Справа № 438/959/14 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/1776/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням задоволено частково позов ОСОБА_2 до товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод", третя особа - директор ТзДВ "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" ОСОБА_3 про виплату заробітної плати, одноразової матеріальної допомоги при звільненні з роботи і відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" на користь ОСОБА_2 одноразову матеріальну допомогу при виході на пенсію у розмірі 5 735 (п'ять тисяч сімсот тридцять п'ять) гривень 00 копійок, без врахування податків та обов'язкових платежів, що підлягають відрахуванню із зазначеної допомоги, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" на користь держави 243 гривні 60 копійок судового збору.

В апеляційній скарзі товариство з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що судом не було досліджено і не надано оцінку тому, що одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію виплачується згідно з кошторисом при наявності коштів на цю виплату. Апелянт також вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги той факт, що товариство надало відповідь позивачу про те, що у зв'язку із важким матеріальним станом підприємства, наявністю невиплаченої заробітної плати, заборгованості зі сплати обов'язкових платежів матеріальна допомога йому не нараховувалася і не виплачувалася, а в разі наявності коштів його заява буде розглянута повторно.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 19 липня 1979 року був прийнятий на роботу електромонтером Бориславського газопереробного заводу, правонаступником якого є ТзДВ "БЕЛМЗ". Згідно з наказом №37-к від 04 листопада 2013 року позивач звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України. Безперервний стаж роботи ОСОБА_2 становить більш як 25 років.

Відповідно до умов колективного договору ВАТ "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" на 2005 - 2007 року, зокрема п. 4 розділу VIIІ "Розвиток соціальної сфери підприємства, соціально - трудові пільги, гарантії, компенсації" встановлено, що адміністрація та профспілковий комітет зобов'язується виплачувати одноразову матеріальну допомогу працівникам, які виходять на пенсію за віком при безперервному стажі роботи на підприємстві: більше 25 років п'яти місячних тарифних ставок (посадового окладу).

Будь - яких обмежень, щодо позбавлення працівників одноразової виплати у зв'язку з виходом на пенсію Колективний договір ВАТ "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод не містить.

Статтею 10 КЗпП України передбачено, що колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до ст. 18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та з інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частково задовільняючи позовні вимоги про виплату одноразової матеріальної допомоги при звільненні з роботи, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач працював на підприємстві понад 25 років та має право на виплату такої допомоги у відповідності до Колективного договору підприємства.

Для розрахунку розміру матеріальної допомоги, що підлягає стягненню на користь позивача, суд правомірно виходив з розміру місячної тарифної ставки, яка відповідно до довідки ТзДВ "БЕЛМЗ" від 22.07.2014 року за №1-2/140 на день звільнення позивача складала 1147 гривень. Враховуючи дану довідку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про розмір матеріальної допомоги на користь позивача становить 5735 гривень, що дорівнює сумі п'яти місячних тарифних ставок.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що одноразова матеріальна допомога при виході на пенсію могла надаватись при умові наявності коштів у підприємства та не відповідають ст. ст. 10, 13, 16, 97 КЗпП України, ст. 15 Закону України "Про оплату праці" і Колективному договору ВАТ "Бориславського експериментального ливарно - механічного заводу", оскільки відповідно до п.1 розд. VIII Колективного договору виплата одноразової допомоги при звільненні є обов'язковою соціальною гарантією, для дотримання якої адміністрація та профспілковий комітет зобов'язались виділяти кошти на розвиток соціальної сфери підприємства та соціально - трудові пільги, гарантії, компенсації у розмірі 10% прибутку, що залишається у розпорядженні підприємства, а підприємство самостійно визначає джерело цих витрат, зобов'язане і має можливість вживати заходи щодо забезпечення виділення коштів, які витрачаються на зазначені цілі.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Бориславський експериментальний ливарно - механічний завод" - відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 23 грудня 2014 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: