г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1030/15-ц
Номер провадження 2/213/621/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2015 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:головуючого судді Макарової Т.Ю.

при секретарі Толстіковій А.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів по строковому вкладу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»/скорочена назва АТ «»Банк «Фінанси та Кредит»/, який неодноразово уточнював та збільшував, останній раз 18.09.2015 року, та просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу за депозитним договором НОМЕР_1 у розмірі 1506,00 доларів США, з урахуванням процентів річних за фактичну кількість днів користування вкладом протягом дії договору; 30 % процентів річних за безпідставне зберігання та користування коштами вкладу понад строк дії договору в розмірі 242,52 доларів США; втрати від знецінення грошей в сумі 3 % річних - 24,51 доларів США; 3 % за кожен день прострочення виконання в сумі 8947,01 доларів США; завдану моральну шкоду в розмірі 1500,00 гривень, посилаючись на те, що 03 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 8 Криворізької філії АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений Договір-заява № 305835/42355/3-14 про банківський Строковий вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті.

Відповідно до п.1 Договору позивач вносить, а відповідач приймає на вкладний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 198,00 доларів США у порядку та на умовах, визначених в Договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит».

Згідно п.9 Договору Основні умови разом з Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п.4 Договору позивач неодноразово поповнював вклад грошовими коштами загальною сумою в 1038,00 доларів США.

Таким чином повний обсяг грошових коштів на вкладному рахунку

НОМЕР_1 становить 1506,00 доларів США.

Згідно п.2.2, п.3.4 Основних умов п.2 договору зазначено, що нарахування процентів на вкладний рахунок НОМЕР_1 за вкладом проводиться на умовах капіталізації у порядку, визначеному п.4.1.3 Основних умов за фактичну кількість днів у місяці/360 днів у році, від дня, наступного за днем надходження вкладу у Банк, до дня, який передує його поверненню вкладнику або списанню з вкладного рахунка.

Договір був укладений на строк з 03 грудня 2014 року по 03 березня 2015 року.

Відповідно до статті 1060 Цивільного кодексу України, п.6 Договору та п.5.2 Основних умов відповідач був зобов'язаний на вимогу позивача повернути суму вкладу і суму нарахованих процентів за період користування ним позивачу, в день, наступний за останнім днем строку вкладу.

Таким чином, 04.03.2015 року відповідач на вимогу позивача мав би повернути відповідну суму вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачу.

До спливу строку договору позивач звернувся до відповідача з заявою про вимогу повернути строковий вклад після закінчення строку розміщення строкового вкладу та зарахованих процентів шляхом видачі готівкою через касу відділення згідно п.6 Договору та п.5.2 Основних умов. Заява подана особисто на ім'я керуючого Криворізької філії АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Кобзєва Ігоря Сергійовича за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Костенка, 6 відділення №1 АТ «Банк «Фінанси та Кредит», де заява була зареєстрована та підписана 02.03.2015 року вхідний №1191. Також позивачем 03.03.2015 року була відправлена, рекомендованим листом з повідомленням про вручення та описом вкладення на відділення №8 Криворізької філії АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я ОСОБА_2, копія зареєстрованої заяви та заява з вимогою прийняття до виконання.

Після спливу строку договору позивач неодноразово звертався до відповідача з усною вимогою повернути суму вкладу та нараховані за користування ним проценти, пред'являв завізовану заяву але йому було відмовлено у поверненні суми вкладу та процентів.

Отже, відповідачем не було здійснено повернення строкового вкладу разом з нарахованими за користування ним процентів позивачеві. Таким чином, відповідач продовжував, і на день подачі цієї позовної заяви продовжує користуватися грошовими коштами в розмірі 1506,00 доларів США, що були внесені позивачем як строковий вклад.

Відповідно до п.2 Договору за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 Договору, відповідач нараховує і виплачує позивачеві проценти за ставкою 10,00 % річних. Виходячи із вищенаведеного сума грошових коштів, що підлягають сплаті в якості процентів за користування вкладом, за період його дії складає - 29,23 доларів США з урахуванням сплати податків згідно Податкового Кодексу України.

Відповідачем 20.03.2015 року було частково сплачено позивачу частку процентів згідно договору в сумі 29,00 доларів США.

Позивач також просить стягнути з відповідача 30 % процентів річних за безпідставне зберігання та користування коштами вкладу понад строк дії договору в розмірі 242,52 доларів США.

Неповернення позивачу його вкладу завдає йому істотної моральної й матеріальної шкоди, оскільки позбавляє його та її родину засобів для існування, примушує позичати гроші, відмовляти собі у необхідних речах, порушує звичайний склад життя, тому він просить стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в сумі 1500,00 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з,явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, довірив представництво твоїх інтересів представнику за довіреністю ОСОБА_1

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги від 18.09.2015 року підтримав, просить їх задовольни в повному обсязі.

Представник відповідача Тішуніна О.Г. позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що позов не підлягає задоволенню з огляду на мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних».ідставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора». Правові засади та порядок здійснення тимчасової адміністрації банку визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наслідки запровадження тимчасової адміністрації банку встановлені статтею 36 вказаного закону. Відповідно до частини п'ятої зазначеної статті закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

- задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

- примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

- нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь період прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

- нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами;

- зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Таким чином, позовні вимоги Позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Представник відповідача вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту

У зв'язку із застосуванням спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші правові норми, зокрема положення ЦК України про зобов'язання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Крім того, не залежно від того звертався позивач щодо отримання сум вкладу до чи після запровадження тимчасової адміністрації банку, повернення вкладу здійснюється за зазначеною вище процедурою.

Отже, оскільки з 18 вересня 2015 року в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, позивач має право отримати належну йому суму банківського вкладу виключно у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку. За інформацією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, розміщеною на офіційному сайті ФГВО, 04.11.2015 р. розпочалися виплати вкладникам АТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 03 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та Публічним Акціонерним Товариством «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 8 Криворізької філії АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений Договір-заява № 305835/42355/3-14 про банківський Строковий Вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті /а.с. 9/.

Відповідно до п.1 Договору позивач вносить, а відповідач приймає на вкладний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 198,00 долари США у порядку та на умовах, визначених в Договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до п.4 Договору позивач неодноразово поповнював вклад грошовими коштами загальною сумою в 1038,00 доларів США.

Таким чином повний обсяг грошових коштів на вкладному рахунку

НОМЕР_1 становить 1506,00 доларів США, вказане також підтверджується випискою по Вкладному рахунку НОМЕР_1 від 03.03.2015 року згідно п.2.2, п.3.4 Основних умов /а.с. 11/.

У п.2 договору зазначено, що нарахування процентів на вкладний рахунок НОМЕР_1 за вкладом проводяться на умовах капіталізації у порядку, визначеному п.4.1.3 Основних умов за фактичну кількість днів у місяці/360 днів у році, від дня, наступного за днем надходження вкладу у Банк, до дня, який передує його поверненню вкладнику або списанню з вкладного рахунка.

Договір був укладений на строк з 03 грудня 2014 року по 03 березня 2015 року.

Відповідно до статті 1060 ЦК України, п.6 Договору та п.5.2 Основних умов відповідач був зобов'язаний на вимогу позивача повернути суму вкладу і суму нарахованих процентів за період користування ним позивачу, в день, наступний за останнім днем строку вкладу.

Таким чином, 04.03.2015 року відповідач на вимогу позивача мав би повернути відповідну суму вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачу.

До спливу строку договору позивач звернувся до відповідача з заявою про вимогу повернути строковий вклад після закінчення строку розміщення строкового вкладу та зарахованих процентів шляхом видачі готівкою через касу відділення згідно п.6 Договору та п.5.2 Основних умов. Заява подана особисто на ім'я керуючого Криворізької філії АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Кобзєва Ігоря Сергійовича за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Костенка буд. 6 відділення №1 АТ «Банк «Фінанси та Кредит», де заява була зареєстрована та підписана 02.03.2015 року вхідний №1191 /а.с. 10/. Також до строку спливання розміщення строкового вкладу позивачем 28.02.2015 року була відправлена, рекомендованим листом з повідомленням про вручення та описом вкладення на відділення №8 Криворізької філії АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я ОСОБА_2, копія зареєстрованої заяви та заява з вимогою прийняття до виконання /а.с. 12/.

Після спливу строку договору позивач неодноразово звертався до відповідача з усною вимогою повернути суму вкладу та нараховані за користування ним проценти, пред'являв завізовану заяву але йому було відмовлено у поверненні суми вкладу та процентів.

Отже, відповідачем не було здійснено повернення строкового вкладу разом з нарахованими за користування ним процентів позивачеві. Таким чином, відповідач продовжував, і на день подачі цієї позовної заяви продовжує користуватися грошовими коштами в розмірі 1506,00 доларів США, що були внесені позивачем як строковий вклад /а.с. 11/.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч. 1,3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит)це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Положення ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу грошових коштів за договором банківського вкладу згідно договору-заяви № 305835/42355/3-14 про банківський Строковий Вклад (депозит) «Стандарт» в іноземній валюті від 03 грудня 2014 року після звернення із вказаною вище заявою та в подальшому.

Оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором вкладу № 305835/42355/3-14 від 03 грудня 2014 року, не повернув вклад з нарахованими відсотками, тому своїми діями відповідач порушив вимоги чинного законодавства України, зокрема, норми Цивільного кодексу України, п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України 03.12.2003 року № 516, діяв всупереч умов договору, укладеного між сторонами у справі.

Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст.ст. 530, 1060 ЦК України, положення договору, відповідач повинен був повернути грошові кошти позивачу 04.03.2015р. шляхом перерахування суми депозиту з усіма нарахованими відсотками на розрахунковий рахунок позивача, вказаний в договорі, однак своїх зобов'язань не виконав, що призвело до порушення прав та майнових інтересів позивача, який по теперішній час не має можливості отримати ці кошти. Судом встановлено, що сума неповернутого депозитного вкладу за вищезазначеним договором складає 1506,00 дол.США. Позивач зазначає що існує і заборгованість за відсотками за період до 04.03.2015 року в сумі 00 дол. 23 центи, однак ніяких доказів наявності цієї суми заборгованості суду не надає.

Суд критично відноситься до заперечень представника відповідача Тішуніної О.Г., в частині того, що виплата депозитних вкладів не проводиться в зв'язку з визнанням їх установи неплатоспроможною та впровадженням тимчасової адміністрації, оскільки строк повернення вкладу 03.03.2015 року, а запроваджено тимчасову адміністрацію в АТ«Банк «Фінанси та Кредит» 17.09.2015 року, до того ж, відповідно до п.1 ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача невиплаченого залишку за договором банківського вкладу у розмірі 1506,00 доларів США підлягає задоволенню.

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.

Аналогічна правова позиція 6-247цс14 викладена у Постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року, яка в силу ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином за час прострочення виплати депозиту за період з 04.03.2015 року по 17.09.2015 року включно, що складає 198 днів, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 10,00 % річних (процентна ставка за договором банківського вкладу) від суми боргу по депозиту, що складає: 1506,00 (сума невиплаченого депозиту) * 0,1 / 365 * 198 = 81,70 дол. США. Таким чином вимога позивача про застосування 30% річних не підлягає задоволенню, оскільки слід застосовувати 10,00 %.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у Постанові № 6-140цс13 від 25 грудня 2013 року, у випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід

застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням положень наведеної норми та встановлених судом обставин, вимога позивача про стягнення 3% річних від простроченої суми за період з 04.03.2015 року по 17.09.2015 року включно, що складає 198 днів, та відповідно: 1506,00 (сума невиплаченого депозиту) * 0,03 / 365 * 198 = 24,51 дол. США - підлягає задоволенню.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

З указаного вбачається, що у даному випадку суд може стягнути в іноземній валюті лише суму банківського вкладу та відсотки, тоді як 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання стягуються в іноземній валюті з переведенням в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Станом на день ухвалення рішення курс гривні до долара США складає: 1дол. США - 22,9255 грн. Таким чином, 24,51 дол. США дорівнює відповідає 561,90 грн.

Відповідно до ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець прострочує виконання роботи (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Отже, ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), і вказана норма не регулює спірні правовідносини, оскільки між сторонами укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту), а не договір про виконання робіт (надання послуг). Повернення коштів за договором строкового банківського вкладу не є роботою чи послугою в розумінні ст. 1, 10 ЗУ «Про захист прав споживачів». Крім того, сам договір банківського (депозитного) вкладу укладений між сторонами пункту про нарахування пені не містить.

Таким чином, підстави для стягнення пені на підставі ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» відсутні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Пунктом 4 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови Пленуму № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Таким чином, якщо сторони при укладенні договору банківського вкладу передбачили відповідальність за порушення зобов'язання у вигляді моральної шкоди, відповідна вимога вкладника підлягає задоволенню з урахуванням положень ст.23 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору банківського вкладу, укладеного між позивачем та відповідачем, не передбачено відшкодування Банком моральної шкоди у разі порушення ним зобов'язань.

У зв'язку з чим вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.16, 22, 23, 524, 526, 530, 549-551, 625, 629, 1058-1061 ЦК України, ст.ст.10,11,60,88,208,209,212-215, 218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів, пені, моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2, невиплачений залишок за договором банківського вкладу № 305835/42355/3-14 від 03.12.2014 р. у розмірі 1506,00 (одна тисяча п'ятсот шість) доларів США, залишок 10 % річних від суми вкладу за прострочений період з 04.03.2015 року по 17.09.2015 року -81,70 доларів США ;

3% річних за прострочений період 04.03.2015 року по 17.09.2015 року у розмірі 561 гривня 90 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»на користь держави судовий збір в сумі 346 гривень 24 копійки.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з моменту отримання копії повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Ю.Макарова