АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6988/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/121/К/15 суддя Борис О.Н.
Категорія - 24 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі - Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №31" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація №31" (далі КП "ЖЕО №31") звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги посилаючись на те, що відповідач проживає у АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються КП "ЖЕО №31", проте оплата за отримані послуги нею здійснюється не в повному обсязі, тому просило стягнути з відповідача на користь підприємства суму боргу по оплаті за комунальні послуги за період з 01.02.2009 року по 30.04.2014 року в розмірі 2 632,52 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП "ЖЕО №31" 2 632,52 грн. заборгованості по оплаті за комунальні послуги, а також 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на його незаконність. Зокрема, судом не було враховано, що вона має право на соціальну пільгу, а тому нарахування боргу при повному тарифі є неправомірним.

Крім того, квартира неприватизована та після її смерті перейде у власність держави.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1.

Будинок №12 по вул. Глаголєва у м.Кривому Розі знаходиться на обслуговуванні КП "ЖЕО №31", яке й надає житлово-комунальні послуги його мешканцям.

У зв'язку з несплатою в повному обсязі житлово-комунальних послуг відповідачем ОСОБА_2 утворилася заборгованість за період з 01.02.2009 року по 30.04.2014 року в розмірі 2 632,52 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з фактичного надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачеві й обов'язку останньої сплачувати вартість отриманих послуг.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема, такі питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що на виконання зазначених вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами виникли правовідносини фактичного користування житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем відповідачеві за адресою: АДРЕСА_1 й підлягають регулюванню нормами ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, які покладають на наймача житла та членів його сім'ї обов'язок своєчасно вносити плату за комунальні послуги та квартирну плату.

Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Матеріалами справи підтверджено, що в період з 01.02.2009 року по 30.04.2014 року відповідачеві за адресою: АДРЕСА_1 позивачем надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення.

За надання вказаних послуг позивачем нараховувалася плата за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до даних інформації про стан особового рахунку № НОМЕР_1, відкритого на ім'я ОСОБА_2, в період з 01.02.2009 року по 30.04.2014 року, відповідачем здійснювалася частково оплата за надані житлово-комунальні послуги, що й призвело до утворення заборгованості в сумі 2 632,52 грн. (а.с. 7-9).

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

А стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. ( ч.ч. 1, 2 ст.264 ЦК).

З матеріалів справи убачається, що позивач звертався до Жовтневого районного суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення із боржника ОСОБА_2 заборгованості в сумі 478,00 грн., у зв'язку з чим 04 березня 2010 року було видано судовий наказ, який ухвалою цього ж суду від 05.10.2010 року скасовано (а.с. 84).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011р. №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" - наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Отже, строк позовної давності переривався подією - зверненням КП "ЖЕО №31" із заявою про видачу судового наказу та видачею судового наказу від 04.03.2010 року, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 01.02.2009 року по 30.04.2014 року.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення судом розміру заборгованості колегія суддів приходить до наступного.

Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків незалежно від відомчої належності та форми власності визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в редакції від 14.01.2009 року, відповідно до яких власники та наймачі квартир зобов'язані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше.

Враховуючи те, що вартість послуг за утримання будинків та прибудинкових територій повинна складатись з суми, розрахованої згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 12.07.2005 року "Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій" зі змінами і доповненнями внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 297 від 27.02.2007 року, загальної площі кімнати на тариф, який затверджений рішеннями Криворізької міської ради №557 від 28.08.2006 року та № 823 від 26.11.2008 року, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення її в сумі 2 632,52 грн. за період з 01.02.2009 року по 30.04.2014 року з відповідача ОСОБА_2, яка є споживачем комунальних послуг.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що вона має соціальну пільгу, а тому нарахування заборгованості за загальним тарифом є незаконним, колегією суддів відхиляються, оскільки нею не надано жодних доказів щодо призначення їй у встановленому законом порядку такої пільги, а згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є стягнення заборгованості ОСОБА_2 за житлово-комунальні послуги, які надаються їй КП "ЖЕО №31" з утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 7-9), а відповідач, як дитина війни, відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має соціальну пільгу у розмірі 25% у межах середніх норм лише на користування комунальними послугами, до яких ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" віднесено централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення відходів.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав, передбачених законом, для скасування рішення суду немає, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: