Справа № 438/1394/14 Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/783/510/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 25 вересня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою заяву представника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 про роз'яснення рішення Бориславського міського суду від 15.11.2011 року про поновлення прав спадкоємців переселеної родини - повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити.

Апелянт вважає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Покликається на те, що 15.11.2012 року Бориславський міський суд Львівської області прийняв рішення про визнання недійсним договору дарування 05.03.1963 року на підставі якого видано договір дарування 1969 року та протиправні документи про приватизацію домоволодіння, однак до даного часу рішення не виконане. Дане рішення є незрозуміле для сторін та державного виконавця, а відтак суду слід було його роз'яснити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню.

Судом та матеріалами справи встановлено, що рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 15 листопада 2012 року частково задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Бориславської міської ради, виконавчого комітету Бориславської міської ради, треті особи - ОСОБА_5, Бориславська державна нотаріальна контора, комунальне підприємство Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_6, ОСОБА_7, Державне комунальне підприємство - «ЖЕК №3», про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради, визнання частково незаконним свідоцтва на право власності, визнання недійсним договору дарування від 05.04.1963 року, визнання права власності на квартиру, визнання права користування земельною ділянкою.

Визнано недійсним договір дарування від 05.04.1963 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9

В решті позову - відмовлено.

В березні 2014 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась в суд з заявою про роз'яснення рішення Бориславського міського суду Львівської області від 15.11.2012 року з покликанням на те, що рішення суду є незрозумілим для сторін та державного виконавця.

Повертаючи заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про роз'яснення рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що заява подана без дотримання вимог передбачених ч. 2 ст. 221 ЦПК України, а саме заяву подано після закінчення строку, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої, якщо останній порушив порядок, встановлений до його вирішення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Нормами ЦПК України не передбачено повноваження суду першої інстанції повертати заяву про роз'яснення рішення суду з підстави закінчення строку, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а отже суд першої інстанції всупереч встановленого порядку розгляду заяви по суті, безпідставно вирішив питання про повернення заяви заявнику.

Ухвала суду про повернення заяви фактично є передчасною, оскільки суд на стадії прийняття заяви до провадження не вправі давати оцінку закінчення чи не закінчення строку, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання, а також не з'ясувавши питання про виконання рішення суду.

За таких обставин у суду першої інстанції не було правових підстав для повернення заяви заявнику, а тому колегія суддів вважає, що ухвала постановлена з порушенням вимог закону і підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 5, 312 ч. 1 п. 3, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 25 вересня 2014 року скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: