Справа № 755/1882/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"06" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н. О.
при секретарі Бородіні А. А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Кредитної спілки "Мікрокредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, та вважається повідомленим у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України.
З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про правовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно.
Відповідно до ст. ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кошти та сплатити відсотки.
Відповідно до п. 2.4 кредитного договору № 418, позичальник брав на себе зобов'язання проводити сплату нарахованих відсотків і погашення частини кредиту, щомісяця на пізніше 10 числа вказаного в графіку платежів (таблиця 1), а також сумами, не меншими, ніж вказані в таблиці 1 вище вказаного договору.
Відповідно до п. 2.1. кредитного договору № 418, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі наявності хоча б однієї із зазначених обставин: затримання сплати частин кредиту та/або процентів більше ніж на один календарний місяць; або перевищення сумою заборгованості суми кредити більш як на 10 %; або несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 % суми кредиту.
Згідно п. 3.5 вищезазначеного кредитного договору, у випадку прострочення Позичальником термінів платежів, зазначених у Таблиці 1, Кредитодавець має право стягувати з Позичальника пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від заборгованості по сплаті основної суми кредиту за кожен день прострочення платежів та нараховані відсотки за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення.
Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як з'ясовано судом, на адресу відповідача позивачем було направлено вимогу про усунення порушення кредитного договору № 418 від 22.10.2013р. за вих.. № 19/03-2014 від 19.03.2014р., у якому відповідачу пропонувалося усунути порушення по кредитному договору №418 від 22.10.2013р. та здійснити проплату заборгованості до 24.03.2014р. та попереджено, що у разі невиконання вимог, позивач буде змушений звертатись до суду із позовом про звернення стягнення за кредитним договором на предмет застави, що останнім було проігноровано (а.с. 9).
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до норми статті 48 Конституції України, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).
Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Так, Конституційним Судом України ухвалено рішення від 11.07.2013 № 7- рп/2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".
Згідно вказаного рішення: "Конституційний Суд України вважає за необхідне піддати конституційно-правовому аналізу правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування.
Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу.
Таким чином, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, враховуючи, що розмір неустойки (пені), значно перевищує розмір збитків позивача, суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, керуючись вимогами розумності та справедливості вважає за необхідне, позовні вимоги про стягнення пені задовольнити частково, а саме з відповідача необхідно стягнути на користь позивача неустойку (пеню) в розмірі 10 % від самої заборгованості за кредитним договором та відсотками, тобто в сумі 1857,52 грн.
На підставі вищевикладеного, у зв'язку із неналежним невиконанням відповідачем умов кредитних договорів, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення основної суми заборгованості за кредитним договором та заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають задоволенню. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 549, 551, 610, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 74-77, 79,88, 169, 179, 197, 208, 209, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Кредитної спілки "Мікрокредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Н. О. Яровенко