Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 334/3617/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Лихосенко М.О.
Номер провадження 22-ц/778/5288/15 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженого фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про розірвання договору банківського вкладу, включення до реєстру виплат коштів за вкладами за рахунок Фонду та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі Уповноваженого фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про розірвання договору банківського вкладу, включення до реєстру виплат коштів за вкладами за рахунок Фонду та стягнення коштів.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 25 липня 2012 року між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладений договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_2, згідно якого банк відкрив йому поточний рахунок № НОМЕР_2.

25 квітня 2013 року між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладений договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцяти місячний» № 572640/2013 у доларах США, на підставі якого банк відкрив йому депозитний рахунок № НОМЕР_1, на який він передав, а банк прийняв 26 479 доларів США, що підтверджується квитанцією № 2581511 від 25 квітня 2013 року. Строк дії зазначеного договору до 25 травня 2014 року.

Відповідно до умов п. 1.2 договору № 572640/2013 від 25 квітня 2013 року, після його закінчення, банк перерахував на його поточний рахунок № НОМЕР_2 за договором банківського вкладу на вимогу «Для виплат» проценти в розмірі 2 954,48 доларів США та суму вкладу в розмірі 26 479 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 1144991 та № 1144990 від 26 травня 2014 року.

26 травня 2014 року позивач звернувся до банку із заявою про повернення йому грошових коштів готівкою з поточного рахунку № НОМЕР_2 у відповідності до п.1.5 договору, шляхом виплати через касу банку, на що відповідач відмовив йому.

30 травня 2014 року позивач вдруге звернувся до відповідача з вимогою про повернення йому коштів вкладу готівкою, однак відповіді не отримав.

На його неодноразові вимоги банк не реагував та грошові кошти за договором банківського вкладу не повертав, тобто умови договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» від 25 липня 2012 року відповідачем не виконувався.

Умовою отримання коштів від банку було лише укладання договору банківського рахунку «Безлімітний» у національній валюті № НОМЕР_2 від 29 травня 2014 року, тобто він не мав іншого способу отримати вкладені у банк гроші та не мав іншого виходу, як укласти цей договір.

Після укладення договору банківського рахунку «Безлімітний» № НОМЕР_2 від 29 травня 2014 року, грошові кошти з вкладного рахунку за вкладом на вимогу «Для виплат» були перераховані на його банківський рахунок "Безлімітний", а з нього грошові кошти були переказані на його рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк». При здійсненні операції переказу коштів на його рахунок в іншому банку, відповідач стягнув з нього комісію за здійснення банківської операції у розмірі 15% від суми вкладу, що становить 3 950,48 доларів США у зв'язку з чим у нього виникли збитки в зазначеній сумі.

Зазначає, що в даний час ПАТ «ВіЕйБі Банк» знаходиться у стані ліквідації, тому відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015р. № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015р. № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Вважає, що банком істотно порушені умови банківського вкладу.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив розірвати договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» від 25 липня 2012 року, включити його до реєстру виплат коштів за вкладами за рахунок Фонду та стягнути на його користь збитки в розмірі 59 636 грн. 45 коп., які він зазнав у зв'язку із стягненням з нього комісії за перерахунок грошових коштів на його рахунок в інший банк в сумі 3950,48 доларів США.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки суд не прийняв до уваги, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків, споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Суд не дослідив питання істотності порушення відповідачем умов договору № НОМЕР_2 та наскільки позивач позбавився того, на що він розраховував. Крім того, судом не враховано, що банк, на виправлення недоліків договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_2, а саме фактичне повернення коштів повинен був здійснити за свій рахунок переказ коштів з рахунку на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_2 на його рахунок а ПАТ КБ Приватбанк, але фактично переказ був здійснений за його рахунок шляхом стягнення коштів у розмірі 15%, тому висновок суду, про те,що сторони дійшли згоди про повернення вкладу шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача в інший банк є хибним. Такої домовленості не було. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що25.04.2013р. між ОСОБА_3 і ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено Договір банківського вкладу "Швейцарський "Постійний" "Тринадцяти місячний" № 572640/2013 (а.с. 10).

Згідно умов п. 1.1 предметом Договору є розміщення вкладником у банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту "Швейцарський "Постійний" в доларах США на строк 13 місяців до 25.05.2014 року.

Згідно п. 1.3 договору, сума початкового вкладу становить 26479 доларів США. Згідно п.1.5 встановлено відсоткову ставку за користування грошовими коштами на рівні 10,25 % річних.

Відповідно до п.1.2 Договору банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу "Для виплат" № НОМЕР_2 (рахунок-кореспондент). При цьому , ще 25.07.2012 року між позивачем та банком укладено договір банківського вкладу на вимогу "Для виплат" НОМЕР_2 (в доларах США) (а.с.9).

На цей рахунок - кореспондент банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченні строку його дії.

25.05.2014р. закінчився строк дії договору банківського вкладу "Швейцарський "Постійний" "Тринадцяти місячний" № 572640/2013 і позивач звернувся до банку з вимогою про виплату йому грошових коштів готівкою.

Відповідно до п.1.5 договору № НОМЕР_2 від 25.07.2012р. банківського вкладу на вимогу «Для виплат» дата вимоги вкладником вкладу - на першу вимогу вкладника з урахуванням умов Правил.

у порушення приписів ч.1, 2 ст.1060 ЦК України, ПАТ "ВіЕйБі Банк" ухилився від виконання прийнятих на себе зобов'язань щодо повернення суми вкладу та нарахованих процентів.

З вимогами про повернення грошових коштів позивач звертався до банку 26.05.2014 року та 30.05.2014 року, але грошових коштів не отримав (а.с.12,13).

Сторони між собою досягли домовленості про повернення вкладу шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача в іншому банку.

29.05.2014р. між ОСОБА_3 та ПАТ "ВіЕйБі Банк" укладено договір банківського рахунку "Безлімітний" № НОМЕР_2 (в національній валюті України) (а.с.17-18).

Згідно п.1.1,1.2 цього договору банк відкриває на ім'я клієнта іменний поточний рахунок в національній валюті України "Безлімітний" № НОМЕР_2 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, умов Договору та Правил.

За відкриття та обслуговування рахунку клієнт сплачує комісійну винагороду банку згідно з чинними на дату надання послуги тарифами банку на розрахунково-касове обслуговування фізичних осіб за обраним клієнтом тарифним пакетом "Безлімітний". В день укладення договору клієнт ознайомлюється з актуальними тарифами, про що робить відповідну відмітку на примірнику банку. В подальшому тарифи доводяться до відома клієнта в установленому Правилами порядку.

З Тарифним пакетом "Безлімітний" ОСОБА_3 був ознайомлений, про що свідчить його підпис (а.с.17).

Згідно умов договору банківського рахунку "Безлімітний" № НОМЕР_2 (в національній валюті України) на вказаному рахунку було розміщено грошові кошти з вкладного рахунку № НОМЕР_1 (Договір банківського вкладу "Швейцарський "Постійний" "Тринадцяти місячний" № 572640/2013) у сумі 26479 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 310 205,27 грн. та проценти 2 954,48 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 34 612,16 грн., що підтверджено копіями меморіальних ордерів № 1144990, 1144991 від 26.05.2014р. (а.с.11).

Після чого, платіжними дорученнями № 1 від 06.06.2014 року та № 2 від 17.06.2014 року ПАТ "ВіЕйБі Банк" було здійснено переказ грошових коштів на загальну суму 25 483 доларів США на рахунок ОСОБА_3 у ПАТ КБ "Приватбанк".

Згідно з п.1.9 Тарифного пакету "Безлімітний" за переказ грошових коштів з рахунків в інші установи та банки, банком - відправником утримано комісію за здійснення банківської операції у розмірі 15% від суми переказу, у даному випадку ця сума становить 3950,48 доларів США (а.с.17-18).

У судовому засіданні позивач не заперечував, що був ознайомлений з умовами та Правилами, Тарифами, за якими здійснюється банком обслуговування іменного поточного рахунку.

Пункт п. 2.1 договору банківського рахунку "Безлімітний" НОМЕР_2 ( в національній валюті України) від 29.05.2014р. містить застереження, що підписуючи цей договір клієнт погоджується з викладеною пропозицією банку щодо відкриття та обслуговування рахунку на умовах, встановлених цим Договором, Тарифами та Правилами, доступними для ознайомлення клієнта на інформаційних стендах у приміщенні відділень Банку.

Підписуючи цей договір сторони підтверджують, що досягли згоди за всіма іншими умовами.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 про розірвання договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_2, суд першої інстанції виходив з того, що договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї сторони у разі істотного порушення договору другою стороною.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Враховуючи, що сторони досягли згоди про те, що грошові кошти з рахунку № НОМЕР_2 будуть перераховані на рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» та позивач погодився, що при перерахуванні цих коштів він сплатить 15% від суми переказу, що в даному випадку становить 3950,48 доларів США, висновок суду першої інстанції про те, що зазначені грошові кошти утримані як комісія за здійснення переказу грошових коштів в інший банк, відповідно до п.1.9 Тарифного пакету "Безлімітний" за договором банківського рахунку "Безлімітний", укладеного між сторонами 29.05.2014р. та не є збитками, спричиненими при виконанні банківського вкладу "Для виплат" є правильним.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

Згідно ч.1,3 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати .вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ст. 1066 ч.1, ч. З ЦК України за договором банківського рахунку банк забов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його прав розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

При вирішенні спору судом першої інстанції судом першої інстанції правомірно встановлено, що на виконання умов договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_2, сторонами досягнута згода на перерахування коштів з цього рахунку на рахунок, який відкритий позивачем у ПАТ КБ «Приватбанк». У зв'язку з цим, 29.05.2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ "ВіЕйБі Банк" укладений договір банківського рахунку "Безлімітний" № НОМЕР_2 (в національній валюті України), про що свідчить підпис ОСОБА_3 на даному договорі (а.с.17-18).

Позивач не заперечував, що був ознайомлений з умовами та Правилами, Тарифами, за якими здійснюється банком обслуговування іменного поточного рахунку та згідно з п.1.9 Тарифного пакету "Безлімітний" за переказ грошових коштів з рахунків в інші установи та банки, банком - відправник утримає комісію за здійснення банківської операції у розмірі 15% від суми переказу (а.с.17-18). У даному випадку ця сума становить 3950,48 доларів США.

Таким чином, зобов'язання банку щодо виплати банківського вкладу перед вкладником ОСОБА_3 виконано.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про розірвання договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_2, то судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, оскільки відповідно до вимог ст.651 ЦК України розірвання договору допускається лише зі згоди сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї сторони у разі істотного порушення договору другою стороною.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Частиною 2 ст. 652 ЦК України визначено, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно.

Крім того, вимагаючи розірвання договору, на позивача покладається відповідно до положень ст. 60 ЦПК України обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Позиваючись до відповідача про розірвання договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_2, позивачем не доведено наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання договору у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Судом першої інстанції правильно визначено, що грошові кошти у сумі 3950,48 доларів США утриманні як комісія за здійснення переказу грошових коштів в інший банк, відповідно до п.1.9 Тарифного пакету "Безлімітний" за договором банківського рахунку "Безлімітний", укладеного між сторонами 29.05.2014р., а тому не є збитками, спричиненими при виконанні банківського вкладу "Для виплат", та не є істотним порушенням договору другою стороною.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про включення його до реєстру виплат коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що Фонд відшкодовує кошти в сумі вкладу на підставі переліку вкладників.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, кредитори мають право заявляти про свої вимоги до банку. Оскільки, ОСОБА_3 не заявляв свої вимоги до банку у встановленому законом порядку, на даний час отримав від банку грошові кошти за депозитним рахунком, тому на даний час не є вкладником зазначеного банку, а тому відсутні підстави для задоволення цих позовних вимог ОСОБА_3 та стягнення грошових коштів у сумі 59 636,45 грн. з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За таких обставин доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи. Докази та обставини, на які посилається апелянт були предметом дослідження судом першої інстанцій. При їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: