АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

17 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

при секретарі: Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Шлюб, укладений 05 травня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розірвано.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким зупинити провадження у справі та надати шестимісячний строк для примирення.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала просила її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_2, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 05 травня 2006 року перебували у шлюбі, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони з літа 2014 року не підтримують сімейно-шлюбні відносини, з жовтня 2014 року не ведуть спільного господарства, проживають в одній квартирі, але в різних кімнатах.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, згідно з частиною 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 та 4 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

З урахуванням обставин справи та вказаних положень закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що судом в порушення вимог ст. 111 СК України не вжито заходів до примирення подружжя шляхом зупинення розгляду справи та надання сторонам строку на примирення, з огляду на таке.

У відповідності до положень статті 111 СК України, суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов'язком.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Оскільки ЦПК України не містить положення щодо терміну строку на примирення, то строк на примирення має узгоджуватися із загальним строком розгляду цивільних справ, передбаченим ст. 157 ЦПК України. Тобто суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. У частині 2 ст. 157 ЦПК України зазначається, що у виняткових випадках за клопотанням сторін, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більше ніж як на п'ятнадцять днів. Отож виходячи з аналізу ст. 157 ЦПК України можна зробити висновок, що загалом строк для примирення може складати не більше трьох місяців, якщо про це клопоче відповідач, який заперечує проти розірвання шлюбу та з урахуванням обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, заперечуючи проти розірвання шлюбу, з клопотанням про вжиття судом заходів щодо примирення подружжя не звертався, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 17). Не зважаючи на заявлене відповідачем клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд відклав розгляд справи.

Враховуючи наведені обставини та те, що позивачка звернулася до суду з позовом 10.10.2014, а судове рішення ухвалено 26.01.2015, колегія суддів дійшла висновку, що справу розглянуто судом з дотриманням вимог, передбачених ст. 157 ЦПК України та ст. 111 СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону, колегія суддів вважає безпідставними, так як суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм правильну правову оцінку та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/17191/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4156/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.