Справа № 362/3672/14 Головуючий у І інстанції Марчук О. Л.
Провадження № 22-ц/780/1155/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко
Категорія 47 25.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М., Журби С.О.

При секретарі - Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 07 листопада 2008 року .

Під час спільного перебування у шлюбі вони з відповідачем придбали наступне майно :

у вересні 2012 року автомобіль TOYOTA LAND CRUISER , д/н НОМЕР_1 ,

у березні 2014 року автомобіль INFINITI FX , д/н НОМЕР_2 .

Позивач зазначала, що в квітні 2014 року вказані автомобілі було знято з реєстрації та продані ОСОБА_2 відповідачу ОСОБА_3. Вказані дії відповідача ОСОБА_2, позивач вважає незаконними та такими, що порушують її права оскільки вона не надавала свою згоду на продаж зазначених автомобілів, які є спільною сумісною власністю подружжя.

Позивач просила визнати недійсними договір купівлі-продажу від 17 квітня 2014 року автомобіля INFINITI FX , д/н НОМЕР_2 , договір купівлі -продажу від 18 квітня 2014 року автомобіля TOYOTA LAND CRUISER , д/н НОМЕР_1 , укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Представник відповідача ,заперечуючи проти позову зазначав, що розпорядившись спірними автомобілями, ОСОБА_2 діяв в інтересах подружжя, оскільки отримані від продажу вказаного майна грошові кошти було витрачено на потреби сім'ї, тому згода дружини на розпорядження спільним майном є необов'язковою, просив відмовити в задоволенні позову. Крім того, пояснив, що ОСОБА_1 надала усну згоду на продаж вказаних автомобілів.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2014 р в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права ,та постановити нове рішення , яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі посилалася на неповне з»ясування судом обставин , що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи .

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2008 року (а.с. 4).

Згідно даних облікової картки № 38490860 від 17. квітня 2014 року та реєстраційної картки ТЗ ОСОБА_2 був власником автомобілів марки «INFINITI FX35» , д/н НОМЕР_2 і «TOYOTA LAND CRUISER» , д/н НОМЕР_1 , (а.с. 7, 8), що також підтверджується копіями свідоцтв про право власності на автомобілі. ( а.с. 78,87)

Факт придбання автомобілів в період шлюбу, учасники процесу не заперечили.

Згідно довідки-рахунку ТОВ «Прогрес автотрейд» Серії ВІА № 402256 від 18 квітня 2014 року , ОСОБА_3 було продано і видано автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER», вартістю 100 000 гривень (а.с. 67).

Згідно довідки-рахунку ТОВ «Прогрес автотрейд Київ» Серії ВІА № 410489 від 18 квітня 2014 року , ОСОБА_3 було продано і видано автомобіль марки «INFINITI FX35» вартістю 110 000 гривень (а.с. 68).

Відповідно до розписки від 20 квітня 2014 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу грошові кошти в сумі 50 000 доларів США ( а.с. 91) .

Як встановлено судом , ОСОБА_2 повернув борг з грошових коштів отриманих від продажу двох автомобілів.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до ст. 65 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Вказані договори купівлі-продажу автомобілів не потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а тому згода другого з подружжя не потребує письмової форми та нотаріального засвідчення.

Отже висновок суду ,що ОСОБА_2 розпорядився майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за згодою ОСОБА_1, і що спірні договори, укладені ОСОБА_2 в інтересах сім'ї, а тому, створюють обов'язки для другого з подружжя. є вірним.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України , позивач доказів ,що гроші від продажу автомобілів витрачені не в інтересах сім»ї , ні суду першої інстанції , на суду апеляційної інстанції , не надала.

Враховуючи , що договір продажу був укладений відповідачем під час шлюбу , тобто він діяв за згодою позивача , в інтересах сім»ї., а відтак підстави недійсності спірних правочинів відповідно до статті 215 ЦК України відсутні .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову. Підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 -315, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів ,

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити..

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді