У Х В А Л А

«25» грудня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи Багрій ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення.

До позовної заяви додано клопотання представника ОСОБА_1 про вжиття заходів про забезпечення позову, у якій останній просить забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_4 та будь-яким іншим 3-м особам, в будь-якій спосіб використовувати для власних потреб чи для потреб інших осіб, нежитлове приміщення за адресою: м. Одеса, Катерининська площа, 4А, загальною площею 41,3 кв.м., яке належить позивачці.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилається на те, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 25.10.2005 року вона є власником нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, Катерининська площа, 4А, загальною площею 41,3 кв.м.

01 липня 2015 року між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 був укладений договір оренди нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, Катерининська площа, 4а, для організації виставки продажу виробів народних художніх промислів і ручної роботи на строк з 08 липня 2015 року до 08 липня 2018 року.

Отже, між Орендодавцем (ФОП ОСОБА_1Б.) та Орендарем (ФОП ОСОБА_5) виникли правовідносини, що визначені Главою 58 Цивільного кодексу України Найм (Оренда).

Вказане приміщення було передано Орендарю за Актом приймання - передачі та відповідно, Орендар набув право користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 773 ЦК України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Умовами договору було визначено, що відповідно також визначено ст.. 774 ЦК України, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

Однак, 03 грудня 2015 року Орендодавець ФОП ОСОБА_1, дізналась, що частину нежитлових приміщень, 16 жовтня 2015 року було надано Орендарем в піднайм (суборенду) ФОП ОСОБА_2 для організації продажу кофе, чаю, безалкогольних напоїв.

Отже, Орендар порушив п.1.2., п. 3.3.5 Договору у звязку з чим, на підставі п.5.2.5. Договору та ст. 783 ЦК України, відповідно до якої наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі та наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі,

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Орендодавцем 04.12.2015 р. було надано Повідомлення про розірвання договору нежитлових приміщень від 01 липня 2015 р.

Після чого, та усних розмов с Орендарем, було підписано Додаткову угоду до вказаного Договору оренди від 05.12.2015р. згідно якої сторони погодились розірвати Договір оренди з 08.12.2015 року та надано час для повернення приміщення у належному стані до 18.12.2015 року.

Про розірвання Договору Орендар повідомив в свою чергу Суборендаря.

19 грудня 2015 року представник позивача прийшов примати приміщення від Орендаря за Актом приймання-передачі, однак, приміщення було зайнято та на теперішній час зайнято колишнім Суборендарем ОСОБА_2, яка пояснила, що в неї є Договір суборенди, укладений на 3 роки та вона не збирається звільняти приміщення.

У звязку з чим, та відповідно до ст. 19 ЦК України, з метою самозахисту свого цивільного права, Позивачем була викликана служба для заміни замків та закрито приміщення.

Однак, представнику позивача стало відомо, що ОСОБА_2 разом з її представниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 збили замки з дверей та самовільно захопили приміщення.

Таким чином, ОСОБА_2 незаконно використовує приміщення в своїх цілях, а саме користується усіма послугами ЖКГ: електроенергія, вода, каналізація, телефон, та збір та викидання її мукора, що виникає в процесі її діяльності. Крім того, позивачка сплачує за сигналізацію та інші платежі до ДЄЗ.

Ст. 41 Конституції України гарантується право приватної власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 та 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову; забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. п. 1, 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві та знаходяться у нього або у інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, при зясуванні обставин щодо доцільності забезпечення позову, а також враховуючи, що майно, яким просить заборонити користуватись представник ОСОБА_1, є предметом спору, суд вважає за необхідне заборони ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам, в будь-якій спосіб використовувати для власних потреб чи для потреб інших осіб, нежитлове приміщення за адресою: м. Одеса, Катерининська площа, 4А, загальною площею 41,3 кв.м., яке належить позивачці, до вирішення справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборони ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам, в будь-якій спосіб використовувати для власних потреб чи для потреб інших осіб, нежитлове приміщення за адресою: м. Одеса, Катерининська площа, 4А, загальною площею 41,3 кв.м., яке належить ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суддя Л. М. Чернявська

28.12.2015