_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1535/15-ц
Провадження № 2/520/2249/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевої О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Встановив,

Позивач звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його - позивача - користь борг за договором позики у сумі 243600 грн. та матеріальні збитки в сумі 16717 грн, стверджуючи, що відповідач не виконує свої зобов»язання за договором позики від 16 вересня 2013 року. Після уточнення позову в порядку ст.31 ЦПК України в судовому засіданні позивач підтримав вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 315882 грн на виконання зобов»язань за договором позики, на відшкодування матеріальних збитків 71523 грн і судові витрати в сумі 3654 грн.

Представник відповідача позов не визнала.

Суд вислухав представників сторін, вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

16 вересня 2013 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір, за умовами якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв 15000 дол.США «для спільного бізнесу на умовах рівноправного партнерства терміном на один рік до 16.09.2014 року». Позивачева сторона стверджує, що ОСОБА_2 свої зобов»язанн за договором не виконав і грошові кошти не повернув, тому ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідача суму боргу 315882 грн, що дорівнює 15000 дол.США на момент звернення з заявою про уточнення позову (за курсом НБУ 1 дол.США = 21,0588 грн); матеріальні збитки в сумі 71523 грн, що складає вартість лікування, тому як невиконання ОСОБА_2 грошового зобов»язання негативно вплинуло на стан здоров»я ОСОБА_1 та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3654 грн.

На підтвердження позовних вимог позивачева сторона посилалась на розписку ОСОБА_3, складену 16.09.2013 року, заяву ОСОБА_4- співмешканки ОСОБА_1, медичні документи щодо стану здоров»я ОСОБА_1 і ОСОБА_4

Представник відповідача, не визнаючи позов, пояснив, що з приводу грошових зобов»язань між сторонами виникли правовідносини, що витікають не з договору позики, а з договору про спільну діяльність: сторони мали намір спільно організувати бізнес.

При вищенаведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

16 вересня 2013 року сторони уклали договір позики. При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: суми позики і строку повернення позики. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами. Ст.611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ОСОБА_1 -позикодавець - свої зобов'язання за договором виконав, коли передав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 15000 дол.США, що зазначено у розписці і представник відповідача визнав в судовому засіданні. Обов'язок позичальника повернути позику передбачено умовами договору і ст.1049 ЦК України.

Суд встановив, що ОСОБА_2 свої зобов"язання за договорами позики не виконав у повному обсязі - грошові кошти не повернув, від повернення грошових коштів в сумі 15000 дол.США ухиляється, хоча в своїх поясненнях від 03.03.2014 року слідчому Приморського РВ, зазначив « в подальшому зобов»язуюсь повернути весь борг».

Будь-яких доказів того, що між сторонами 16.09.2013 року було укладено не договір позики, а договір про спільну діяльність суд не отримав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Верховний Суд України, який у своїй Постанові від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Доводи відповідачевої сторони щодо встановлення судовим рішенням, ухваленим 26.05.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів «що з зазначеної розписки не зрозумілі умови позики, цільовий характер позики, умови повернення позики», суд при вирішенні даної справи не приймає до уваги. Вищевказаним судовим рішенням відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині стягнення грошових коштів в сумі 15000 дол.США з ОСОБА_2 з тих підстав, що позивач звернувся до суду з позовом передчасно - за розпискою кінцева дата виконання зобов»язання з повернення грошових коштів 16.09.2014 року.

З огляду на викладене вимоги позивача в частині стягнення грошових коштів в сумі 315882 грн, що дорівнює 15000 дол.США за курсом НБУ на момент звернення до суду є обґрунтованими і доведеними.

Вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування витрат в сумі 71523 грн, понесених позивачем на лікування не підлягають задоволенню, тому як позивач не довів наявність причинного зв»язку між погіршенням його стану здоров»я і діями відповідача щодо неповернення грошових коштів.

Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1997,1 грн + 440 грн = 2437,1 грн (а.с.1,24).

Таким чином, на користь ОСОБА_1 з відповідача підлягають стягненню на виконання договору позики - 315882 грн і на відшкодування судових витрат - 2437,1 грн.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами ст.1046,1047,1049 ЦК України.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1(ІН НОМЕР_2) 315 882 грн. ( триста п'ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві грн.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2437 грн. 10 коп.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.