АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1513/14-ц Номер провадження 22-ц/786/787/15Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.

при секретарі - Філоненко О.В.

за участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3

представників відповідачів: ГУ Держземагенства у Полтавській області-Леуса О.В.

відділу Держземагенства у Машівському районі - Єліної Т.С.

Абрамівської сільської ради Машівського району - Патюк І.В.

ТОВ "Обрій" - Хрептак В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 30 січня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагенства у Полтавській області, відділу Держземагенства у Машівському районі Полтавської області, Машівської районної державної адміністрації Полтавської області, Абрамівської сільської ради Машівського району Полтавської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій" про виділення земельної частки (паю).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, уточненим та доповненим у ході розгляду справи, до відповідачів, посилаючись на те, що з 1993 року / членом КСП «Нива» в с. Абрамівка Машівського району Полтавської області та її помилково не включили до списку членів цього господарства при проведенні у 1995 році розпаювання земельних угідь, внаслідок чого вона позбавлена була можливості отримати земельну ділянку (пай).

Зазначає, що про своє право на отримання земельної ділянки вона випадково дізналася навесні 2014 року від колишнього голови КСП «Нива» ОСОБА_7

У зв»язку з цим прохала поновити строк позовної давності; визнати за нею право на земельну ділянку (пай) та зобов»язати Головне управління Держземагенства у Полтавській області виділити їй земельну ділянку в розмірі 6,88га на землях, які знаходяться в територіальній громаді Абрамівської сільської ради Машівського району Полтавської області.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 30 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Держземагенства у Полтавській області, відділу Держземагенства у Машівському районі, Машівської районної державної адміністрації, Абрамівської сільської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій" про виділення земельної частки (паю) відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вважає, що суд, фактично визнавши законними її вимоги щодо права на земельну частку (пай) та виділення в натурі земельної ділянки, безпідставно відмовив у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності без поважних причин, про поновлення якого вона заявляла.

У судовому засіданні позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали та прохали її задовольнити.

Представник Головного управління Держземагенства у Полтавській області апеляційну скаргу не визнав та прохав її відхилити.

Представники відділу Держземагенства у Машівському районі Полтавської області, Абрамівської сільської ради Машівського району Полтавської області, ТОВ "Обрій" апеляційну скаргу визнали та прохали її задовольнити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, Барна (до реєстрації шлюбу - Плиска) Г.П., була прийнята в члени КСП «Нива» с. Абрамівка Абрамівської сільської ради, рішення про виключення її з членів КСП з 1993 по 2000 р.р. не приймалося (а.с.10,58).

Записами у трудовій книжці підтверджено, що з 09.08.1993 р. ОСОБА_2 працювала в колгоспі «Прапор комунізму», а 12.12.1994 року була звільнена з колгоспу у зв'язку з реорганізацією і цього ж числа прийнята на роботу в КСП «Нива», де і працювала до 14.03.2000 р. (а.с.13).

Рішенням загальних зборів колгоспу «Прапор комунізму» с. Абрамівка Машівського району Полтавської області від 12.11.1992 року реорганізовано колгосп «Прапор комунізму» у КСП «Нива», яке зареєстровано розпорядженням голови Машівської РДА №255 від 18.12.1992 р. та яке в подальшому рішенням загальних зборів членів КСП «Нива», протокол № 3 від 12.02.2000 р. реорганізоване у ТОВ «Обрій», яке в свою чергу зареєстроване розпорядженням голови Машівської РДА №104 від 03.03.2000р. та запис про державну реєстрацію якого внесено у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.11,88,90).

Державний акт на право постійного користування землею КСП «Нива» сер. І-ПЛ № 000012 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 21.02.2007 р. за №27 (а.с.66-68).

Позивач ОСОБА_2 не була включена до списків громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» (а.с.59-68).

Згідно довідки Абрамівської сільської ради № 156/02-43 від 23.10.2014, ОСОБА_2 зареєстрована та проживає АДРЕСА_1, земельної ділянки (паю) не отримувала (а.с.9).

Згідно довідки ТОВ «Обрій» від 11.11.2014 р. №9, ОСОБА_2 дійсно являлась членом господарства і була помилково пропущена у списку про надання земельного паю (а.с.12).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд обгрунтовано виходив із того, що позивач безпідставно не була включена до списків громадян - членів КСП «Нива», які мають право на земельну частку (пай), разом з тим пропустила строк позовної давності, а наведені нею підстави пропуску строку є неповажними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п.2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства , в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства…, відповідно до списку, що додається до державного акту про право колективної власності на землю.

Як зазначено у Прикінцевих та Перехідних положеннях Цивільного кодексу України від 01.01.2004 р., цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року.

Положення Цивільного кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Право на земельну частку (пай) виникло у позивача з 21.02.2000 року, коли завершився процес паювання земель КСП «Нива» та було видано Державний акт на право постійного користування землею, тому до даних правовідносин судом першої інстанції вірно застосовано норми законодавства, що діяло у той час, зокрема ЦК УРСР 1963 р.

Згідно ст.ст.71,76 ЦК України (в редакції 1963 року), перебіг строку позовної давності, який становить три роки, починається з дня виникнення права на позов, яке виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст.71 ЦК УРСР 1963 р., загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

За нормою ст.75 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

За змістом ст.80 ЦК України, закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не взяв до уваги клопотання позивача про поновлення строку позовної давності не заслуговує на увагу з огляду на наведену норму ст.75 ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

З огляду на те, що про порушення свого права позивач дізналася (могла дізнатися) з 21.02.2000 року, строк позовної давності сплив 21.02.2003 року; з позовом до суду позивач звернулася лише у грудні 2014 року (через 11 років) з пропуском строку позовної давності, встановленого статтею 71 ЦК УРСР 1963 року.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що про порушене право позивач дізналася навесні 2014 року та строк позовної давності нею пропущений з поважних причин є хибними, оскільки її необізнаність про право на пай не є поважною причиною пропуску строку позовної давності, а інших доказів на підтвердження поважності пропуску такого строку позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо визнання позову відповідачами колегія суддів оцінює критично з огляду на таке.

Суд правомірно, у відповідності до вимог ч.4 ст.174 ЦПК не ухвалив рішення про задоволення позову, оскільки, як убачається з вищевикладеного, законних підстав для цього не існувало та це суперечило б закону.

У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд правомірно, у відповідності до вимог ч.4 ст.174 ЦПК, не ухвалив рішення про задоволення позову, оскільки, як убачається з вищевикладеного, законних підстав для цього не існувало та це суперечило б закону.

Окрім того, позов визнали не всі відповідачі. Так, представник Головного управління Держземагенства у Полтавській області,позов не визнав.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Таким чином, суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 30 січня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ П.М. Карнаух

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун