Справа № 570/3729/15-ц
Номер провадження 2/570/1488/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

покликаючись на порушення позичальником третьою особою по справі ОСОБА_2 строку та порядку погашення укладеного між ним та позивачем кредиту, позов про стягнення якого в судовому порядку задоволено на суму 506 559 грн. 60 коп., позивач у поданій до суду 07 вересня 2015 року заяві просить у рахунок погашення вказаного боргу звернути стягнення на предмет іпотеки належне відповідачу майно: житловий будинок з надвірними будівлями №8 по вул.Гарній 1 в с.Біла Криниця Рівненського району Рівненської області та земельну ділянку площею 0,1008 га для його будівництва та обслуговування шляхом визнання за ним права власності.

Всіх учасників судового процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданій до суду заяві представник позивача просить справу слухати у відсутність сторони позивача, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних осіб в заочному порядку та згідно ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши справу в межах заявленого позову на підставі наданих сторонами доказів, прийшов до таких висновків.

Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Як встановлено судом, 10 квітня 2013 року між банком та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 947/980-ЮО, за умовами якого банк надав позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії, яка не може перевищувати 350 000 грн. 00 коп. зі сплатою 26,00 % річних на строк до 09 серпня 2014 року.

Оскільки позичальник перестав виконувати умови кредитного договору, рішенням господарського суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року у господарській справі № 918/17/15, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26 лютого 2015 року, з боржника на користь банку стягнено 506 559 грн. 60 коп., про що 27 лютого 2015 року виданий судовий наказ № 918/17/15 про примусове виконання рішення. У відповідності до розрахунку заборгованість складалася з: 347 617 грн. 43 коп. прострочена заборгованість по основному боргу; 7 676 грн. 15 коп. поточна заборгованість по відсотках; 85 922 грн. 52 коп. прострочена заборгованість по відсотках, 65 343 грн. 50 коп. - пеня.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитом ОСОБА_1 за договором іпотеки № 947/980-ЮО/1 від 10 квітня 2013 року передала в іпотеку банку належне їй нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями №8 по вул.Гарній 1 в с.Біла Криниця Рівненського району Рівненської області та земельну ділянку площею 0,1008 га для його будівництва та обслуговування.

Відповідно до вказаного договору поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов'язань, зокрема і тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору. Сторонами встановлено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання позичальником строків виконання будь-яких грошових зобов'язань, що забезпечені іпотекою, набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строків виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, на власний розсуд може застосувати наведені в договорі способи стягнення на предмет іпотеки, зокрема і за рішенням суду.

Намагаючись вирішити питання про повернення вказаної заборгованості по кредиту, 15 травня 2015 року банк звернувся до відповідача - поручителя з письмовою вимогою, яка отримана нею 28 травня 2015 року, про усунення порушень, попередивши про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання зазначених вимог. Однак на даний час заборгованість за кредитом не погашена,

На підставі оцінки незалежного субєкта оціночної діяльності ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» , Сертифікат субєкту оціночної діяльності Фонду Державного майна України на виконання експертних оцінок майна та майнових прав № 14108/12 від 24 грудня 2012 року згідно договору від 25 серпня 2015 року укладеного з замовником ПАТ «Міський комерційний банк», ринкова вартість предметів іпотеки складає будинку 985 310 грн., земельної ділянки 124 398 грн.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до п.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володіння заставодавця або третьої особи.

Ст.589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання. Згідно ч.ч.1, 2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, (термін), якщо інше не встановлено договором, законом.

Аналогічні положення перебачені Законом України Про іпотеку. Відповідно до ст.1 Закону іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (навіть у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Даним законом передбачено, що іпотекодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель). Майновим поручителем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Згідно ст.11 цього Закону майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ст.7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст.33 Закону іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання.

Згідно із ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечені іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Аналогічні твердження містяться і в п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де роз'яснено, що суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч.2 ст.16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Це також підтверджується висновками Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-124цс13 від 11 грудня 2013 року, які відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Згідно роз'яснення даного в п.9 вищевказаної Постанови право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч.1 ст.20 ЦК, ст.ст.3, 4 ЦПК).

Таким чином, боржник зобов"язання за кредитним договором належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, якими встановлено обов"язок боржника виконати зобов"язання належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору.

Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за кредитним договором, а його дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов'язань за кредитним договором та повернення кредиту за графіком визначеного кредитором.

У зв'язку з невиконанням рішення господарського суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року, яким було стягнуто з третьої особи заборгованість за кредитним договором, у банку на підставі ч.2 ст.590 ЦК України як заставодержателя виникло право на звернення предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, виходячи з договірних зобов'язань, умов укладеного договору іпотеки та норм матеріального права, що регулюють дані правовідносини, а реалізація цього права відповідає умовам укладеного договору іпотеки та положенням ст.ст.37 Закону України „Про іпотеку". Суд, вирішуючи даний спір, враховує, що умовами договору іпотеки передбачено право банку набути право власності на предмет іпотеки згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя.

За таких обставин суд дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Об'єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову.

У зв»язку із задоволенням позову на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню в прибуток держави судові витрати у виді судового збору, оскільки позивач на час подачі позову звільнений від сплати судового збору.

На підставі наведеного, ст.ст.33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.526, 589, 590 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

задоволити повністю позов Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" до ОСОБА_1,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності за Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний Банк» на житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 211,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с.Біла Криниця, вул.Гарна 1, будинок 8, та належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 16 лютого 2012 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 339, за вартістю 985 310,00 грн. на підставі оцінки незалежного субєкта оціночної діяльності ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» , Сертифікат субєкту оціночної діяльності Фонду Державного майна України на виконання експертних оцінок майна та майнових прав № 14108/12 від 24 грудня 2012 року згідно договору від 25 серпня 2015 року укладеного з замовником ПАТ «Міський комерційний банк».

Звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на земельну ділянку загальною площею 0,1008га, кадастровий номер :02:006:0397, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованою за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с.Біла Криниця, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 696300 за вартістю 124 398,00 грн. на підставі оцінки незалежного субєкта оціночної діяльності ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» , Сертифікат субєкту оціночної діяльності Фонду Державного майна України на виконання експертних оцінок майна та майнових прав № 14108/12 від 24 грудня 2012 року згідно договору від 25 серпня 2015 року укладеного з замовником ПАТ «Міський комерційний банк».

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНПП НОМЕР_1) в прибуток держави (Отримувач коштів УДКСУ у Рівненському районі. Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38012756. Банк отримувача ГУДКСУ в Рівненській області. Код банку отримувача (МФО) 833017. Рахунок отримувача 0295. Код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір у розмірі 3 657 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Кушнір Н.В.