Справа №471/1439/14-ц 25.02.2015 25.02.2015 25.02.2015
Провадження №22-ц/784/505/15 Головуючий першої інстанції - Губанова В.М.
Категорія - 27 Суддя-доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Леванчука О.М.,

із секретарем судового засідання - Свіщуком О.В.,

за участі представника позивача - Носової О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2015 року, ухвалене за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" або Банк) до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Банк пред'явив до суду зазначений позов, який обґрунтував наступним.

26 березня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №014/08-112/77524, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 47 500 грн. зі сплатою 16,5% річних строком до 26 березня 2018 року.

Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався повертати кредит згідно з графіком погашення щомісячно.

Однак, свого обов'язку не дотримався у зв'язку чим станом на 22 липня 2014 року у нього утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 45 626 грн.92 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 27 079 грн.91 коп., заборгованості за відсотками у сумі 3 477 грн.86 коп. та заборгованості з пені у сумі 15 069 грн.15 коп.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з ОСОБА_4 кредитну заборгованість та судові витрати.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2015 року в задоволенні позову Банку відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Банком не було дотримано вимог Закону України «Про захист прав споживачів» про обов'язкове попередження відповідача про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, а крім того відповідачем виконувалися умови договору.

Між тим, з такими висновками у повній мірі неможна погодитися, з огляду на таке.

Згідно з ст.1054 ЦК України кредитний договір визначено як договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Частина 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що 26 березня 2008 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 було укладено забезпечений іпотекою кредитний договір №014/08-112/77524 (далі - Договір), відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 47 500 грн. зі сплатою 16,5% річних строком до 26 березня 2018 року, зобов'язавшись погашати його частинами згідно з графіком. Щомісячний платіж становить 810 грн.55 коп. (а.с.5-19).

Відповідно до графіку сплати заборгованості та пункту 7.2 Договору відповідач повинен повертати кредит зі сплатою відсотків до 26 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту. Якщо дата сплати не є банківським днем, платіж здійснюється не пізніше останнього банківського дня, що передує зазначеній даті.

Вимоги кредитора щодо погашення кредиту підлягають задоволенню з отриманих у позичальника платежів у такій черговості: сплата пені та штрафів за неналежне виконання позичальником зобов'язань за договором; сплата прострочених процентів за користування кредитом; погашення простроченої до сплати суми заборгованості за кредитом, якщо таке прострочення матиме місце; сплата процентів за кредитом; погашення суми заборгованості за кредитом. У випадку порушення позичальником будь-якої з умов договору, кредитор має право самостійно визначити інший порядок (черговість) погашення заборгованості (пункт 7.7 Договору).

Згідно з п.п.9.1, 9.2, 9.3 Договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до договору. Зокрема, кредитор вправі пред'явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів, але більше трьох разів протягом останніх дванадцяти місяців. Позичальник зобов'язаний виконати вимогу кредитора про дострокове погашення грошових зобов'язань за цим договором протягом не більш ніж 30 календарних днів з моменту її пред'явлення. У разі невиконання позичальником цієї вимоги кредитор має право звернути стягнення за будь-яким з договорів забезпечення (або пред'явити вимогу поручителю) або вжити інші заходи для стягнення заборгованості позичальника за цим договором, які не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до п.16.2, 16.4, 17.5 Договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань згідно цього договору, кредитор має право вимагати дострокового виконання грошових зобов'язань згідно умов, викладених у пункті 9 цього договору. За фактом невиконання або неналежного виконання позичальником грошових зобов'язань за цим договором кредитор надсилає позичальнику письмову вимогу про усунення відповідного порушення протягом одного місяця з моменту отримання позичальником цієї вимоги. Повідомлення та інша кореспонденція між сторонами за цим договором здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів та/або вручення відповідних документів під особистий розпис іншої сторони, крім повідомлень, які здійснюються кредитором на підставі п.10.9 цього договору, що направляються звичайними поштовими відправленнями, листами-зверненнями, електронними засобами зв'язку, SMS-повідомленнями (відомості про строк та розміри зобов'язань позичальника, про виконання/неналежне виконання позичальником зобов'язань, іншу інформацію та повідомлення, пов'язані/передбачені цим договором, а також комерційні пропозиції кредитора та рекламні матеріали).

За прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється, починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання включно. Сплата пені здійснюється у порядку та строки, передбачені для здійснення ануїтетних платежів за кредитом або в будь-який інший день за згодою або на вимогу кредитора. Сплата пені не звільняє позичальника від виконання простроченого грошового зобов'язання (пункт 16.3 Договору).

Згідно з п.16.7 Договору до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього договору застосовується строк позовної давності тривалістю у три роки.

Розрахунок заборгованості та надані відповідачем квитанції свідчать, що відповідач належним чином не виконував своїх обов'язків за договором, допускаючи порушення строків сплати чергових платежів, сплату їх у меншому розмірі, ніж передбачено договором, а також у деяких місяцях взагалі несплату заборгованості (ас.21-24, 66-104).

У зв'язку з зазначеними порушеннями кредитного договору на підставі його умов відповідачу була нарахована пеня в розмірі 1% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення, яка за період з 26 липня 2011 року по 22 липня 2014 року становила 15 069 грн.15 коп.

05 серпня 2014 року Банк склав до відповідача вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором (а.с.20). Однак, як того вимагають умови кредитного договору та ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», рекомендованим листом її відповідачу не направив, оскільки матеріали справи не містять доказів зазначеного і Банк на вимогу суду їх не надав.

Таким чином, відповідач не був обізнаний про наявність у нього заборгованості за кредитним договором та був позбавлений можливості здійснити погашення заборгованості.

Встановивши зазначене, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для дострокового повернення кредиту відповідачем, оскільки Банк належним чином не дотримався умов кредитного договору та законодавства щодо можливості дострокового повернення кредиту.

Між тим, висновок суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача пені не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Отже, Банк має право на отримання від відповідача пені за неналежне виконання умов кредитного договору.

За такого, рішення районного суду в частині відмови ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у стягненні з ОСОБА_4 пені підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цієї вимоги у розмірі 15 069 грн.15 коп.

Оскільки рішення суду частково скасоване, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції судовий збір у сумі 225 грн.85 коп.

Посилання відповідача на те, що він не мав заборгованості зі сплати платежів за кредитом, а тому відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог Банку, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються розрахунком, наданим банком, та квитанціями, наданими відповідачем.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задовольнити частково.

Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2015 року в частині відмови ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у стягненні з ОСОБА_4 пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цієї вимоги.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість з пені за кредитним договором №014/08-112/77524 від 26 березня 2008 року станом на 22 липня 2014 року у сумі 15 069 грн.15 коп., а також судовий збір у сумі 225 грн.85 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий Судді