Справа №470/860/14-ц 19.03.2015 19.03.2015 19.03.2015
Провадження №22-ц/784/832/15 Головуючий першої інстанції Луста С.А.
Категорія - 37 Суддя-доповідач апеляційного суду Козаченко В.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Богуславській О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3 та її представників ОСОБА_4 і ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника відповідачки ОСОБА_3, на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Нововолодимирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області та Березнегуватська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

12 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту.

Позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_6, залишивши після себе спадкове майно у вигляді права власності на земельні ділянки та інше майно.

Він, як спадкоємець першої черги, своєчасно подав до Березнегуватської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, в липні 2014 року з листа нотаріальної контори та витягу зі Спадкового реєстру дізнався, що є заповіт матері, складений за її життя на користь ОСОБА_3, яка є рідною дочкою померлої та його сестрою.

Однак, покійна ОСОБА_6 з жовтня 2012 року по березень 2013 року знаходилася на стаціонарному лікуванні у Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 1 з діагнозом атеросклеротичне слабоумство. Внаслідок цього захворювання вона не розуміла значення своїх дій і не могла ними керувати.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати недійсним заповіт, складений 12 квітня 2013 року ОСОБА_6 та посвідчений в той же день секретарем Нововолодимирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 повністю задоволений. Заповіт, складений ОСОБА_6 та посвідчений 12 квітня 2013 року секретарем Нововолодимирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області ОСОБА_7, визнано недійсним. Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 927 грн. 60 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення ним вимог процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено обставини, які не оспорюються сторонами:

- 12 квітня 2013 року, секретарем Нововолодимирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області ОСОБА_7 посвідчено заповіт, згідно якого ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно ОСОБА_3В;

- ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла у віці 83 років;

- 10 лютого 2014 року ОСОБА_3, дочка покійної, подала до Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6;

- 10 лютого 2014 року ОСОБА_8 - чоловік покійної, подав до вказаної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття обов'язкової частини спадщини;

- 5 червня 2014 року ОСОБА_2 - рідний син покійної, звернувся до тієї ж нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємиць першої черги, однак потім дізнався про існування заповіту, складеного спадкодавцем не на його користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

З матеріалів справи вбачається, що заповідач страждала атеросклеротичним слабоумством зі збудженням, у зв'язку з чим в період з 29 жовтня 2012 року по 1 березня 2013 року проходила стаціонарне обстеження та лікування в Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 1 і була виписана із відділення в супроводі дочки за місяць і 12 днів до складання заповіту, без видимого покращення психічного стану. В подальшому вона знову лікувалась стаціонарно з 2 вересня 2013 року по 31 грудня 2013 року з тим же діагнозом. При цьому спостерігалось не покращення, а наростання слабоумства.

Вказане підтверджується матеріалами посмертної судово-психіатричної експертизи № 629 від 25 грудня 2014 року (а.с. 59-64). Висновок експертів однозначний та категоричний: «ОСОБА_6 з жовтня 2012 року страждала стійким хронічним психічним захворюванням у виді: «Судинна (атеросклеротична) деменція.F01.80». За психічним станом здоров'я розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент складення заповіту (12 квітня 2013 року), ОСОБА_6 не могла».

Вказаний висновок експертизи ґрунтується також на медичних документах Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1.

Суд першої інстанції повно дослідив обставини справи, правильно оцінив надані сторонами докази по справі та дійшов вірного висновку, що при складанні заповіту ОСОБА_6 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. В зв'язку з чим, суд обґрунтовано задовольнив позов.

Відповідачка посилалась на неповноту з'ясування обставин справи, але доказів на підтвердження цього не надала.

Доводи апелянта про необґрунтованість посмертної судово-психіатричної експертизи спростовані матеріалами справи та медичними документами.

Посилання відповідачки на осудність померлої не можуть братись до уваги, оскільки предметом досліджень суду було встановлення наявності (чи відсутності) підстав для застосування до спірних правовідносин ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до переоцінки доказів, теж не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення. В зв'язку з чим, апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_3, відхилити, а рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: