Категорія: 27 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А. К.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Концевич Я.О.,

з участю представника позивача Омельчук М.М.,

представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - МРЕВ УДАІ УМВС України у Волинській області про звернення стягнення на предмет застави за апеляційною скаргою відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, поданою від їх імені представником ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду від 24 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) "Західінкомбанк" звернулось в суд з вказаним позовом покликаючись на те, що 29.12.2006 року між КБ "Західінкомбанк" та ОСОБА_5 укладений кредитний договір за № 2912/06-612, за яким останньому наданий кредит на суму 44000,00 доларів США зі сплатою 14 % річних, терміном користування до 28.12.2009 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, між сторонами було укладено договір застави № 2912/06-612 від 29.12.2006 року, згідно з яким в заставу банку передано легковий автомобіль марки BMW Х5, рік випуску 2001, колір сірий, об'єм двигуна 3000 куб.см., тип транспортного засобу: легковий універсал, кузов № НОМЕР_1, що згідно тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_3, виданого 15.12.2006 року Луцьким МРЕВ, належав ОСОБА_5

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.05.2011 року в цивільній справі за позовом ПАТ "Західінкомбанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_5 в користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 486838,57 грн.

03.11.2011 року рішенням апеляційного суду Волинської області вищевказане рішення суду в частині розміру стягнення за кредитним договором змінено, зменшено розмір стягнення. Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ПАТ "Західінкомбанк" 410817,73 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.02.2012 року зазначені рішення залишені без змін.

На даний час рішення суду не виконано.

07.05.2013 року ПАТ "Західінкомбанк" подало уточнену заяву, зазначивши ціну позову 200 000 гривень, та просило звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 200 000 грн. (а. с. 43-47).

Під час розгляду справи до участі в справі залучено відповідача ОСОБА_3

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 24 листопада 2014 року позов задоволено. Постановлено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2912/06-612 від 29.12.2006 року в розмірі 200000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. звернути стягнення на предмет застави: легковий автомобіль марки BMW Х5, рік випуску 2001, колір сірий, об'єм двигуна 3000 куб.см., тип транспортного засобу: легковий універсал, кузов № НОМЕР_1, шляхом проведення публічних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому на звичайні ціни на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь ПАТ "Західінкомбанк" понесені витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі - 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп. з кожного по 38 (тридцять вісім) грн. 24 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Задовольняючи позов до усіх відповідачів, суд тим самим зробив висновок, що кожен із відповідачів несе відповідальність обтяженим автомобілем марки BMW Х5, рік випуску 2001, колір сірий, об'єм двигуна 3000 куб.см., тип транспортного засобу: легковий універсал, кузов № НОМЕР_1, та у зв'язку із задоволенням позову провів розподіл судових витрат в рівних частках між відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Однак, такі висновки не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на законі.

З матеріалів справи вбачається, що 29.12.2006 року між КБ "Західінкомбанк" та ОСОБА_5 укладений кредитний договір за № 2912/06-612, за яким останньому наданий кредит на суму 44000,00 доларів США із сплатою 14 % річних, терміном користування до 28.12.2009 року (а. с. 8, 9).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, між сторонами було укладено договір застави № 2912/06-612 від 29.12.2006 року, згідно якого в заставу банку передано легковий автомобіль марки BMW Х5, рік випуску 2001, колір сірий, об'єм двигуна 3000 куб.см., тип транспортного засобу: легковий універсал, кузов № НОМЕР_1, що належав ОСОБА_5 на підставі тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_3, виданого 15.12.2006 року Луцьким МРЕВ (а. с. 10, 11).

10.01.2007 року на вищевказаний предмет застави було накладено обтяження та внесено реєстраційний запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 4337820 (а.с. 12).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 04.05.2011 року в цивільній справі за позовом ПАТ "Західінкомбанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_5 в користь ПАТ "Західінкомбанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 486838,57 грн. (а. с. 14).

03.11.2011 року рішенням апеляційного суду Волинської області вищевказане рішення суду в частині розміру стягнення за кредитним договором змінено, зменшено розмір стягнення. Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ПАТ "Західінкомбанк" 410817,73 грн. (а. с. 15, 16).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.02.2012 року вищевказані рішення залишено без змін (а. с. 17, 18).

Відповідно до п. 3.2. договору застави заставодавець має право володіти та користуватись предметом застави відповідно до його цільового призначення, але не мав права відчужувати його в будь-який спосіб, передавати його в користування іншій особі, або іншим чином розпоряджатися предметом застави без письмової згоди заставодержателя (банку) до закінчення терміну дії договору. Правочин вчинений без письмової згоди заставодержателя щодо предмету застави є недійсним (а. с. 10).

Ст. 17 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодавець зберігає право розпоряджатися заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

В порушення умов договору застави та вимог вказаного Закону, у 2009 році заставлений транспортний засіб був знятий з обліку в Луцькому МРЕВ і проданий без відома та згоди ПАТ "Західінкомбанк" відповідачу ОСОБА_2 (а.с. 23, 24).

04.05.2012 року автомобіль марки BMW Х5, рік випуску 2001, колір сірий, об'єм двигуна 3000 куб.см., тип транспортного засобу: легковий універсал, кузов № НОМЕР_1 знятий з обліку для реалізації МРЕВ - 6 м. Києва.

Отже, на день звернення до суду з вказаним позовом та на час постановлення рішення спірний автомобіль не перебував у власності ОСОБА_2, тому правових підстав покладати на нього цивільно-правову відповідальність у цій справі не має.

Як вбачається з витягу результатів пошуку по Базі Даних Автомобіль, наданого Центром надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Луцька, Луцького, Ківерцівського, Рожищенського районів, з 20.07.2012 року автомобіль марки BMW Х5, рік випуску 2001, колір сірий, об'єм двигуна 3000 куб.см., тип транспортного засобу: легковий універсал, кузов № НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_3

Згідно ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Таким чином, незважаючи на відчуження ОСОБА_5 заставленого транспортного засобу, у зв'язку з тим, що останній не погасив заборгованості за кредитним договором, застава зберігає силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічна за змістом норма міститься в ч. 2 ст. 17 Закону України "Про заставу" від 2 жовтня 1992 року.

Як убачається з п. 3.7 договору застави автотранспорту, заставодавець не має права розпоряджатися заставленим майном без письмової згоди заставодержателя (а. с. 10-11).

Усупереч указаним положенням матеріального права й договору застави, відповідач ОСОБА_5 відчужив автотранспортний засіб, який перебував в заставі банку й обтяження якого на час відчуження було зареєстровано відповідно до закону, не повідомивши про це заставодержателя та не отримавши його письмову згоду.

Відповідно до витягів про реєстрацію в Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна від 10.01.2007, від 27.01.2012 року (а.с. 12, 199) на час проведення реєстрації спірного транспортного засобу за ОСОБА_3 обтяження автомобіля було зареєстроване в Державному реєстрі.

Згідно ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається, його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Отже, у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом застави зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Таким чином, відповідно до обтяження, яке існувало на даний предмет застави і яке було зареєстроване у встановленому законом порядку, відповідача ОСОБА_3 не можна вважати належним та добросовісним набувачем даного майна.

В ч. 1 ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжував має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно з цим Законом.

Виходячи з наведеного, вимоги про звернення стягнення на предмет застави підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду, крім інших відомостей, вказаних в цій статті зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові.

При ухваленні рішення суд вказав про звернення стягнення на предмет застави для погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 200 000 грн., однак, не вказав складових цієї суми.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з пояснень представника позивача та наданої банком довідки від 29.01.2015 року, 200 000 грн., на стягнення яких претендує позивач є частиною тіла кредиту за кредитним договором 2912/06-612 від 29.12.2006 року.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що обтяження не було чинним на день здійснення реєстрації автомобіля ОСОБА_3, спростовується наданим банком витягом з Державного реєстру від 27.01.2012, згідно з яким термін дії обтяження було продовжено - з 27.01.2012 року до 27.01.2017 року (а. с. 199). Реєстрація автомобіля проведена 20.07.2012 року (а. с. 139).

Вказівка апелянта на виключне право власника звертатися з позовом до суду про витребування майна у добросовісного набувача не має правового значення при вирішенні вказаного спору, так як положення ст. 388 ЦК України застосовуються в даній справі лише як критерій визначення добросовісності набувача в сукупності з положеннями Закону "Про заставу", "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", які надають банку право звернути стягнення на обтяжений транспортний засіб з метою погашення заборгованованості заставодавця за кредитним договором. Банк вимог про витребування майна не заявляв.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що позов Банку підлягає до задоволення в частині вимог до ОСОБА_5, ОСОБА_3, в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, подану від їх імені представником ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 24 листопада 2014 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором № 2912/06-612 від 29 грудня 2006 року в сумі 200000 грн., що є частиною тіла кредиту, на предмет застави - легковий автомобіль марки BMW X5, 2001 року випуску, колір сірий, об'єм двигуна 3000 куб. см., тип транспортного засобу - легковий універсал, кузов НОМЕР_4 номерний знак НОМЕР_2 який на даний час зареєстрований за ОСОБА_3, мешканцем с. Діброво-Ленінське Бородянського району Київської області шляхом проведення публічних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В позові до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді