Справа № 357/4045/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Буцмак Ю. Є., при секретарі Кузьменко Т. Г., за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») про зобовязання вчинити дії, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що з 16 січня 2015 року йому було повідомлено про вивільнення, ознайомлено під підпис з Наказом № 6-к від 16 січня 2015 року «Про попередження працівників щодо наступного вивільнення». 19 січня 2015 року йому було надано попередження про звільнення у звязку зі змінами в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників ДП «УкрНДНЦ». Датою вивільнення повинно бути 20 березня 2015 року, як зазначено в Наказі № 6-к від 16 січня 2015 року. Протягом всього часу з дати попередження про скорочення йому жодного разу не було запропоновано іншу вакантну посаду для подальшого продовження роботи на підприємстві, хоча він, як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та інвалід 2-ї групи, потерпілий від аварії на ЧАЕС, має першочергове право залишення на роботі при вивільненні працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці в тому числі при ліквідації, реорганізації або перепрофілюванні підприємства, установи організації, скороченні чисельності або штату працівників, а також на працевлаштування. Одночасно з отримання попередження про скорочення 19 січня 2015 року його лише одноразово було ознайомлено з наявними вакантними посадами в ДП «УкрНДНЦ» без пропозиції обійняти будь-яку з них. Фактичну виплату заробітної плати ДП «УкрНДНЦ» припинило з грудня місяця 2014 року. На сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі складає грудень 2014 року сума 6344 грн. 43 коп., січень 2015 року сума 4584 грн. 77 коп., лютий 2015 року сума 5815 грн. 37 коп., березень 2015 року сума 252 грн. 86 коп. Разом 16997 грн. 43 коп. Своїми діями ДП «УкрНДНЦ» порушує ст.ст. 21, 23 Закону України «Про оплату праці». 25 лютого 2015 року перебуваючи у відпустці ним було направлено цінний лист з повідомленням про вручення з заявою про скорочення терміну попередження і проведення процедури вивільнення з займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 04 березня 2015 року. Позивач в заяві просив видати належним чином оформлену трудову книжку та наказ про вивільнення; провести виплату всіх належних сум, а саме: всієї заробітної плати належної до виплати при вивільненні; компенсацію за невикористані 43 дні відпустки; вихідну допомогу в розмірі не менше середнього місячного заробітку; вихідну допомогу в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати; в письмовому вигляді надати інформацію про всі нараховані, належні йому суми; видати довідку про заробітну плату за останні шість місяців роботи на підприємстві. 04 березня 2015 року вийшовши з відпустки на роботу, він повторно подав заяву про скорочення терміну попередження і проведення процедури вивільнення з займаної посади з 04 березня 2015 року. В прийнятті заяві йому було відмовлено. На звернення по заяві, яка надійшла поштою, було повідомлено, що звільнення не відбудеться. На численні його звернення про видачу обхідного листа та інших належних при звільненні до видачі документів було відмовлено. Позивач доробив останній робочий день 04 березня 2015 року в ДП «УкрНДНЦ», але станом на 05 березня 2015 року, його вимоги за поданою заявою не були задоволені. Вважає дії роботодавця ДП «УкрНДНЦ» незаконними. 10 березня 2015 року він повторно звернувся до підприємства з вимогою припинення порушення прав працівника підприємством та виконання умов вказаних в попередній заяві. Відповіді від ДП «УкрНДНЦ» не надійшло. Відсутність трудової книжки позбавляє його можливості влаштуватись на нове робоче місце. На день предявлення позову до суду сума середнього заробітку, яку відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку та видачі трудової книжки, становить: вимушений прогул з 05.03.2015 року-13.03.2015 = 9 днів. Фактична заробітня плата за останні 2 місяці роботи (лютий, січень 2015 року) 10400,14 грн. Кількість фактично відпрацьованих робочих днів за останні 2 місяці роботи 40 робочих днів. Розмір середньої заробітної плати 260 грн. Кількість днів вимушеного прогулу 260х9=2340 грн. З метою захисту свої порушених прав 05.03.2015 року позивач звернувся по адвокатську допомогу. Позивач просить зобовязати відповідача видати йому трудову книжку; наказ про вивільнення; в письмовому вигляді інформацію про всі нараховані, належні до сплати суми; довідку про заробітну плату за останні шість місяців роботи на підприємстві; змінити дату звільнення з ДП «УкрНДНЦ» з дня видачі йому трудової книжки та зобовязати відповідача внести відповідний запис до трудової книжки; стягнути з відповідача заробітну плату за належні місяці з грудня 2014 року по березень 2015 року 16997,43 грн.; стягнути з відповідача компенсацію за невикористані 43 дні відпустки, а саме 10904,80 грн.; стягнути з відповідача вихідну допомогу згідно з ст. 44 КЗпП України в розмірі не менше середнього місячного заробітку, а саме 5200 грн.; стягнути з відповідача вихідну допомогу згідно п. 7 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», віднесених до категорії 1, в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, а саме 15600 грн.; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме 2340 грн.; стягнути з відповідача витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката 10500 грн.

Позивач, представник позивача позов підтримали, в суді декілька разів уточняли позовні вимоги та просять зобовязати відповідача змінити формулювання підстав звільнення ОСОБА_1 з роботи із «звільнення за прогул без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України» на вивільнений з займаної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП; зобовязати відповідача видати йому трудову книжку, наказ про вивільнення, довідку про заробітну плату за останні шість місяців роботи на підприємстві відповідно до винесеного рішення судом та внесення відповідних змін до даних документів; стягнути з відповідача вихідну допомогу згідно ст. 44 КЗпП України в розмірі не менше середнього місячного заробітку, а саме 5603,20 грн.; стягнути з відповідача вихідну допомогу згідно п.7 ст. 20 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», віднесених до категорії 1, в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, а саме 16809 грн. 60 коп.; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з 05 березня по 21 травня 2015 року, а саме 21572,32 грн.; стягнути з відповідача витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката 10500 грн.; допустити негайне виконання рішення суду по всім вище перерахованим пунктам.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечують проти уточнених позовних вимог, просять у їх задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, заперечення проти позову з додатками, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 58,60 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 21,23,36,38,40,43-1,44,47-49,116,117,232,235 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40,41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружину на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім»ї відповідно до медичного висновку або інвалідом 1 групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; 4) прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації. При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій частині відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: 2) працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобовязаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Судом досліджені:

Копія заяви ОСОБА_1 від 25 лютого 2015 року генеральному директорові ДП «УкрНДНЦ» в якій просить 04 березня 2015 року, скоротивши термін попередження, провести процедуру його вивільнення з замайної посади начальника відділу аналітичної обробки інформації на підставі, визначеній п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; 04 березня 2015 року видати належним чином оформлені трудову книжку та наказ про вивільнення; 04 березня 2015 року провести виплату всіх належних йому сум, а саме: виплати всієї його заробітної плати; компенсацію за невикористані 43 дні відпустки; вихідну допомогу в розмірі не менше середнього місячного заробітку; вихідну допомогу в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати; в письмовому вигляді надати інформацію про всі нараховані, належні йому суми; видати довідку про заробітну плату за останні шість місяців роботи на підприємстві та зворотнє рекомендованого повідомлення про направлення заяви, фіскальний чек «Укрпошти» та опис вкладення у ціний лист;

Наказ ДП «УкрНДНЦ» від 16 січня 2015 року № 6-к про попередження працівників щодо наступного вивільнення. У звязку зі зменшенням обсягів доходу підприємства за рахунок діяльності аналітичної обробки інформації та проведення експертиз, відсутності подальшої потреби у спеціалістах вказаних відділів, за загодою профспілкового комітету та на підставі ст. 49-2 КЗпП України попередити працівників, які займають вказані посади щодо їх наступного вивільнення 20 березня 2015 року, але не раніше 2-х місячного терміну з моменту одержання попередження, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_1 начальника відділу аналітичної обробки інформації. З наказом ознайомлений ОСОБА_1 19 січня 2015 року;

Попередження ОСОБА_1 про звільнення у звязку зі змінами в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників у ДП «УкрНДНЦ» від 19 січня 2015 року. З попередженням ознайомлений ОСОБА_1 19 січня 2015 року;

Скарги ОСОБА_1 від 05 березня 2015 року до Міністерства економічного розвитку і торговлі України, департамента технічного регулювання Мінекономрозвитку України, територіальної державної інспекції з питань праці у місті Києві, профспілкового комітету ДП «УкрНДНЦ» та зворотні рекомендовані повідомлення про направлення скарг, фіскальні чеки «Укрпошти»;

Адвокатський запит від 05 березня 2015 року до ДП «УкрНДНЦ» про надання відомостей щодо створення та можливості звернення до Комісії по трудовим спорам ДП «УкрНДНЦ» відповідно до ст.ст. 221-241-1 КЗпП України та фіскальний чек «Укрпошти»;

Розрахунковий листок ОСОБА_1 за листопад, грудень 2014 року, січень, лютий, березень, квітень 2015 року;

Заява ОСОБА_1 від 10 березня 2015 року генеральному директорові ДП «УкрНДНЦ» просить задовольнити вимоги, викладені в його заяві від 25 лютого 2015 року та фіскальний чек «Укрпошти»;

Договір про надання юридичних послуг від 05 березня 2015 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Янни Речицької», свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2, ордер;

Відповідь профспілкового комітету ДП «УкрНДНЦ» від 11 березня 2015 року на скаргу ОСОБА_1;

Відповідь в.о. генерального директора ОСОБА_5 від 31 березня 2015 року на заяви ОСОБА_1 від 25 березня 2015 року, 10 березня 2015 року, 12 березня 2015 року;

Відповідь Святошинського районного центру зайнятості від 11 березня 2015 року на запит адвоката ОСОБА_2;

Відповідь Мінекономрозвитку України від 25.03.2015 року на звернення ОСОБА_1;

Адвокатські запити від 20 березня 2015 року до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05 березня 2015 року до Святошинського районного центру зайнятості та зворотні рекомендованні повідомлення про направлення запитів, фіскальні чеки «Укрпошти»;

Копія посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) ОСОБА_1, пенсійне посвідчення;

Копія наказу ДП «УкрНДНЦ» від 15 квітня 2015 року № 85-К про припинення трудового договору. Звільнено 04 березня 2015 року ОСОБА_1 за прогул без поважних причин п. 4 ст. 40 КЗпП України. Підстава: службова записка заступника начальника відділу кадрів від 15.04.2015 року;

Акт про повідомлення начальника відділу аналітичної обробки інформації ОСОБА_1 від 04 березня 2015 року;

Акти про відсутність на робочому місці начальника відділу аналітичної обробки інформації ОСОБА_1 від 05,06,10-13,16-20,23-27,30,31 березня 2015 року, 01-03,06-10,14,15 квітня 2015 року;

Лист повідомлення ДП «УкрНДНЦ» від 15 квітня 2015 року ОСОБА_1 про звільнення з займаної посади за прогул без поважних причин;

Лист повідомлення ТОВ «Ваті-Україна» від 02 березня 2015 року ОСОБА_1 щодо результатів конкурсу;

Лист повідомлення ТОВ «ПВФ» Укрпромресурс» від 05 березня 2015 року ОСОБА_1 про розглянуте резюме на вакантну посаду;

Адвокатський запит від 17 квітня 2015 року до ДП «УкрНДНЦ» та зворотнє рекомендоване повідомлення, фіскальні чеки «Укрпошти»;

Квитанція від 10 квітня 2015 року про оплату послуг згідно договору б/н від 05 березня 2015 року у розмірі 10500 грн. та меморіальний ордер;

Наказ ДП «УкрНДНЦ» № 328-К від 17 серпня 2011 року про прийнятя на роботу ОСОБА_1;

Відомість на виплату грошей №№ 74,87 за грудень 2014 року, № 176 за квітень 2015 року;

Нарахування відпустки № УН000000257 від 15.04.2015 року ОСОБА_1;

Розрахунок середньої заробітної плати ОСОБА_1;

Довідка від 24.04.2015 року видана ОСОБА_1 про дохід за період з 01.11.2014 року по 15.04.2015 року. склав 28449,10 грн.;

Заперечення ДП «УкрНДНЦ» проти позову;

Лист директора департаменту технічного регулювання та метрології від 16 січня 2015 року щодо проведення експертизи документів;

Службова записка начальника ВЕПАР від 16 січня 2015 року в.о. генерального директора ДП «УкрНДНЦ»;

Динаміка грошових надходжень до ДП «УкрНДНЦ» за 2013-2014 рр.;

Подання в.о. генерального директора ОСОБА_6 голові профспілкового комітету ДП «УкрНДНЦ»;

Протокол № 1 засідання профспілкового комітету ДП «УкрНДНЦ» від 16.01.2015 року;

Наказ ДП «УкрНДНЦ» від 16.01.2015 року № 2 про скорочення чисельності і штату працівників ДП «УкрНДНЦ»;

Перелік вакантних посад станом на 19 січня 2015 року в ДП «УкрНДНЦ»;

Наказ Мінекономрозвитку України від 18 лютого 2015 року № 10-п про звільнення ОСОБА_7 та наказ ДП «УкрНДНЦ» від 19 лютого 2015 р. № 41-к про звільнення ОСОБА_7;

Статут ДП «УкрНДНЦ»;

Наказ Мінекономрозвитку України від 23 березня 2015 року № 24-п про призначення ОСОБА_5 та наказ ДП «УкрНДНЦ» від 24 березня 2015 року № 60-к;

Лист начальника відділу кадрів від 02 березня 2015 року, голови профспілкового комітету від 04 березня 2015 року щодо відсутності керівництва ДП «УкрНДНЦ»;

Лист заступника генерального директора з наукової роботи від 10 березня 2015 року щодо надання пояснень;

Звернення трудового колективу ДП «УкрНДНЦ» до Міністра економічного розвитку і торгівлі України від 16 березня 2015 року;

Лист ДП «УкрНДНЦ» від 03 квітня 2015 року Міністерству соціальної політики України щодо надання інформації про звільнення працівника за прогул без поважних причин;

Лист ДП «УкрНДНЦ» від 31 березня 2015 року ОСОБА_1 щодо поданих заяв та відсутність на роботі та зворотнє рекомендоване повідомлення про направлення листа;

Службова записка заступника начальника відділу кадрів ОСОБА_8 від 15 квітня 2015 року до в.о. генерального директора ДП «УкрНДНЦ» про відсутність на роботі ОСОБА_1 з 05 березня 2015 року по 15 квітня 2015 року;

Лист ДП «УкрНДНЦ» від 15 квітня 2015 року ОСОБА_1 про повідомлення про звільнення та зворотнє рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення;

Акт від 30 квітня 2015 року про відмову від отримання трудової книжки ОСОБА_1;

Видатковий касовий ордер ДП «УкрНДНЦ» від 30 квітня 2015 року на суму 15671,39 грн.;

Розрахунок витрат на юридичну допомогу АБ «Янни Речицької», разом 52 годин, ціни поштових відправлень 120,87 грн.;

Письмові пояснення позивача по справі з хронологією справи;

Лист ПФ «Жанна» від 18 травня 2015 року ОСОБА_1 про відмову в укладенні трудового договору;

Копія наказу ДП «УкрНДНЦ» № 132-к від 25.05.2015 р., лист на адресу ОСОБА_1 від 29.05.2015 р р., розрахунковий листок за травень 2015 р. ОСОБА_1, корегуючий табель обліку робочого часу до табеля обліку робочого часу по відділу 6 за березень 2015 р., лист про поштове відправлення.

Судом встановлено, що наказом № 328-к від 17.08.2011 р. позивач з 17.08.2011 р. прийнятий на роботу начальником відділу аналітичної обробки інформації Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ»).

16.01.2015 р. в.о. генерального директора ДП «УкрНДНЦ» видано наказ № 2 «Про скорочення чисельності і штату працівників ДП «УкрНДНЦ», згідно з п.1,3,4,5 якого наказано: ліквідувати відділ аналітичної обробки інформації та відділ проведення експертиз; провести скорочення чисельності і штату працівників вищезазначених відділів шляхом скорочення чисельності працівників ДП «УкрНДНЦ» в кількості 10 осіб таких посад: начальник відділу аналітичної обробки інформації; профспілковому комітету та відділу кадрів визначити строки проведення звільнень; відділу кадрів підготувати проект наказу про попередження працівників щодо наступного вивільнення.

16.01.2015 р. в.о. генерального директора ДП «УкрНДНЦ» видано наказ № 6-к «Про попередження працівників щодо наступного вивільнення, згідно з п.1,1.5,2,3,4 якого наказано: попередити працівників, які займають вказані посади щодо їх наступного вивільнення 20 березня 2015 р., але не раніше 2-х місячного терміну з моменту одержання попередження, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України: ОСОБА_1 начальник відділу аналітичної обробки інформації; довести до відома працівників, що займають вказані посади наказ «Про попередження працівників щодо наступного вивільнення» особисто, під розпис; бухгалтерії в день звільнення провести повний розрахунок відповідно до ст. 116 КЗпП України та виплатити вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку згідно ст. 44 КЗпП України; начальнику відділу кадрів в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку згідно ст. 47 КЗпП України.

19.01.2015 р. ОСОБА_1 ознайомлений із попередженням про його звільнення із займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України після закінчення 2-х місячного терміну, що підтверджується його підписом.

25.02.2015 р. ОСОБА_1, перебуваючи у відпустці, по пошті, надіслав на адресу генерального директора ДП «УкрНДНЦ» заяву, в якій просив: 04 березня 2015 р., скоротивши термін попередження, провести процедуру його вивільнення з займаної посади начальника відділу аналітичної обробки інформації на підставі, визначеній п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. 04 березня 2015 р. видати йому належним чином оформлену трудову книжку та наказ про вивільнення. 04 березня 2015 р. провести виплату всіх належних йому сум, а саме: виплатити всю його заробітну плату; компенсацію за невикористані сорок три дні відпустки; вихідну допомогу згідно з ст. 44 КЗпП України в розмірі не менше середнього місячного заробітку; вихідну допомогу згідно п.7 ст. 30 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», віднесених до категорії 1, в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати; в письмовому вигляді надати інформацію про всі нараховані, належні йому суми; видати довідку про його заробітну плату за останні шість місяців роботи на підприємстві.

04 березня 2015 р. позивач, перебуваючи на роботі, взнав, що він не звільнений з займаної посади згідно його заяви від 25.02.2015 р.

Суду представником відповідача наданий акт про повідомлення начальника відділу аналітичної обробки інформації ОСОБА_1 від 04 березня 2015 р., у якому зазначено: час складення акту 11 год. 30 хв., місце складання кабінет № 411, 4 поверх адміністративної будівлі ДП «УкрНДНЦ», складений та підписаний начальником відділу кадрів, начальником юридичного відділу, провідним юрисконсультом, головою профспілкової організації про наступне: ОСОБА_1, начальник відділу аналітичної обробки інформації 04 березня 2015 р. був повідомлений в усній формі, що відповідно до п.7.5 розділу 7 Статуту ДП «УкрНДНЦ» приймати та звільняти працівників має право генеральний директор або особа, яка виконує його обовязки. У звязку з тим, що з 20 лютого 2015 р. відсутній генеральний директор та виконання його обовязки ні на кого не покладено, його заява про звільнення від 25 лютого 2015 р. залишається без розгляду.

Позивач починаючи з 05 березня 2015 р. на роботу у ДП «УкрНДНЦ» не виходив та звернувся до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві, Департаменту технічного регулювання Мінекономрозвитку України, профспілкового комітету ДП «УкрНДНЦ» зі скаргами про не задоволення ДП «УкрНДНЦ» його заяви від 25.02.2015 р., з проханням захистити його трудові права. 10 березня 2015 р. звернувся із заявою до генерального директора ДП «УкрНДНЦ» з проханням припинити порушення його прав та задовольнити вимоги, викладені в його заяві від 25.02.2015 р.

Головою профспілкового комітету ДП «УкрНДНЦ» дана відповідь позивачу про те, що у звязку з тим, що він не є членом профспілкової організації ДП «УкрНДНЦ», профспілковий комітет не може сприяти у вирішенні питання по суті його скарги (вих. № 7-10/12-1030 від 11.03.2015 р.).

В.о. генерального директора ДП «УкрНДНЦ» за вих. № 1-10/1.3-16-1320 від 31.03.2015 р. дана відповідь позивачу «щодо поданих заяв» наступного змісту: «ДП «УкрНДНЦ» на Ваші заяви від 25 березня 2015 р., 10 березня 2015 р. вхідні номери ДП «УкрНДНЦ» від 04.03.2015 р. № 1 зв.гр., від 12.03.2015 р. № 3 зв.гр. повідомляє наступне. Ваші заяви були залишені без розгляду у звязку з тим, що на підприємстві у цей час був відсутній генеральний директор або особа яка виконує його обовязки, оскільки тільки він має право звільняти працівників підприємства, про що Вас було повідомлено в усній формі 04 березня 2015 р. Виконуючим обовязки генерального директора було прийнято рішення залишити у штатному розписі Ваш відділ та Вашу посаду. Враховуючи те, що ви були відсутні на роботі з 13 години 30 хвилин 05 березня 2015 р. по теперішній час, просимо Вас не пізніше 10 квітня 2015 р. з»явитися у відділ кадрів ДП «УкрНДНЦ» та надати документ, який посвідчує що Ви були відсутні на роботі з поважних причин. В разі надання такого документа Ви можете приступити до роботи або написати заяву про звільнення з роботи. У випадку нез»явлення або відсутності документа, який посвідчує, що Ви були відсутні на роботі з поважних причин, Вас буде звільнено з роботи за прогул без поважних причин».

Наказом в.о. генерального директора ДП «УкрНДНЦ» ОСОБА_5 від 15.04.2015 р. № 85-к «Про припинення трудового договору» звільнити 04 березня 2015 р. ОСОБА_1, начальника відділу аналітичної обробки інформації, за прогул без поважних причин п.4 ст. 40 КЗпП України. Підстава: службова записка заступника начальника відділу кадрів ОСОБА_8 від 15.04.2015 р. Начальнику відділу бухгалтерського обліку і звітності заступнику головного бухгалтера виплатити компенсацію за невикористану щорічну відпустку у кількості 43 календарних дні та провести повний розрахунок у відповідності до ст. 116 КЗпП України. Відділу кадрів видати працівникові належно оформлену трудову книжку у відповідності до ст. 47 КЗпП України.

З актів про відсутність на робочому місце за період з 05 квітня до 15 квітня 2015 р., наданих представником відповідача, вбачається, що позивач з 05 квітня 2015 р. з 13.30 до 17.30, в послідуючі дні робочі години, до 15 квітня 2015 р. (включно) був відсутній на роботі.

Представником відповідача до суду наданий лист в.о. генерального директора ДП «УкрНДНЦ» вих. № 1-10/1.3-16-1676 від 15.04.2015 р. на адресу ОСОБА_1, наступного змісту: «ДП «УкрНДНЦ» повідомляє, що наказом від 15.04.2015 р. № 85-к Вас звільнено з займаної посади за прогул без поважних причин. Вам необхідно особисто з»явитися до ДП «УкрНДНЦ» для ознайомлення з наказом про звільнення, одержання належним чином оформленої трудової книжки та отримання розрахунку при звільненні. Додатки: акти про відсутність на робочому місці 29 арк.; копія наказу про звільнення від 15.04.2015 р. № 85-к на 1 арк.; розрахунковий лист за період січень-квітень 2015 р. на 2 арк.; оборотна сальдова відомість по рахунку 662 «Депонована заробітна плата» на 1 арк.; загальна кількість додатків 33 арк.».

Представником відповідача до суду наданий акт про відмову позивача від отримання трудової книжки від 30.04.2015 р., із якого витікає, що ОСОБА_1 30.04.2015 р. відмовився від отримання належної йому трудової книжки.

Позивач в судовому засіданні повідомив, що він дійсно відмовився від отримання трудової книжки у ДП «УкрНДНЦ» через те, що хоче її отримати із записом про зміну причини його звільнення із п.4 ст. 40 КЗпП України (за прогул без поважних причин) на п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (у звязку із скороченням штатів) з 04 березня 2015 р.

Суду позивачем, представником позивача не надані докази (не доказано) про маючі місце у ДП «УкрНДНЦ» скорочення чисельності або штату працівників, у т.ч. посади, яку обіймав позивач станом на 04 березня 2015 р. або у інший після цієї дати період.

Представники відповідача у суді пояснили, що у ДП «УкрНДНЦ» посада начальника відділу аналітичної обробки інформації, яку обіймав позивач, не скорочена.

Суд вважає, що подана позивачем заява від 25.02.2015 р. на адресу генерального директора ДП «УкрНДНЦ», в якій він просив: 04 березня 2015 р., скоротити термін попередження, провести процедуру його вивільнення з займаної посади начальника відділу аналітичної обробки інформації на підставі, визначеній п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, України видати йому належним чином оформлену трудову книжку та наказ про вивільнення, провести виплату всіх належних йому сум, надати інформацію про всі нараховані, належні йому суми; видати довідку про його заробітну плату за останні шість місяців роботи на підприємстві, була проханням однієї із сторін (працівника) до другої сторони (уповноваженого органу підприємства) вчинити останнім ті дії, про які просив працівник, у звязку із його бажанням розірвання трудового договору за вищевказаною підставою.

Суд зазначає, що підстави припинення трудового договору визначені ст. 36 КЗпП України, у т.ч.: за згодою сторін, з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу тощо.

Суд зазначає, що КЗпП України не передбачено розірвання трудового договору з працівником з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, у т.ч. на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, при відсутності волевиявлення ініціативи власника або уповноваженого органу підприємства, тобто керівника чи особи виконуючого обовязки керівника підприємства про розірвання трудового договору з працівником з цієї підстави.

Суд зазначає, що КЗпП України не передбачено розірвання трудового договору з ініціативи працівника на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України при відсутності волевиявлення - ініціативи власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником з цієї підстави.

Кодексом законів про працю України не передбачено розірвання трудового договору з працівником з ініціативи власника або уповноваженого ним органу на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України на прохання працівника.

Суд вважає, позивач при зверненні із заявою від 25.02.2015 р. до генерального директора ДП «УкрНДНЦ» мав враховувати положення ст. ст. 24, 36 ч.1 п.4, 40 ч.1 п.1 КЗпП України та розуміти, що ініціатива по розірванню трудового договору на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України належить саме власнику або уповноваженому ним органу, тобто керівнику чи особі виконуючому обовязки керівника підприємства, не залежить виключно від його (позивача) прохання до керівника підприємства про розірвання трудового договору з ним з цієї підстави, адже розірвання трудового договору з цієї підстави потребувало додержання чіткої правової процедури, яка включає, у т.ч. дійсне скорочення посади, яку обіймав позивач, наслідком чого є його звільнення на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Зазначене також стосується і дати звільнення працівника, розірвання з ним трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з підстави передбаченої п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Зміна підстави та дати звільнення працівника може мати місце при згоді сторін трудового договору на такі зміни (з ініціативи однієї, чи обох сторін, згоді обох сторін), або органу який розглядає трудовий спір, у т.ч. судом.

Суд не знаходить підстав для зміни підстави звільнення ОСОБА_1 з: «за прогул без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України» на «вивільнення з займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України» і дати звільнення з «04.03.2015 р.» на «день винесення рішення суду».

Суд зазначає, що відповідно до ст.ст. 1,10,11 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при ухвалені рішення, враховує положення ст.ст.1,11 ЦПК України, позовні вимоги та надані сторонами докази. Судом не розглядався спір про законність звільнення позивача займаної посади з 04 березня 2015 р. за прогул без поважних причин, на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України.

Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині зобовязання відповідача видати позивачу трудову книжку, наказ про вивільнення, довідку про заробітну плату за останні шість місяців роботи на підприємстві відповідно до винесеного рішення та внесенням відповідних змін до даних документів згідно позовних вимог, через те, що позов в частині зміни формулювання підстав звільнення не підлягає задоволенню. Позов не підлягає задоволенню. За таких обставин за рішенням суду до вказаних документів не можуть бути внесені зміни.

Суд також враховує, що позивач від отримання трудової книжки відмовився, про що був складений відповідний акт, який досліджений судом, наказ № 85-к від 15.04.2015 р. про звільнення за прогул на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України, довідку про заробітну плату він отримав.

Суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача: вихідної допомоги згідно ст. 44 КЗпП України в розмірі не менше середнього місячного заробітку, а саме 5603,20 грн.; вихідної допомоги згідно п.7 ст. 20 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», віднесених до категорії 1, в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, а саме 16809 грн.60 коп., оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 не було звільнено на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, з 05 березня 2015 р. по 21 травня 2015 р., а саме 21572 грн. 32 коп., оскільки: 1) визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, не є позовною вимогу позивача. У позовній заяві, яка неодноразово уточнювалася, позивач просить: зобовязати відповідача змінити формулювання підстав звільнення і дату звільнення. Позивач не звертався до суду із вимогою про визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству; 2) позивачем, представником позивача в суді, не надані належні, допустимі докази - не доказано, що в трудовій книжці ОСОБА_1 зазначено неправильне формулювання причини звільнення, саме таке неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню позивача. При цьому суд зазначає, що у судовому засіданні позивач повідомив, що він відмовився від отримання своєї трудової книжки і бажає її отримати, із новими записами після рішення суду, згідно його позовних вимог. За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню позивача, адже трудової книжки у позивача не було під час пошуку ним нової роботи, намагання працевлаштуватися.

Суд відхиляє доводи позивача, представника позивача про порушення трудових прав позивача при вивільненні його з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, тому що, вони спростовуються письмовими доказами дослідженими судом, із яких витікає, що звільнення ОСОБА_1 з ініціативи адміністрації ДП «УкрНДНЦ» на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України не було здійснено. Посада, яку він обіймав у ДП «УкрНДНЦ» не була скорочена. При цьому суд зазначає, що листи рекомендації, на які посилалась представник позивача, не можуть бути підставою для звільнення адміністрацією підприємства працівника на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України (у звязку із скороченням чисельності або штату працівників). Повинна бути ініціатива адміністрації підприємства на розірвання трудового договору з працівником саме за зазначеною підставою, адже скорочення чисельності або штату працівників на підприємстві, та розірвання трудового договору з працівником у звязку з цим, є їх (власника або уповноваженого ним органу), виключним правом, вимагає від них чіткого додержання правової процедури при звільненні працівника, розірвання з ним трудового договору за цією підставою.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами, розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобовязані з»ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце … скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника.

Суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов»язаних з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 10500 грн., оскільки відповідно до ст.ст. 79,84,88 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу. Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом у задоволені позовних вимог позивача відмовлено.

Згідно з ст.ст. 1,2,4 ЦПК України, ст. 3 ЦК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право». Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Загальними засадами цивільного законодавства є: 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.3 ст. 208, ч.1,2 ст. 209, ч.2,3 ст. 213 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 3 ЦК України, ст.ст. 21,23,36,38,40,43-1,44,47-49,116,117,232,235 КЗпП України, керуючись ст.ст. 1,2,4,10,11,58,60,79,84,88,208,209,212-215 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») про зобовязання вчинити дії, стягнення коштів, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ю. Є. Буцмак