Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Музичук Н. Ю.

при секретарі Довбенко Г.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

В грудні 2012 року в суд надійшла позивачем позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 листопада 2007 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 2398, та стягнення на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно з дня звернення до суду до досягнення повноліття дитини.

В позовній заяві зазначала, що сім»я із відповідачем розпалась остаточно через несумісні характери, різні погляди на подружнє життя та відсутність взаєморозуміння. Свім»я існує тільки формально, вони спільного господарства та бюджету не мають, подружні стосунки не підтримують, кожний живе своїм життям. Відповідач не робить спроби для примирення. Перспективи примирення та збереження сім»ї не вбачають. Син проживає із позивачкою, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Вона не може матеріально забезпечити розвиток та утримання дитини. Вирішити добровільно питання матеріальної допомоги на дитину із батьком неможливо, тому змушена сама звертатись до суду. Вважаючи що відповідач не має поважних причин, які перешкоджають забезпечити прибуток для сплати аліментів у вказаному розмірі на утримання дитини, вважає що стягненням таких аліментів будуть враховані інтереси дитини і не порушені інтереси відповідача.

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Уточнила, що сім»я остаточно розпалась в червні 2014 року на підставі тривалого розладу із 2010 року, вони проживають окремо, вважає примирення та збереження сім'ї неможливим, наполягає на розірванні шлюбу. Оскільки відповідач не має інших утриманців, стягнень по виконавчих листах, є працездатним, має задовільне здоров»я, та не має поважних причин, які перешкоджають йому забезпечити зазначений позовом розмір аліментів, просить стягнути аліменти в зазначеному розмірі та строки на утримання дитини. При цьому просить врахувати її проживання із дитиною, відсутність належних прибутків, незадовільний майновий стан дитини, збільшення необхідних витрат на утримання і розвиток дитини, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач повністю визнав позовні вимоги та пояснення позивача, оскільки примирення і збереження сім»ї вважає неможливим, перспективи збереження сім»ї не вбачає. Вимоги в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі визнає на заявлену позовом суму, оскільки постійної роботи і стабільних прибутків він не має. Не заперечує задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі у вказаному розмірі, з урахуванням відсутності доходів.

Оцінюючи пояснення, досліджені надані в справі докази в їх сукупності, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі із 18 листопада 2007 року, зареєстрованому відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом №2398, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який фактично проживає із позивачкою, на утримання якого відповідач, в порушення положень ст.180 СК України, після припинення сімейних відносин не надавав матеріальну допомогу в добровільному порядку, а в суді не заперечує залишення дитини на проживання з матір»ю і стягнення аліментів в зазначеному позовною заявою розмірі на випадок розірвання шлюбу.

У відповідності до положень ст.ст. 181 ч.3, 184 СК України, позивачкою правомірно заявлений позов про стягнення коштів на утримання дитини за рішенням суду у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач є працездатним по віку і стану здоров»я, не встановлено в судовому засіданні його офіційного працевлаштування на час вирішення спору, відомості про офіційні прибутки відповідача не встановлені, відсутні відомості про інших утриманців, про борги чи стягнення по виконавчих листах відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини, відповідно до положень ст.182 СК України, на підставі досліджених судом доказів, в частині стану здоров'я, сімейного і матеріального стану дитини, на утримання якої потрібні систематичні витрати, прибуток якої становить наближену до мінімальної заробітну плату позивачки, працюючої на час розгляду справи старшим лаборантом РДГУ, також встановлені обставини щодо працездатного офіційно непрацюючого платника аліментів, суд прийшов до висновку, що із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина в розмірі по 600 грн. щомісячно, що становить орієнтовно половину прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, не будуть порушені права та інтереси сторін. Такий розмір стягнення вважається обґрунтованим, відповідно до встановлених обставин і чинного законодавства.

При цьому, суд враховує ненадання відповідачем доказів щодо прибутків і поважних причин та обставин, які б перешкоджали йому забезпечити належні доходи для своєчасної сплати аліментів у вищенаведеному розмірі щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення повноліття дитини.

Вважається, що із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів у вказаному вище розмірі 600 грн. щомісячно не будуть порушені права та інтереси дитини, стягувача та платника аліментів.

Сукупністю досліджених в справі доказів встановлено, що внаслідок відсутності взаєморозуміння та різності характерів, що визнано відповідачем, на ґрунті тривалого із 2010 року сімейного розладу, сім»я остаточного розпалась із середини 2014 року, сторони не проживають разом і прийшли до категоричного переконання про неможливість примирення і збереження сім'ї. За таких обставин, примирення вважається неможливим, а конфліктні відносини суперечать інтересам сторін та неповнолітньої дитини, що, у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставою до розірвання шлюбу.

Вимоги в частині залишення дитини, яка фактично проживає із матір»ю, на проживання матері, та відшкодування понесених судових витрат відповідачем не спростовані стороною відповідача, вважаються доведеними, такими що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, ст.ст.104,105,110,112,180,182,184,191СКУкраїни, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 292, 294, 367 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 18 листопада 2007 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 2398 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, розірвати.

Неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на проживання з матір'ю.

Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище - ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Рівне, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи із 04 грудня 2014 року до досягнення повноліття дитиною.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. на рахунок 0002 в УДК в м. Рівне, Код , МФО 833017, код класифікації доходів бюджету 22030001, код отримувача /код з ЄДРПОУ/ 38012714.

Стягнути із ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, кошти в сумі 243,60 грн. на відшкодування судових витрат в справі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук