Справа № 510/556/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2015 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 збільшені позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Позивач на задоволенні збільшених позовних вимог наполягав.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся із відповідними вимогами та просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя його батькові ОСОБА_3 належало:

-житловий будинок із надвірними спорудами № 71, розташований по вул. Леніна в с. Плавні Ренійського району Одеської області, що підверджується технічним паспортом на вказаний житловий будинок.

-земельна ділянка загальною площею 0,2500 га. (кадастровий номер: :02:002:0017), розташована за адресою:Одеська обл., Ренійський р-н, с. Плавні, вул. Леніна, 71, виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 386818 від 09.12.2009 р.

-земельна частка (пай) розміром 3, 61 га., в колективному сільськогосподарському підприємстві «Рассвет» с. Плавні Ренійського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0140637 від 15.08.1996 р.

На випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 26.12.2013 р. - помер. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його син ОСОБА_2, відповідач у справі, та син ОСОБА_1, позивач у справі, що підверджується свідоцтвом про народження останнього. У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, відповідач ОСОБА_2 (як спадкоємець першої черги за законом) звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача від 11.02.2014 р. Позивач у відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, (як спадкоємець першої черги за законом) також звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, від 11.02.2014 р. За зверненням позивача, враховуючи те, що відповідач відмовився від своєї долі у спадщині, після смерті їх батька ОСОБА_3, на користь позивача, який спадщину прийняв, нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів (правовстановлюючий документ, реєстрацію якого було проведено в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо спадкового будинку, оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку та оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), на вищевказаний житловий будинок, земельну ділянку та земельну частку (пай), про що 12.11.2015р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову. Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, земельну ділянку, земельну частку (пай), як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець першої черги ОСОБА_2, відповідач у справі не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_3, про що надав суду відповідну заяву в якій не заперечував, щоб позивач оформив на своє ім`я спадщину.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1261 ЦК України). Він у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийняв. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя ОСОБА_3 не було зареєстровано належним чином вказаний житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому на підвердження права власності на спадковий будинок за померлим ОСОБА_3, позивачка не змогла надати відповідний документ нотаріусу, також відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку та оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Зареєструвати це право після смерті спадкодавця є неможливим у звязку із тим, що закон повязує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки фізичної особи припиняється у момент її смерті, у звязку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р., при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.Таким чином, згідно технічного паспорту від 17.03.2015 р., власником спадкового житлового будинку є ОСОБА_3, спадкодавець, після смерті якого відкрилась спадщина на вищезазначений будинок, також на земельну ділянку та на земельну частку (пай), яку позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на вищевказний житловий будинок, земельну ділянку, земельну частку (пай) з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказані обєкти спадкового майна, у звязку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на :

-житловий будинок із надвірними спорудами № 71, розташований по вул. Леніна в с. Плавні Ренійського району Одеської області.

-земельну ділянку загальною площею 0,2500 га. (кадастровий номер: :02:002:0017), розташовану за адресою: Одеська обл., Ренійський р-н, с. Плавні, вул. Леніна, 71, виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 386818 від 09.12.2009 р.

-земельну частку (пай) розміром 3, 61 га., в колективному сільськогосподарському підприємстві «Рассвет» с. Плавні Ренійського району Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0140637 від 15.08.1996 р.,

які належали ОСОБА_3, померлому 26.12.2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник