РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1639/15-ц

11 листопада 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Федас І. О.

представника позивача Алексійчука С.В., відповідача ОСОБА_2, прокурора Романюка І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування Костопільської державної адміністрації в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації звернувся до суду в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_5, відповідно до якої просив суд винести рішення яким позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з них аліменти на його утримання в сумі по 300 грн. щомісячно з кожного із відповідачів.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідачі по справі зареєстровані батьками дитини, однак ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не приділяють належної уваги вихованню, навчанню та здоров'ю сина, не цікавляться його життям, не надають жодної матеріальної допомоги, тобто самоусунулись від виховання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Костопільської РДА Алексійчук С.В. позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві та пояснив, що відповідачі не бажають займатися вихованням та утриманням свого сина, не піклується про стан його здоров'я, навчання та майбутню долю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача та вказала, що не заперечує стосовно позбавлення її батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суд невідомі.

Прокурор Романюк І.М. в судовому засіданні висловив свою думку про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що відповідачі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із письмових доказів встановлено, що батько дитини ОСОБА_5 багато років проживає у с. Новосілки Кагарлицького району Київської області, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, веде нездоровий спосіб життя, аліментів на утримання сина не сплачує, жодної матеріальної допомоги не надає, не цікавиться його життям, здоров'ям та навчанням, родинні стосунки між батьком та сином втрачені (а.с.5,13, 15, 17, 19). Матір дитини ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не створила відповідних умов для проживання та виховання сина, не приділяє належної уваги його навчанню, веде нездоровий спосіб життя, не оформила державної соціально допомоги як малозабезпечена сім'я (а.с.6-12, 14, 17, 19).

Згідно характеристики наданої Костопільським РВ УДМС України в Рівненській області відносно ОСОБА_2, вбачається, що остання характеризуються негативно, належного догляду за неповнолітнім сином не здійснює (а.с.23).

25.06.2015 року рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Костопільської районної державної адміністрації за № 16, вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за ухилення від виконання батьківських обов'язків (а.с.20)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації №2083/01-31/15 від 01.07.2015 року вирішено за доцільне позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_5 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23).

Свідок ОСОБА_6, представник обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей, в судовому засіданні повідомила, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 перебував у закладі з 03.06.2015 року по 07.07.2015 року, батьки жодного разу його не відвідували та не цікавились його долею.

Свідок ОСОБА_7, яка працює провідним спеціалістом відділу соціальної роботи Костопільського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, повідомила суду, що відповідачі належним чином не виконують своїх батьківських обов'язків відносно свого ОСОБА_3, батько ОСОБА_5 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків виїхавши в іншу область, будь-яких стосунків не підтримує. Матір неповнолітнього ОСОБА_3 веде антисоціальний спосіб життя, не дбає про нього та не забезпечує достатні умови проживання дитини. Неодноразова профілактична робота соціальних працівників із ОСОБА_2 результатів не дала, адже остання ігнорує рекомендацій, позитивних змін у сім'ї не відбулося.

Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що вона працює педагогом КЗ «Костопільська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» і в даному навчальному закладі навчався син відповідачів ОСОБА_9. Сім'я ОСОБА_2 з 2013 року перебувала на обліку, як сім'я неблагополучних, у зв'язку з тим, що матір неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_2, не створила належних умов для проживання дитини.

Допитаний судом свідок ОСОБА_10, який працює о/у СКМСД Костопільського РВ УМВС України, що він неодноразово відвідував сім'ю ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_9, проводив з ними профілактичні бесіди, однак це будь-яких результатів не дало, матір не виконує своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Крім того, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пленум Верховного Суду України в п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

На підставі наведеного, враховуючи той факт, що відповідачі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та те, що неповнолітній ОСОБА_3 вважає за доцільне позбавити його батьків ОСОБА_2, та ОСОБА_5 батьківських прав стосовно нього, суд дійшов висновку про необхідність позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, способом виконання батьками обов'язку утримання дитини, за рішенням суду є аліменти, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

У судовому засіданні судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є пенсіонеркою, офіційно не працевлаштована, проживає лише на пенсію.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік", затверджено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 вересня - 1455 гривень.

У відповідності, до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком передбачених статтею 184 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що обов'язок по утриманню дитини покладається на обох батьків (ч. 1 ст. 141 СК України), та те, що відповідач ОСОБА_2, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, та те, що неповнолітній син ОСОБА_9 отримує стипендію, суд приходить до переконання, що щомісячний розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача ОСОБА_2 слід призначити у розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 суд вважає її безпідставною, оскільки судом встановлено, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13.05.2005 року присуджено стягнення аліментів з ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Окрім того, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 слід стягнути солідарно у дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 164, 166, 180 - 182, 184 СК України, ст.10, 60, 61, 88, 174, 212, 214-215 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки і піклування Костопільської районної державної адміністрації інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, 1957 року народження та ОСОБА_5, 1960 року народження, батьківських прав стосовно їх неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Передати неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого його влаштування Органу опіки і піклування Костопільської районної державної адміністрації.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 14 липня 2015 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяО. С. Цвіркун