АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/7535/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/635/К/15 Тарасенко О.В.
Категорія - 26 (І) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Остапенко В.О., Савіної Г.О.

при секретарі: Петренко К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі ПАТ "Кривбасзалізрудком") про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що працюючи у період з 09.12.2002 р. по 20.11.2014 р. на ПАТ "КЗРК" він виконував різні роботи: підземний машиніст бурової установки 3-го розряду, підземний заточник 4-го розряду, підземний прохідник 3-го - 5-го розрядів в підземних умовах з повним робочим днем. Звільнений 20.11.2014 р. згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи, що підтверджується записами в трудовій книжці.

За час роботи отримав професійне захворювання, яке було встановлено Українським НДІ промислової медицини, що підтверджується повідомленням про професій не захворювання вих. № 08/21-0797 від 02.04.2014 р. : Радикулопатія попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних суглобів (ПФ другого ст.). Вегетативно-сенсорна полінейропатія рук помірно виражена з двостороннім плечолопатковим періартрозом (ПФС другого ст..), деформуючим артрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ст..) та трофічними порушеннями на кистях. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. ( пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст..). ЛН першого ступеня.

За первинним висновком МСЕК від 27.10.2014 року йому була встановлена третя група інвалідності, втрата професійної працездатності в розмірі 50 % з яких: 10 % по радикулопатії, 30% - ВСП, 10% ХОЗЛ - з 29 вересня 2014 р. по 01 жовтня 2015 р. та зазначено, що він має потребу у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП, курсу лікування.

Вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 50000 грн. і просив стягнути з відповідача.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізрудком" на його користь 24 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізрудком" на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ "Кривбасзалізрудком" ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований; робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, а тому в діях відповідача відсутня протиправна поведінка.

Крім того, судом не враховано, що позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів на різних підприємствах, а тому підприємство відповідача не відповідає за шкоду, яка була заподіяна позивачу іншими підприємствами і є неналежним відповідачем по справі.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 09.12.2002 р. по 20.11.2014 р. працював у ПАТ "КЗРК", виконував різні роботи: підземний машиніст бурової установки 3-го розряду, підземний заточник 4-го розряду, підземний прохідник 3-го - 5-го розрядів в підземних умовах з повним робочим днем. Звільнений 20.11.2014 р. згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи, що підтверджується записами в трудовій книжці.

По факту професійного захворювання позивача було проведене розслідування, про що складений акт розслідування причин виникнення від 23.05.2014 року.

Як зазначено в п. 16 Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи в підземних умовах шахти ім. Леніна підземним прохідником, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, виконував весь комплекс робіт по проходці гірничих виробок різної конфігурації за допомогою прохідницького обладнання. При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавши місце порушень систем вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням.

В п. 19 Акту зазначено, що враховуючи роботу ОСОБА_2 на шахті ім. Леніна впродовж 11 років 4 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо. (а.с.15-18).

За первинним висновком МСЕК від 27.10.2014 року позивачу була встановлена третя група інвалідності, втрата професійної працездатності в розмірі 50 % з яких: 10 % по радикулопатії, 30% - ВСП, 10% ХОЗЛ - з 29 вересня 2014 р. по 01 жовтня 2015 р. та зазначено, що він має потребу у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП, курсу лікування.(а.с.19-20).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 травня 2014 року (а.с.15-18) причиною професійного захворювання є робота ОСОБА_2 на шахті ім. Леніна впродовж 11 років 4 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному оскільки згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 23.05.2014 року причиною професійного захворювання є робота на шахті ім. Леніна впродовж 11 років 4 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

Спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи й доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки згідно ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом необґрунтований розмір моральної шкоди спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи, оскільки судом взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на інших підприємствах, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: