Справа №490/1345/14-ц 14.01.2015 14.01.2015 14.01.2015
Провадження №22-ц/784/40/15
Провадження 22ц-/784/40/15 Головуючий по 1 інстанції Гуденко О.А.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2015р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

з участю: секретаря судового засідання Богуславською О.М., представників сторін ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 вересня 2014р.

за позовом Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Товариство з додатковою відповідальністю „Миколаївський ДІПРОМІСТ" про стягнення заборгованості за кредитом,

встановила:

У січні 2014 р. ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" пред'явило позов до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ТОВ Софора юг" про стягнення заборгованості по кредитному договору.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 17 травня 2007 р. уклав з ТОВ „Істок-2001" кредитний договір №012/01-02/07-027, за умовами якого надав позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 5050000 грн. під 17% річних за користування кредитом строком до 15 травня 2017 р. За додатковими договорами від 01 грудня 2008р., 31 серпня 2009р. процентна ставка за користування кредитом збільшена до 19,75% річних та змінено графік повернення кредиту з відстрочкою погашення процентів за липень-серпень 2009р. до 05 вересня 2009р.

04 грудня 2009р. між Банком позичальником та ЗАТ „Миколаївський діпроміст", правонаступником якого є ТДВ „Миколаївський ДІПРОМІСТ" укладено договір про переведення 3986731 грн. 12 коп. боргу визначеного сторонами на день укладення цього правочину.

За додатковим договором від 04 грудня 2009р. кредитний договір викладено в новій редакції. В подальшому, а саме 22 квітня 2010р., 27 жовтня 2010р., 31 січня 2011р., 31 березня 2011р., 31 серпня 2011р., 29 листопада 2011р., 26 квітня 2012р., 22 червня 2012р., 25 грудня 2012р. також укладались додаткові договори, якими змінювались графіки повернення кредиту та відсоткова ставка за користування кредитом, надавалась відстрочка погашення заборгованості, здійснювалась капіталізація заборгованості.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 04 грудня 2009 р. між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ТОВ „Софора Юг" були укладені договори поруки, за якими останні взяли не себе зобов'язання відповідати перед кредитором по борговим зобов'язанням позичальника, що виникають з умов кредитного договору.

Посилаючись на те, що з січня 2013р. умови договору про повернення кредиту не виконуються і існує 4508081 грн. 73 коп. ( 3976595,52 грн. -неповернутий кредит, 453907,41 грн. - відсотки за користування кредитом, 77578,80 грн. - пеня) заборгованості, Банк просив її стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 вересня 2014р. закрито провадження у справі в частині вимог ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" до ТОВ Софора юг" про стягнення заборгованості за кредитом.

Рішенням цього ж суду від 05 вересня 2014р. позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" 4508081 грн. 73 коп. (3976595,52 грн. - неповернутий кредит, 453907,41 грн. - відсотки за користування кредитом, 77578,80 грн. - пеня) заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5, посилаючись на незаконність рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 травня 2007р. Банк уклав з ТОВ „Істок-2001" кредитний договір №012/01-02/07-027, за умовами якого надав позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 5050000 грн. під 17% річних за користування кредитом строком до 15 травня 2017 р.

Додатковими договорами від 01 грудня 2008р., 31 серпня 2009р. процентна ставка за користування кредитом збільшена до 19,75% річних та змінено графік повернення кредиту з відстрочкою погашення процентів за липень-серпень 2009р. до 05 вересня 2009р.

04 грудня 2009р. між Банком позичальником та ЗАТ „Миколаївський діпроміст", правонаступником якого є ТДВ „Миколаївський ДІПРОМІСТ" укладено договір про переведення 3986731 грн. 12 коп. боргу визначеного сторонами на день укладення цього правочину.

За додатковим договором між Банком і ЗАТ „Миколаївський діпроміст" від 04 грудня 2009р. кредитний договір викладено в новій редакції. Як зазначено в п.1.1. цього договору Банк надав кредит в формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 3986731,12 грн. до 15 травня 2017р.

22 квітня 2010р., 27 жовтня 2010р., 31 січня 2011р., 31 березня 2011р., 31 серпня 2011р., 29 листопада 2011р., 26 квітня 2012р., 22 червня 2012р., 25 грудня 2012р. між сторонами кредитного договору укладались додаткові договори, якими змінювались графіки повернення кредиту, змінювалась ставка за користування кредитом, надавалась відстрочка погашення заборгованості, здійснювалась капіталізація заборгованості.

04 грудня 2009р. між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ТОВ „Софора Юг" були укладені окремі договори поруки, за якими останні взяли не себе зобов'язання відповідати перед кредитором по борговим зобов'язанням позичальника, що виникають з умов кредитного договору.

31 січня 2011р. до вказаних договорів поруки їх сторонами за додатковими договорами внесені зміни, а саме п.1.1. викладено в новій редакції. Так, поручителі зобов'язались відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання кредитних зобов'язань, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути 3760006,25 грн. кредиту до 15 травня 2017р., сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17% річних або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов кредитного договору та сплатити пені, штрафи, комісії, передбачені кредитним договором.

Внаслідок невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої станом на 19 грудня 2013 року складає 4508081 грн. 73 коп. (3976595,52 грн. - неповернутий кредит, 453907,41 грн. - відсотки за користування кредитом, 77578,80 грн. - пеня).

Письмова вимога Банку до позичальника про дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дня отримання вимоги, а також до поручителів про дострокове повернення кредиту протягом 10 банківських днів з дня отримання вимоги, відповідачами у досудовому порядку задоволена не була.

Згідно зі ст.ст.8,9 кредитного договору позичальник зобов'язується в строки передбачені цим договором здійснювати повернення суми кредиту та сплату процентів, а кредитор має право вимагати погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом у випадку невиконання позичальником умов цього договору.

Крім того, кредитним договором (п.13.4 ст.13) передбачена пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день порушення зобов'язань по поверненню кредиту.

Відповідно до ст.ст.526,612,625 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ч.2 ст.1050 ЦК у випадку, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Згідно з ст.554 ЦК у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З огляду на вищенаведені факти, які свідчать про доведеність позовних вимог та на підставі згаданих норм матеріального права, суд обґрунтовано ухвалив рішення про стягнення з поручителів кредитної заборгованості.

Посилання апелянта на порушення процесуального закону є безпідставними, тому що процесуальні документи та виклики до суду надсилались за місцем його реєстрації (а.с.9,110,119,195).

Аргументи апелянта щодо невиконання Банком умов кредитного договору теж не можна визнати обґрунтованими, так як кредит видавався на придбання комерційної нерухомості і ці кошти у відповідності до п.5.1. кредитного договору в первинній редакції на підставі платіжного доручення від 18 травня 2007р. були перераховані ТОВ „Гіпроград" з позичкового рахунку на рахунок останнього з призначенням платежу - оплата за нерухомість згідно договору купівлі-продажу від 18 травня 2007р. До того ж сам позичальник цього факту не заперечував, а навпаки частково виконував зобов'язання по поверненню кредиту, що підтверджується даними особового рахунку.

Доводи апелянта стосовно пропуску шестимісячного строку пред'явлення вимоги до нього як поручителя (ч.4 ст.559 ЦК) не мають під собою підґрунтя виходячи з того, що Банк направив вимогу до позичальника про дострокове повернення кредиту у серпні 2013р. До того ж в цій вимозі було встановлено строк виконання - 30 календарних днів з дня отримання цієї вимоги. А з позовом до поручителів Банк звернувся 31 січня 2014р., що не перевищує шестимісячного строку на пред'явлення такої вимоги.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 вересня 2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку на протязі двадцяти днів.

Головуючий: Судді: