Справа №705/4952/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Прокулевича В.С.

при секретарі Крисюк Л.Л.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Умань справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що він є власником частини домоволодіння по АДРЕСА_1. Вказане домоволодіння він отримав згідно договору купівлі-продажу від 25.09.1971 року. В 1995 році він після розлучення з колишньою дружиною ОСОБА_3 розділили частину придбаного раніше будинку, про що в подальшому склали договір про порядок користування жилим будинком між співвласниками від 12.05.1995 року, по АДРЕСА_1, до якого додається висновок технічної експертизи по справі про реальний поділ частини домоволодіння № 40 між колишнім чоловіком і дружиною. Після поділу домоволодіння він безперешкодно ним користувався. У 2013 році співмешканець його онуки від 1-го шлюбу ОСОБА_4 самостійно, без його дозволу, зрізав ворота та хвіртку, що були ним зроблені ще після покупки будинку і де вони знаходяться на даний час йому невідомо. На їх місце було встановлено нові ворота та хвіртку із врізаним замком, ключів йому від нього не дали, а після встановлення взагалі перестали його пускати на територію домоволодіння. На його прохання не реагували, влаштовували постійно сварки і навіть декілька разів ОСОБА_4 наносив йому тілесні ушкодження, про що він неодноразово звертався до правоохоронних органів. Поблизу воріт було встановлено будку і прив?язано мисливську собаку, через яку неможливо зайти на територію. Він для того, щоб потрапити на територію свого домоволодіння повинен лізти через паркан, в його роки йому дуже тяжко пересуватися взагалі, а ще потрібно перелазити через паркани.

Він неодноразово звертався до співвласників для усунення вказаних перешкод, в надані йому можливості безперешкодно користуватися майном і мати до нього доступ.

В судовому засіданні позивач, позов підтримав та пояснив, що він є власником частини домоволодіння по АДРЕСА_1, яку він купив у 1971 році.

В 1995 році, після розлучення з ОСОБА_3, відповідачкою по справі, вони розділили їхню частину будинку і в подальшому склали договір про порядок користування ним. На підставі даного договору він безперешкодно користувався своєю частиною домоволодіння. Однак, у 2013 році, чоловік його онуки - ОСОБА_4, який з сім'єю проживає в частині спірного будинку, що належить ОСОБА_3, самостійно, без його дозволу, зрізав ворота та хвіртку і на їх місце встановив нові із врізаним замком. Старі ворота з хвірткою були з добротного металу, ОСОБА_4 їх мабуть продав.

Після встановлення нових воріт ключів від хвіртки йому не дали, навпаки, прив'язали там собаку, і при кожній його спробі потрапити до гаража чи сараю, чоловік онуки буцає його ногою. З цього приводу він неодноразово звертався до Уманського МВ УМВС.

На його звернення не чинити перешкоди в користуванні його майном, ОСОБА_3 з онуками не реагує, лише влаштовують сварки, скандали і наносять йому тілесні ушкодження.

Тому він змушений звернутись до суду з даним позовом і просить ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні частиною спірного будинку, яка є його власністю.

Порядок користування земельною ділянкою між співвласниками спірного домоволодіння не встановлений.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала та пояснила, що вона є власником частини спірного будинку. З нею проживає її онука ОСОБА_5 і її чоловік та діти. Вона з онуками і ОСОБА_6 поміняли старі ворота в домоволодінні, бо вони вже майже впали і були не годні до використання. Дійсно у них біля хвіртки вночі прив'язаний собачка, для безпеки, а вдень вони його трохи далі перев'язуємо, але він не кусається.

Після встановлення нових воріт вони не дали ключ ОСОБА_2, тому що він вже 25 років проживає з іншою сім'єю в місті Умані по вулиці Гоголя, а до них приходить лише щоб красти та влаштовувати дебоші і скандали, погрожувати.

В'їзд у гараж вони гравієм не засипали - це наклеп. А стосовно перешкод, що вони чинять позивачу, вона має до нього умови: нехай не обзиває її, не погрожує, не б'є, не обкрадає - тоді може приходити.

В судовому засіданні 12 січня 2015 року представник відповідача ОСОБА_5 позов визнала, проти задоволення не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення, як обґрунтований і документально підтверджений, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що дійсно з боку відповідачів чинилися позивачу перешкоди в користуванні спірною земельною ділянкою і обидві сторони розуміють, що позивачу необхідно ходити по виділеній йому території.

На підставі ст.ст. 3, 27 ЦК України, ст.ст. 152, 158 керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов?язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділнкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом не перешкоджання ОСОБА_2 у вільному доступі на територію домоволодіння по АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області, через Уманський міськрайонний суд протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий В.С. Прокулевич