Справа № 466/5791/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 січня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Зими І.Є.

при секретарі Мокрицькій А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шевченківська райадміністрація Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини ,-

в с т а н о в и в

:

19.08.14 р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив суд постановити рішення, яким визначити місця проживання дитини ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком за адресою АДРЕСА_1. Заяву мотивує тим, що протягом тривалого часу перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась спільна донька - ОСОБА_4 До народження їх спільної дитини у відповідачки було двоє дітей він іншого шлюбу . Один з синів відповідачки проживав окремо, а він, відповідач, її син ОСОБА_5 та спільна дочка сторін разом проживали однією сім»єю у квартирі АДРЕСА_2. У 2009 р. відносини між ним та відповідачкою погіршились , оскільки остання почала ухилятись від виконання своїх обов»язків по вихованню та утриманню дітей. Внаслідок цього він з донькою та сином відповідачки ОСОБА_6 переселились у квартиру АДРЕСА_1, де проживали до травня 2014 року . Більше п»яти років донька та син проживали з ним та лише мати позивача допомагала у догляді за дітьми. У травні 2014 р. відповідач забрала дітей, не дозволяє йому з ними спілкуватись, настроює дітей проти нього. Оскільки протягом тривалого часу донька проживала лише з ним, відповідач не займалась її вихованням та утриманням, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у заяві . Крім того пояснили, що на даний час відповідач народила четверту дитину та їй важко доглядати за всіма дітьми. Умови, в яких вона проживає не відповідають всім вимогам, які необхідні для належного розвитку дітей. Оскільки позивач може надати доньці належне утримання, виховання , просив позов задовольнити, оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти позову з підстав, наведених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Крім того пояснили, що незважаючи на кількість дітей, яких народила відповідач, всім їм вона здатна надати любов, догляд та належний розвиток. Дійсно до травня 2014 р. між сторонами не виникало спору щодо місця проживання їх спільної доньки. За взаємною згодою батьків дитина проживала в батька і ніхто не чинив перешкод матері у спілкуванні з донькою . Оскільки батько повністю обмежив матері можливість приймати участь у вихованні дитини та повідомив доньці, що мати взагалі померла, відповідачка забрала дитину в свою сім»ю. З травня 2014 р. позивач не спілкується з дитиною, хоча йому не чиняться перешкоди, не надає жодних коштів на утримання доньки. Враховуючи наведене просили відмовити в задоволенні позову.

Від представника Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради до суду поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши зібрані по справі докази, з»ясувавши дійсні обставини справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2, що стверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 9). Шлюб між батьками дитини не реєструвався. Як визнано сторонами в судовому засіданні на даний час малолітня дитина постійно проживає з матір»ю, яка здійснює догляд , виховання дитини та забезпечує повне матеріальне її утримання. Статтею 141 СК України врегульовано, що мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Як на підставу для задоволення своїх вимог позивач покликається на висновок Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради від 28.07.14 р. за № 36-1747 відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 з батьком .

Між тим висновок органу опіки та піклування є рекомендаційним . Він має базуватися на ретельному з»ясуванні обставин справи . В даному випадку суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування ,оскільки такий є недостатньо обгрунтований, суперечить інтересам дитини.

Так, позивач проживає та зареєстрований з матір»ю у приватизованій квартирі АДРЕСА_1 .Вказане житло складається з двох кімнат, кухні, комунальних вигод . Загальна площа складає 64,7 кв.м. Вказані обставини та стан житла відображені у довідці ЛКП « Сяйво» від 13.08.14 р. та акті обстеження житлових умов від 13.08.14 р. ( а.с. 7-8).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання сім»ї ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 ( а.с. 31) матір»ю створені належні умови для проживання ОСОБА_1 -ОСОБА_3

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, неповнолітній ОСОБА_6 пояснили, що відповідач ніколи не втрачала зв»язку з донькою. Незважаючи на те, що дитина проживала з батьком, мати спілкувалась з нею, приймає участь у її утриманні та вихованні, любить дитину.

Суд надав належну оцінку і показам допитаних в якості свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, з яких вбачається, що малолітня донька сторін з 2009 р. і до травня 2014 р. проживала з батьком, який виховував її та якого вона любить. Дану обставину не заперечує і відповідач в судовому засіданні. Проте з показань вказаних осіб не випливає, що на даний час існують мотиви, які б унеможливлювали проживання дитини з матір»ю .

Між тим суд приходить до висновку. що ні кількість дітей, яка знаходиться на вихованні у відповідачки, ні те, що позивач є матеріально більш забезпеченим не може бути підставою для задоволення позову.

Так , у вирішенні даного спору суд керується вимогами ст. ст. 160,161 СК України та Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.59 р.

В ході судового розгляду було встановлено, що відповідач не є особою, яка не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами , може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Навпаки, вона створила своїй малолітній дитині належні умови для проживання ,виховання та розвитку , любить свою доньку .Відтак жодних виняткових обставин для того, щоб розлучити матір з дитиною немає. Крім того, на думку суду, саме враховуючи інтереси малолітньої доньки , вона повинна проживати з матір»ю.

Оцінюючи зібрані по справі обставини, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає до задоволення. Проте позивач не позбавлений можливості приймати участь у вихованні та утриманні своєї малолітньої доньки, а у разі , якщо мати буде чинити перешкоди у цьому, вправі звернутись до органу опіки та піклування та до суду за захистом своїх порушених прав.

Керуючись ст.ст. 3,10, 11, 60, 61, 209 , 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 141, 160,161 СК України, ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.59 р., суд ,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Шевченківська райадміністрація Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: І. Є. Зима