АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7144/15 Справа № 208/5132/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ричка С. О. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Черненкової Л.А.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася з вищезазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що вона зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є мати колишнього чоловіка ОСОБА_3

З 1993 року по 2006 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 Після розірвання шлюбу між ними склалися неприязні відносини, тому єдиною його метою є позбавлення її права користування вказаним будинком, знявши її з реєстрації та висилити. Проте іншого житла вона не має. Батьки колишнього чоловіка хоча за вищезазначеною адресою не проживають, однак постійно обмежують її права користування, оскільки відключили водопостачання та електропостачання, обмежили доступ до кухні та гаражу. А встановлення додаткового замку на двері, позбавило її можливості не тільки доступу до будинку її помешкання, а й до її власних речей, що залишились у будинку.

У зв'язку із зазначеним просить усунути перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання відповідачів надати доступ до будинку, а саме зняти додатковий замок на вхідних дверях, зняти замок на дверях на кухні, підключити водопостачання та електропостачання, а також зобов'язати відповідачів не чинити перешкод в користуванні житловим будинком.

У листопаді 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічним позовом посилаючись на те, що колишня дружина їх сина ОСОБА_4, зареєстрована та проживає після реєстрації шлюбу у будинку, який належить їм з ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. Останній зазначає, що своєї згоди на проживання в будинку ОСОБА_4 не надавав, так само як і його дружина, також дозволу на реєстрацію ОСОБА_4 в зазначеному будинку в нього ніхто не питав. Вважає, що дані обставини суперечать його правам співвласника домоволодіння, та з огляду на зазначене посилається на незаконність реєстрації ОСОБА_4 Зазначають, що ОСОБА_4 створює їм перешкоди у користуванні та розпорядженні цим будинком, оскільки самостійно встановила замок на дверях до кімнати, що унеможливлює їх використання кімнати, як власникам вищезазначеної нерухомості. Також, вважають, що вони несуть збитки, тому як мають підстави для продажу спірного будинку які викликані необхідністю утримувати нерухомість, здійснювати його поточний ремонт, а вони є людьми похилого віку, мають поганий стан здоров'я, потребують постійного медикаментозного лікування, тому потребують грошових коштів, для купівлі ліків, але не мають змоги відчужити будинок, так як бажаючі придбати цей будинок не згодні проживати разом зі сторонньою особою - ОСОБА_4

За таких обставин очевидно, що факт реєстрації та проживання в будинку ОСОБА_4 не тільки перешкоджає їм в розпорядженні будинком, але ще вимушує нести збитки та позбавляє можливості повноцінно лікуватися та забезпечувати умови свого існування.

У зв'язку з чим просять усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком АДРЕСА_1 Дніпропетровської області шляхом виселення ОСОБА_6 з даного будинку із зняттям її з реєстраційного обліку.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково (а.с.133-139).

Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом надання доступу до будинку, підключенням водопостачання та електроенергії та не чинити в подальшому перешкод в користуванні спірним житловим будинком.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог (а.с.143-147).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду слід залишити без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 30 грудня 1965 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.76). На підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 1997 року ОСОБА_3 придбала житловий будинок АДРЕСА_1 На підставі рішення Виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради від 21 листопада 2007 року на ім'я ОСОБА_3 замість вищевказаного договору купівлі-продажу видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 листопада 2007 року (а.с.54). Відповідно до Витягу № 16854769 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 листопада 2007 року власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3

Відповідно до довідки виданої головою вулично-квартального комітету ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ніколи не були зареєстровані та не проживали у спірному будинку, натомість в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані три особи: ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Рішенням колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном (а.с.26-27).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Результат аналізу наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як вбачається із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української РСР; ст.405 ЦК України).

Тобто, при розгляді позову про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, судам слід враховувати той факт, що виселення є категорією житлового законодавства, предметом доказування яких є втрата житлового права або взагалі його відсутність.

Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо невірності застосування судом положень ст.405 ЦК України та ст. 156 ЖК Української РСР, оскільки ОСОБА_4 не є членом сім»ї власників та ніколи не проживала з ними, спростовуються встановленими у справі обставинами з урахуванням положень ч.3 ст.61 ЦПК України, а саме: рішенням колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2012 року, яким встановлена законність процедури її вселення у спірний будинок, зокрема за згодою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та з додержанням правил про реєстрацію, тобто у встановленому законом порядку та набуття права користування цим житлом, яке є постійним місцем її проживання на протязі 15 років.

З урахуванням, що ОСОБА_4 набула право користування цим житлом у відповідності до норм чинного законодавства, тому відсутні підстави для її виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Також не заслуговують на увагу суду посилання ОСОБА_3 про втрату ОСОБА_4 права користування спірним житлом з огляду на те, що згода на її реєстрацію та проживання була обумовлена перебуванням останньої у шлюбі з сином ОСОБА_3, оскільки не ґрунтується на нормах права та спростовується позицією висловленою в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2011 року та від 7 вересня 2011 року, з яких слідує, що припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, у разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що справа вирішена неправильно, оскільки зводяться до переоцінки доказів у справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

Л.А. Черненкова