Провадження № 22-ц/780/1350/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко
атегорія 40 12.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Іванової І.В.,

при секретарі Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 2004 року вона зареєстрована як фізична особа-підприємець, і їй на праві власності належать: двоповерхове нежиле приміщення загальною площею 105,7 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 14.06.2008 року та земельна ділянка площею 0,015 га, призначена під розміщення магазину продовольчих та промислових товарів на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 01.09.2010 року. Крім того, на підставі Договору про встановлення особистого сервітуту від 05.08.2010 року позивач є набувачем сервітутних прав на земельну ділянку площею 30 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1.

19.05.2014 року відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 направили Прокурору Київської області, Міжрайонному прокурору з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області, Начальнику інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, Головному державному санітарному лікарю Київської області, Начальнику Головного управління ДСНС України у Київській області, Начальнику державної екологічної інспекції у Київській області, Начальнику державної інспекції сільського господарства в Київській області скаргу, в якій поширили про позивача ОСОБА_2 неправдиву інформацію, звинуватили її в тому, що вона, не маючи документів на землекористування, здійснила самозахоплення земельних ділянок, не маючи погодженого проекту, в санітарно-захисній зоні багатоквартирного житлового будинку, тобто на відстані трьох метрів, з порушенням протипожежних, державних будівельних норм, санітарного, земельного, природоохоронного законодавства збудувала капітальну двоповерхову будівлю, в якій розташовуються кафе, перукарня, офісні та підсобні приміщення, та встановила навпроти цього комплексу малу архітектурну форму, в якій розташовується магазин.

В скарзі відповідачі безпідставно звинуватили позивача в тому, що вона нещодавно до цегляної будівлі комплексу добудувала із дерев'яних будівельних матеріалів приміщення кафе, що не обладнано засобами пожежогасіння та повідомлення про виникнення пожежі. При цьому проведення даної реконструкції також проводилось без проекту та погоджень, опалення та гаряче водопостачання даних приміщень здійснюються за допомогою котла на природньому газі, внаслідок чого відбуваються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, якими змушені дихати вони та їх діти, а кухня даного закладу громадського харчування облаштована системою витяжної вентиляції, внаслідок роботи якої на вулицю та до приміщень квартир надходить запах гарі та смороду. Також зазначили, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній. Від функціонування даного кафе страждають пересічні громадяни, адже терпіти постійні п'яні дебоші, крики, сварки і скандали, що відбуваються в основному в нічний та вечірній час, вони більше не мають змоги та терпіння. Рівень шуму, що доноситься від кафе, перевищує всі допустимі границі, адже музика і гомін звучать на все подвір'я, чим обмежується право відповідачів на спокійний відпочинок. Під час здійснення господарської діяльності вказаного приватного підприємця утворюються наступні види відходів: тверді побутові відходи, люмінесцентні лампи, папір, картон, поліетилен, склобій, відходи їжі, органічні відходи (волосся), розчинники, фарби, лаки, які цинічним чином викидаються до баків комунального підприємства, що призначені для збору тільки твердих побутових відходів. Рідкі відходи, що утворюються після прибирання даного комплексу, зливаються до ливневої каналізації, що спричиняє постійне її засмічення та забиття, внаслідок чого на вулиці постійно стоїть вода. Декларація про утворення відходів відсутня, статистична звітність не подається. Договори на передачу відходів організаціям, що мають ліцензію на їх утилізацію, не укладені.

Оскільки поширенням недостовірної інформації порушено особисті немайнові права та ділову репутацію позивача, остання просила суд ухвалити рішення, яким визнати інформацію, викладену в скарзі відповідачів від 19.05.2014 року, такою, що не відповідає дійсності, шкодить її діловій репутації та наносить шкоду її інтересам. Крім того, позивач просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь завдану їй поширенням недостовірної інформації моральну шкоду в розмірі 60 000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано інформацію, викладену в скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 від 19.05.2014 року відносно ОСОБА_2, такою, що не відповідає дійсності та шкодить діловій репутації ОСОБА_2

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 12 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 2004 року зареєстрована як фізична особа-підприємець і їй на праві власності належать: двоповерхове нежиле приміщення загальною площею 105,7 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 14.06.2008 року та земельна ділянка площею 0,015 га, призначена під розміщення магазину продовольчих та промислових товарів на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 01.09.2010 року. Крім того, на підставі Договору про встановлення особистого сервітуту від 05.08.2010 року позивач є набувачем сервітутних прав на земельну ділянку площею 30 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1.

19.05.2014 року відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 склали колективну скаргу та направили її Прокурору Київської області, Міжрайонному прокурору з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області, Начальнику інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, Головному державному санітарному лікарю Київської області, Начальнику Головного управління ДСНС України у Київській області, Начальнику державної екологічної інспекції у Київській області, Начальнику державної інспекції сільського господарства в Київській області, в якій просили провести детальну перевірку викладених у ній фактів порушення ОСОБА_2 земельного законодавства, будівельних, протипожежних та санітарних норм.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати та поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров»я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Положення ст. 34 Конституції України узгоджуються з положеннями ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно не пов»язане з обов»язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної небезпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров»я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Відповідно до ст.40 Конституції України всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Таким чином, відповідачі, написавши скаргу до вищезазначених органів, компетентних проводити відповідні перевірки та надавати відповіді, реалізували своє конституційне право на колективні письмові звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, і їхня скарга не може вважатися поширенням недостовірної інформації про позивача.

Оскільки в справі відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2 в частині визнання інформації, викладеної у скарзі відповідачів, недостовірною, то і вимога позивача про відшкодування завданої їй порушенням особистих немайнових прав моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в зв»язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: