Провадження № 22-ц/779/452/2015
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С.О.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.,

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.

з участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3,

представника ПАТ «ПроКредит Банк»- Петрів Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання недійсним кредитного договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22 грудня 2014 року позову заяву ОСОБА_2 до ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання недійсним кредитного договору - повернуто позивачу.

На дану ухвалу ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що звернулась в суд з позовом до ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання недійсними рамкової угоди №1199 від 08.05.2007 року та договору про надання траншу №13.4957/1199 від 08.05.2007 року. Оскільки цільове призначення кредиту за вказаними угодами, це задоволення особистих потреб, та виходячи з висновків, які містяться в узагальненні Верховного Суду України від 01.02.2013 року, то на вказані правовідносини поширюються вимоги закону України «Про захист прав споживачів». Зважаючи, що місцем укладення оспорюваних договорів та фактичним місцем проживання та перебування позивача є м. Івано-Франківськ, то виходячи з вимог п. 5 ч.1 ст. 110 ЦПК України вказаний спір за підсудністю підлягає розгляду в Івано-Франківському міському суді.

З цих підстав, ухвалу суду першої інстанції, апелянт просила скасувати справу направити в суд першої інстанції, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.

Представник ПАТ «ПроКредит Банк» доводи апеляційної скарги не визнала; вважає, що процесуальних підстав для розгляду справи Івано-Франківським міським судом немає.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання недійсними рамкової угоди №1199 від 08.05.2007 року та договору про надання траншу №13.4957/1199 від 08.05.2007 року.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29 жовтня 2014 року у справі було відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

З матеріалів справи також вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2014 року, ухвалу Івано - Франківського міського суду від 29 жовтня 2014 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 скасовано, а питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи те, що ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.12.2014 року, яка набрала законної сили досліджувалось питання та обставини дотримання позивачем правил підсудності при зверненні до суду з позовом, то суд першої інстанції з врахуванням вказаний висновків Апеляційного суду прийшов до обгрунтованого висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_2

Зокрема, відповідно до ст.. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як вбачається з матеріалів справи, місцезнаходженням ПАТ «ПроКредит Банк» є м. Київ, Проспект Перемоги, 107-а.

Доводи апелянта про те, що місцем її проживання та перебування є м. Івано-Франківськ також не заслуговують на увагу, оскільки Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що місцем перебування та місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Разом з тим, відповідно до зазначеного закону місце проживання та перебування особи підлягають реєстрації у встановленому порядку у строки, що визначені ст.ст. 6 та 8 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрована на проживання у м. Коломия. Даних про її реєстрацію у м. Івано-Франківський немає, а сам факт укладення ОСОБА_2 договору позички речі, якою сторони визначили одну з кімнат у квартирі АДРЕСА_1 не є належним доказом того, що місцем проживання позивача є м. Івано-Франківськ.

Враховуючи те, що питання про повернення позовної заяви позивачу для подання до належного суду відноситься до компетенції суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв