмельницької області

про визнання права власності на спадкове майно

(ціна позову 52496 грн.)

В С Т А Н О В И В :

17 грудня 2014 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Великокужелівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2. Батько помер в 1977 році і мати в інший шлюб не вступала, заповіту не складала.

Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно: земельну частку (пай), житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1, рік побудови будинку 1941. Земельна ділянка біля будівель не приватизована.

Разом з матір'ю проживав брат ОСОБА_3, який був інвалідом з дитинства, дітей не мав, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Для оформлення спадщини звернувся до нотаріуса ,однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1, який належав матері , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок.

Мати не отримувала свідоцтво про право власності на вказане домоволодіння, а тому змушений звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1. в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій позов підтримує повністю, просить справу розглядати без його участі.

Відповідач: представник Великокужелівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій позов визнає повністю і просить справу розглядати без його участі.

Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2,а приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть.

До маси спадкового майна після смерті ОСОБА_2 входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією технічного паспорту на будівлі особистої власності, зведеним актом вартості будівель і споруд та довідками Великокужелівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області.

Згідно ст.ст. 524, 526, 529-530 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ,як син, являється спадкоємцем померлої ОСОБА_2 за законом ,прийняв спадщину після її смерті згідно зі ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті останньої, відповідно до якого визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, що підтверджується копією спадкової справи № 101-2013, заведеної 19.02.2013 року.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 квітня 2014 року нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, який залишився після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на ім'я позивача в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок.

Згідно з довідкою Дунаєвецького КП "Інвентарбюро" від 05 березня 2014 року акт про завершення будівництвом житлового будинку в АДРЕСА_1 не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною радою не видавалося на ім'я ОСОБА_2.

Як вбачається з виписки з погосподарської книги за 1977-1979,1996-2005 роки, виданої Великокужелівською сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 у сільській раді зареєстрований з 1977 року за померлою ОСОБА_2,1922 року народження, рік забудови будинку 1941, для ведення господарства та будівництва виділено біля домоволодіння земельну ділянку розміром 0,37 га..

Виникнення права власності у спадкодавця ОСОБА_2 регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, померла ОСОБА_2 своє право власності в БТІ не оформила.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Тому, ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.86, 524, 526,529-530, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ч.4 ст. 25, ст.ст. 346, 1216 ЦК України, п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 ,суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за законом, який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук