Номер провадження: 22-ц/785/140/15
Головуючий у першій інстанції Рева С. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.

за участю секретаря: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернулася до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, мотивуючи це тим, що 23.04.2004 року відділом РАЦС Київського районного управління юстиції м.Одеси був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, актовий запис № 221. В період перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася дочка ОСОБА_5. В подальшому, рішенням Київського районного суду м.Одеси даний шлюб було розірвано, про що відділом РАЦС Київського районного управління юстиції м.Одеси у книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 166 від 2006 року. Після розірвання шлюбу дитина - ОСОБА_5 залишилася проживати з матір"ю ОСОБА_3

Як зазначає позивач, вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З метою забезпечення покращення стану здоров"я дочки, ОСОБА_3 має можливість та хотіла б поїхати з нею за кордон на оздоровлення, відпочинок, а також з метою розширення кругозору дочки, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов.

Протягом тривалого часу позивач неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з проханням надати офіційну згоду на виїзд за межі України їхньої малолітньої дочки ОСОБА_5, 2004 року народження, однак постійно отримувала негативні відповіді, навіть не пояснюючи причин своєї відмови. Як зазначає позивач, ОСОБА_2 працює помічником капітана та довгий час знаходиться за межами України, що також ускладнює можливість отримання дозволу на виїзд малолітньої доньки за межі України.

ОСОБА_3 вважає, що виїзд за кордон з туристичною метою сприятимуть зміцненню здоров"я дочки, а також сприятимуть її духовному та моральному розвитку, а тому не надання відповідачем згоди на виїзд за кордон здійснюється ним всупереч інтересам дитини, а тому на думку позивача, є протиправним.

На підставі викладеного, позивач просила:

- надати дозвіл малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення нею 18-ти річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року, у супроводі матері ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, а також у супроводі інших осіб, уповноважених матір"ю дитини ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2;

- надати ОСОБА_3 дозвіл на подання заяви про видачу проїзного документу дитини для виїзду за кордон, оформлення та виготовлення проїзного документу дитини та багаторазові тимчасові виїзди за межі України її малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення нею 18-ти річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року, у супроводі матері ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, а також у супроводі інших осіб, уповноважених матір"ю дитини ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Надано дозвіл малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року, у супроводі матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Надано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дозвіл на подання заяви про видачу проїзного документу дитини для виїзду за кордон, оформлення та виготовлення проїзного документу дитини на багаторазові тимчасові виїзди за межі України її малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року, у супроводі матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

В іншій частині відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2014 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення про надання дозволу малолітній ОСОБА_5 на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення нею повноліття, у супроводі матері ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, про надання дозволу ОСОБА_3 на подання заяви про видачу проїзного документу дитини для виїзду за кордон, оформлення та виготовлення проїзного документу дитини на багаторазові тимчасові виїзди за межі України її малолітньої дочки ОСОБА_5 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що тимчасове перебування дитини у різних країнах світу, ознайомлення з різними культурами, огляд архітектурних та інших визначних пам'яток буде сприяти освітньому вихованню та культурному розвитку дитини.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов до нього з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджується, що:

- 23 квітня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 22 під час якого ІНФОРМАЦІЯ_2 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народилася дочка - ОСОБА_5, про що 15 грудня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси зроблено відповідний актовий запис за № 1758;

- 01 березня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 166;

- ОСОБА_3 має бажання та можливість організовувати тимчасові виїзди за кордон з малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, з метою забезпечення покращення стану здоров'я дитини, а також з метою розширення її кругозору, культурного та освітнього виховання, її духовного та морального розвитку, стимулювання вивчення іноземних мов;

- батько дитини ОСОБА_2 не надає ОСОБА_3 офіційної згоди на виїзд за межі України їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, що унеможливлює такі виїзди за кордон.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виникли правовідносини щодо надання одним із батьків згоди на виїзд неповнолітньої дитини за межі України тільки в супроводі матері.

Виходячи зі змісту ст. ст. 1, 3, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянин України має право виїхати з України. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

За правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 в редакції Постанови КМУ від 25.08.2010 року № 724 (п. п. 3-5), виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду досягли 18-річного віку. Виїзд громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків з нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого із батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого із батьків у разі пред`явлення зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого із батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Тобто, при постановленні рішення щодо надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька та посиланні на Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" суду слід зазначати дозвіл на конкретний виїзд (одноразовий), з визначенням його початку й закінчення.

Тому районному суду слід було уточнити зміст позовних вимог, оскільки надання судом багаторазового дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу другого із батьків без зазначення строку законодавством України не передбачено. Втім районний суд вирішив справу без уточнення змісту позовних вимог та при цьому не звернув уваги, що відповідач не заперечував саме проти одноразового виїзду дочки зі вказівкою країни перебування, точного місця знаходження та часу виїзду та в`їзду в Україну.

При таких обставинах відсутні підстави вважати, що відповідач необґрунтовано відмовляє позивачу у наданні дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за межі України.

Районний суд на вказане уваги не звернув і в порушення вимог Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" ухвалив рішення про задоволення позовних вимог про надання дозволу неповнолітній дитині на багаторазові тимчасові виїзди за межі України у супроводі матері без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною повноліття та про надання дозволу матері дитини на подання заяви про видачу проїзного документу дитини для виїзду за кордон, оформлення та виготовлення проїзного документу дитини на багаторазові тимчасові виїзди за межі України без згоди та супроводу батька та при цьому без вказівки держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі.

Суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права уточнювати позовні вимоги, що не заявлялися (не уточнювалися) судом першої інстанції.

За таких обставин рішення районного суду не може залишатися в законній силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог про надання дозволу малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення нею 18-ти річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року, у супроводі матері ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, та про надання ОСОБА_3 дозволу на подання заяви про видачу проїзного документу дитини для виїзду за кордон, оформлення та виготовлення проїзного документу дитини та багаторазові тимчасові виїзди за межі України її малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення нею 18-ти річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року, у супроводі матері ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2.

В іншій частині рішення про відмову у задоволенні вимог про надання дозволу неповнолітній дитині та її матері про подачу заяви про видачу проїзного документу дитини на багаторазові тимчасові виїзди дитини за межі України у супроводі інших осіб уповноважених матір`ю дитини ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька відповідають закону і тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року в частині задоволення заявлених позовних вимог - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити в задоволенні ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про надання дозволу малолітній ОСОБА_5 на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення нею повноліття, у супроводі матері ОСОБА_3 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, про надання дозволу ОСОБА_3 на подання заяви про видачу проїзного документу дитини для виїзду за кордон, оформлення та виготовлення проїзного документу дитини на багаторазові тимчасові виїзди за межі України її малолітньої дочки ОСОБА_5 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук