АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Пікуль А.А., Поливач Л.Д.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ВАТ КБ «Надра» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 160/П/99/2008-840 від 21.02.2008 р.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 21.02.2008 р. між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №160/П/99/2008-840, відповідно до якого відповідачці надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 128 703,49 доларів США на строк до 21.02.2038 р., з відсотковою ставкою у розмірі 10,7% на рік.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує зобов'язання за кредитним договором, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість на загальну суму 218 724,46 доларів США, що за офіційним курсом, встановленим Національним банком України складає 1 748 264,65 грн., витрати по сплаті судового збору - 3 441,00 грн., та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 грн.

Справа № 2-2920/11
№ апеляційного провадження:22-ц/796/407/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Голік Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2013 р. позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 218 724,46 доларів США, що за офіційним курсом, встановленим НБУ станом на 03.10.2013 року становить 1 748 264,65 грн., судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2014 р. в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Надра», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що рішення суду ґрунтуються на доказах, які відсутні в матеріалах справи, зокрема, графік погашення кредиту, який сторонами не погоджувався.

Крім того зазначала, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, з огляду на те, що кредитний договір № 160/П/99/2008-840 від 21.02.2008 р. є договором про споживчий кредит, істотні умови якого повинні відповідати вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Також вказувала на те, що суд безпідставно задовольнив вимоги Банку про стягнення з неї штрафу та пені, а також вимоги щодо дострокового повернення кредиту.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ПАТ КБ «Надра» просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплати неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.02.2008 р. між ВАТ КБ «Надра» правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого Банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 128 703,49 доларів США, а відповідач зобов'язався сплачувати щомісяця до 23 числа суму мінімального необхідного платежу, що становить 1 262,37 доларів США та 10,7 % річних за користування кредитними коштами, строком до 21.02.2038 р.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Надра», суд першої інстанції виходив з того, позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти, що підтверджується меморіальними номерами №88 від 21.02.2008 р. та №87 від 21.02.2008 р., а ОСОБА_1 порушила зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, внаслідок чого у неї виникла заборгованість по зазначеним платежам.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

З наданого ПАТ КБ «Надра» розрахунку вбачається, що станом на 03.10.2013 р. заборгованість по кредитному договору становить 218 724,46, що за офіційним курсом встановлено НБУ становить 1 748 264,65 грн. та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1 015 466,53, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 551 665,03 грн., пені 78 268,39 грн. та штрафу 102 872,70 грн.

Правильність зазначеного розрахунку ОСОБА_1 не спростувала належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.п. 3.3.2, 3.3.3., 1.3.1. кредитного договору № 160/П/99/2008-840встановлено порядок повернення кредиту, відповідно до якого позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом, які розраховуються на підставі відсоткової ставки у

розмірі 10,7% на рік, та вносить мінімально необхідний платіж по кредиту, що становить 1 262, 37 доларів США, щомісячно до 23 числа поточного місяця, а Банк здійснює списання з поточного рахунку погашення заборгованості до 25 числа поточного місяця.

Таким чином зазначеними пунктами договору сторони погодили умови повернення кредиту та сплати відсотків, в тому числі розмір, періодичність та строки їх сплати.

Не є обґрунтованим і посилання в апеляційній скарзі на те, що укладений між сторонами кредитний договір, як договір споживчого кредиту, не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Як убачається з матеріалів справи рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2012 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору №160/П/99/2008-840 від 21.02.2008 р. з підстав, в тому числі невідповідності цього договору Закону України «Про захист прав споживачів», відмовлено.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом правових наслідків несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов'язань, зокрема пені та штрафу, та вимог про дострокове повернення кредиту.

Так умовами кредитного договору передбачено, що у випадку порушення виконання зобов'язань, передбачених цим договором, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штрафні санкції, визначені пунктами 5.1-5.3 договору.

Відповідно до п.4.2.4 договору Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, інших платежів передбачених договором та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий мінімально необхідний платіж у термін, що визначений договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення не убачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: