Справа № 464/4297/15-ц
пр.№ 2/464/1307/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2015 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Борачка М.В.,

при секретарі Гаврилишин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики, а саме 54405,92 грн. основної суми боргу, 2785,84 грн. 3% річних, 39825,13 грн. інфляційних нарахувань та 970,17 судових витрат.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 2631 доларів США. Даний факт підтверджується розпискою від 06.02.2013 року, яка написана власноручно відповідачем, згідно якої кінцевий термін повернення коштів встановлений до 06 вересня 2013 року. Однак, після спливу цього терміну відповідач коштів не повернув. Сума нарахованих 3% річних становить 2785,84 грн., інфляційних 39825,13 грн. На підставі наведеного просить позов задоволити.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики, суму основного боргу з урахуванням 3% річних та інших платежів виходячи з курсу національної валюти станом на день постановлення рішення, та суму сплаченого судового збору.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 було надано в позику відповідачу ОСОБА_2 кошти в сумі 2631 доларів США, які останній зобовязувався повернути до 06.09.2013 року.

Судом встановлено, що позивачем умови укладеного договору виконано та надано відповідачу дані кошти, що стверджується письмовою розпискою від 06.02.2013 року, яка підписана відповідачем. Відповідач умов договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення коштів.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вимоги ст. 625 ЦК України та відсутність належних доказів виконання відповідачем свого зобовязання, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог позивача про стягнення основної суми боргу та 3% річних слід задоволити.

Розмір 3 % річних від простроченої суми за період з 06.09.2013 р. по 06.10.2015 р. становить 164,35 доларів США.

Щодо вимог позивача про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, то суд враховує наступне.

Грошовою одиницею України є гривня (ст.99 Конституції України). Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється у національній валюті спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі статистики не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується у періодичних офіційних виданнях. Цей показник характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні.

Таким чином, за змістом ст. 625 ЦК України встановлений індекс інфляції враховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов'язань у валюті України гривні.

Разом з тим, сторони визначили в договорі грошове зобов'язання в іноземній валюті доларах США, а індекс інфляції внаслідок знецінення грошових коштів може бути застосований тільки щодо боргових зобов'язань у гривні, а відтак стягнення боргу в іноземній валюті з урахуванням індексу інфляції національної грошової одиниці гривні не відповідає вимогам закону.

На підставі наведеного, вимога позивача про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є безпідставною та в такій слід відмовити.

Таким чином, з відповідача на користь позивача в судовому порядку підлягають стягненню 2631 доларів США основного боргу, що еквівалентно в національній валюті Українипо курсу НБУ станом на 06.10.2015 р. 55818,35грн., 3% річних від простроченої суми становить 164,35 доларів США, що еквівалентно в національній валюті Українипо курсу НБУ станом на 06.10.2015 р. 3486,79грн.

Вирішуючи розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Згідно зі ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, згідно з квитанціями, наявними в матеріалах справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено 970,17 грн. судового збору. Заявлено позов на загальну суму 97016,89 грн. та задоволено позовні вимоги в розмірі 59305,14 грн. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення закону, слід стягнути з відповідача на користь позивача 593,05 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.11, 16, 526, 530, 545, 625, 1046-1049 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 128, 215, 218, 224-226 ЦПК України, с у д, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 59305(пятдесят девять тисяч триста пять)грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 593,05 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий Борачок М.В.