РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/17079/14-ц

Пров. №2/668/314/15

14.01.2015 року м.Херсон

Суворовський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

при секретарі Катюха Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа виконавчий комітет Суворовської районної у м.Херсоні ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить виселити відповідача ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 з її квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, посилаючись на те, що вона є власником вказаної квартири, однак відповідач по справі разом з її неповнолітнім сином користуються цією квартирою у зв'язку з виникненням права власності на зазначену квартиру у попереднього власника вказаної квартири ОСОБА_4, та до теперішнього часу не звільнили її, чим чинять їй перешкоди у користуванні та розпорядженні цією квартирою.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала заявлені вимоги позивача за підставами вказаними у позові та не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 в призначений час в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи виконавчий комітет Суворовської районної у м.Херсоні ради в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрованого в Херсонському державному БТІ 07.03.2007 року в реєстровій книзі: 37, номер запису: 14624, яка незаконно вибула з її володіння та згідно рішення Апеляційного суду Херсонської області від 01.07.2014 року витребувана у ОСОБА_4 на користь позивача.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_3 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою житлово-будівельного кооперативу № 101 від 16.09.2014 року за № 14-148, й користуються вказаною квартирою позивача у зв'язку з виникненням права власності на зазначену квартиру у попереднього власника ОСОБА_4

Вказані обставини справи підтверджуються матеріалами справи та ніким не заперечуються.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, письмова вимога позивача ОСОБА_1 про добровільне звільнення жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 була направлена відповідачу по справі - ОСОБА_2 03.10.2014 року, відповідач ОСОБА_2 разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_3 до теперішнього часу проживають у квартирі АДРЕСА_1 належній позивачу та зареєстровані за вказаною адресою, у зв'язку з чим порушуються права позивача як власника зазначеної квартири, що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовується.

Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та в силу ст. 391 ЦК України підлягають задоволенню в частині позовних вимог про усунення перешкод позивачу у користуванні та розпорядженні їй квартири АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідача ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 з цієї квартири, оскільки підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині суд не вбачає.

Що стосується вимог позивача про виселення відповідача ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення не підлягають задоволенню як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 243 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування оплати позивачем судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 319, 321, 386, 391, ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування оплати судового збору.

В решті вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Суворовський районний суд м.Херсона.

Рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СуддяКузьміна О. І.