Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1042/15 Головуючий у 1 інстанції: Гончаренко П.П.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 березня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

15 вересня 2013 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 10 січня 2008 року ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних, формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

У порушення норм закону та умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30 липня 2013 року має заборгованість 22 688 грн.15 коп., яка складається з 6 909 грн. 62 коп. заборгованості за кредитом; з 11 371 грн. 64 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; з 3 088 грн. 41 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом; а також 250 грн. штрафу (фіксована частина); 1 068 грн. 48 коп. штрафу (процентна складова).

Оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість по договору не сплачує, позивач а підставі ст.ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість у розмірі 22 688 грн. 15 коп. за кредитним договором б/н від 10 січня 2008 року та судові витрати.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 06 березня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 10 червня 2014 року була задоволена апеляційна скарга ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 березня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення. Позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" задоволені. Стягнуто з ОСОБА_3 на корись ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість в сумі 22 688 грн. 15 коп. за кредитним договором б/н від 10 січня 2008 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року була частково задоволена касаційна скарга ОСОБА_3 Рішення апеляційного суду Запорізької області від 10 червня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" просить рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 березня 2014 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 307, статті 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у обґрунтування вимог посилався на наявність у ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, укладеним 10 січня 2008 року на суму 600 грн. Заборгованість станом на 30 липня 2013 року дорівнювала 22 688 грн.15 коп., з яких 6 909 грн. 62 коп. борг за кредитом; 11 371 грн. 64 коп. борг по процентам за користування кредитом; 3 088 грн. 41 коп. борг по комісії за користування кредитом; а також 250 грн. штрафу (фіксована частина); 1 068 грн. 48 коп. штрафу (процентна складова), яку позивач просив стягнути з боржника.

Згідно статей 207,1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін.

Згідно положень статей 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

За змістом статті 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наявних у справі документів вбачається, що заява про отримання кредиту у розмірі 600 грн. підписана відповідачем 10 січня 1998 року, а рахунок по картці НОМЕР_1 відкрито 18 грудня 1997 року ( а. с. 7 ). Зі змісту підписаної відповідачем заяви видно, що ОСОБА_3 по кредитці Універсальній отримав кредит в розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості по кредиту може здійснюватися шляхом внесення коштів на картку клієнтом.

Відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску установленого статті 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що відповідач останній платіж по картці щодо погашення відсотків здійснив 15 квітня 2009 року, а ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з вимогами про стягнення заборгованості по кредиту звернувся до суду лише 15 вересня 2013 року. При цьому суд безпідставно додатково послався на статтю 11 Закону України "Про захист прав споживачів", вказавши, що кредитору забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Разом з тим, суд не взяв до уваги той факт, що пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з частиною 11 статті 11 зазначеного Закону, стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту ( а. с. 5-6 ).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України ). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України ). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені ).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України ).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Крім того, згідно із правовою позицією, що висвітлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, йдеться про те, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (статті 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зі справи також вбачається, що позивач посилається на пункт 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, за яким договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий термін, та вважає, що строк позовної давності перебіг не почав, оскільки відповідач про припинення договору не заявляв.

Разом з тим, відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Як установлено судом і підтверджено наявними у справі документами, відповідач останній платіж по картці здійснив 15 квітня 2009 року, а ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 15 вересня 2013 року, тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку.

Довід представника апелянта в судовому засіданні апеляційного суду про те, що картка "Кредитка Універсальна" № НОМЕР_1 яка була видана відповідачу, має строк дії до грудня 2011 року, не доведена належними та допустимими доказами.

Вказана картка суду не надавалася, оскільки не збереглася. Посилання представника апелянта на скріншот носить характер припущень, оскільки належним доказом строку дії картки є зазначення такого строку в заяві ( що не зроблено ), Умовах і правилах надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою або безпосередньо карткою ( а. с. 103 ).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують та не дають підстав вважати, що справа вирішена неправильно.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 06 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: