У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська екологічна страхова компанія», ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 липня 2012 року з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль позивача марки «ЗАЗ-1102» д.н.з. НОМЕР_2.

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2012 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія».

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано матеріальну шкоду у розмірі 8 157,67 грн, що складається з вартості ремонту автомобіля - 7 452,67 грн, вартості послуги експерта - 600,00 грн та послуг рентген кабінету - 105,00 грн. Також позивачу неправомірними діями ОСОБА_2 було завдано моральну шкоду, яку він оцінив у 7 000,00 грн. Завдану матеріальну та моральну шкоду, а також понесені судові витрати позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 7 452,67 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 600,00 грн - на відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням експертного дослідження, 3 000,00 грн - на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що доказів щодо належного повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку відповідачем не надано, а тому завдана ОСОБА_1 матеріальна та моральна шкода підлягає стягненню саме з ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно встановили характер спірних правовідносин та дійшли вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук