Провадження № 6/200/5712/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2015 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 14.09.2015 року, ухваленого у справі № 7279/2015 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаною заявою, в якій просив скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" № 7279/2015 про стягнення заборгованості за договором № VOXRFF66301904 від 14.09.2015 року з ОСОБА_1 В обгрунтування заяви заявник посилався на те, що 14.09.2015 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації "Дніпровський банківський союз" у складі третейського судді Згоніка С.В. прийняв вищевказане рішення про стягнення з нього на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за договором № VOXRFF66301904 від 11.03.2011 року в сумі 17978,81 грн. та третейського збору в сумі 250,00 грн. Дане рішення було прийнято за його відсутності і його копію він отримав 22.09.2015 року та вважає, що воно прийнято з порушенням норм права, являється протиправним, а тому підлягає скасуванню, виходячи з наступного. При винесенні рішення третейський суд встановив, що правовідносини, що с клались між сторонами, є правовідносинами між банком та фізичною особою-споживачем банківських послуг. Вказаний висновок третейського суду підтверджується і заявою позичальника №VOXRFF66301904, в якій на сторінці 2 зазначено, що позичальник згоден, що вказана заява разом із запропонованими банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам разом із запропонованими тарифами складає кредитний договір. Крім того, гроші згідно заяви позичальника надавались фізичній особі для задоволення особистих потреб - придбання товару. Однак на думку суду він має право розглядати справи в сфері захисту прав споживачів оскільки банк не є споживачем у розумінні Закону України . "Про захист прав споживачів", а Закон України від 03.02.2011 року "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським суда" встановлює обмеження щодо розгляду справ "Про захист прав споживачів" лише за позовами самих позивачів, відносно позовів банку до споживачів банківських послуг обмежень законом не передбачено, а отже розгляд справи є доцільним. Заявник вважає такий висновок суду помилковим, а рішення таким, що винесене за межами компетенції третейського суду.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви та просив її задовольнити.

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" в судовому засіданні вважав вимоги заяви необгрунтованими та просив відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківських Союз" у складі третейського судді Згоніка С.В. від 14.09.2015 року, ухваленим у третейській справі № 7279/2015 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за договором № №VOXRFF66301904 від 11.03.2011 року в сумі 17978,81 грн. та витрати по оплаті третейського збору у сумі 250 грн., а всього 18 228,81 грн. Копію вказаного рішення ОСОБА_1 отримав 22.09.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 389 1 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ч.2 цієї статті заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до ч.3 ст. 389 4 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Частиною 4 ст. 389 4 ЦПК України передбачено, що суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389 5 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5, 6 цієї статті - справа розглядається судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з особливостями, встановленими цією главою. За наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду суд має право: 1) постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду без змін; 2) постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ч.1 ст. 389 5 ЦПК України - рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Частиною 4 ст. 389 4 ЦПК України передбачено, що суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389 5 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Згідно до ст.51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейського суду.

Скасування компетентним судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених цією статтею.

У разі, якщо рішення третейського суду скасовано повністю або частково внаслідок визнання компетентним судом недійсною третейської угоди або через те, що рішення прийнято у спорі, який не передбачений третейською угодою, чи цим рішенням вирішені питання, що виходять за межі третейської угоди або рішення прийнято у справі, не підвідомчій третейському суду, відповідний спір не підлягає подальшому розгляду в третейських судах.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про третейські суди" склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду.

У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду. За всіх умов третейський суд може розглядати справи в будь-якій непарній кількості третейських суддів. Якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

Як вбачається з Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 14.09.2015 року, ухваленого у справі № 7279/2015 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, справа була розглянута та вказане рішення ухвалене одноособово третейським суддею Згонік С.В.

ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду вказаної третейської справи та не брав участі у її розгляді 14.09.2015 року, тому він не міг погодити кількісний склад суддів. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про третейські суди" склад суду узгоджується у третейському суді. Однак, при неузгодженні, справа розглядається у складі трьох третейських суддів. Виходячи з того, що склад суду не міг бути узгодженим з боку ОСОБА_1, якому не було відомо про розгляд третейської справи, справа підлягала розгляду у складі трьох, а не одного, третейських суддів.

Крім того, як вбачається з Рішення від 14.09.2015 року, це рішення ухвалене Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Дніпровський банківський союз", в той час? як в п. 1.7.30. Умов та правилах надання банківських послуг, які є складовими договору про надання банківських послуг, сторони домовилися про те, що всі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають із даного договору та інших договорів між банком та клієнтом чи в зв"язку з ними, в тому числі, що стосуються їх виконання, порушення, припинення чи визнання дійсними, підлягають розгляду, зокрема, в постійно діючому третейському суді при Асоціації "Дніпропетровський банківський союз".

Таким чином, розгляд справи суддею третейського суду одноособово та не тим судом, що вказаний в Умовах, не відповідає вимогам п. 1, 4 ч.2 ст. 389-5 ЦПК України, а відтак є підставою для скасування рішення третейського суду. Будь-якого письмового доказу в підтвердження правомірності розгляду саме Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Дніпровський банківський союз" даної справи про стягнення заборгованості суду не надано.

Крім того, відповідно до п.14 частини 1 ст.6 Закону України "Про третейські суди" (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-УІ від 03.02.2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п.2 Постанови Верховного Суду України від 12.04.1996р. №5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" зазначено, що до відносин, які регулюються Законом України "Про захист справ споживачів", належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Таким чином, розглянувши зазначений спір про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості 14.09.2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону, на який розповсюджується Закон України "Про захист прав споживачів", третейський суд не дотримався вимог п.1 ч.2 ст. 389-5 ЦПК України, що також є підставою для скасування вказаного рішення третейського суду та відповідає положенням ч. 4 ст. 389 4 ЦПК України.

З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 14.09.2015 року, ухвалене у справі № 7279/2015 за позовом ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 293, 88, -389 1 - 389 6 - ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду - задовольнити.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 14.09.2015 року, ухвалене у справі № 7279/2015 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали .

Суддя Т.О. Кудрявцева