Справа № 342/993/15-ц
Провадження № 2/342/602/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком, за адресою: вул. Садова, 6, с.Острівець Городенківського району Івано-Франківської області.

Позовні вимоги мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Садова, 6 в с.Острівець Городенківського району Івано-Франківської області, належить йому на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 18.08.1989 року. ОСОБА_2 був зятем позивача. Рішенням Городенківського районного суду від 31.07.2015 року шлюб між відповідачем і дочкою ОСОБА_1 розірваний. ОСОБА_2 не проживає в будинку позивача протягом року та має іншу сімю, участі у витратах по утриманню будинку не приймає взагалі, всі витрати по сплаті комунальних платежів ОСОБА_1 несе самостійно. Відповідач перестав бути членом сімї позивача, його реєстрація в будинку має суто формальний характер лише згідно документів, а тому право на користування жилим приміщенням він втратив, проте добровільно вчинити необхідні дії для зняття з реєстраційного обліку відмовляється. Це порушує права позивача та законні інтереси, так як позбавлений можливості оформити субсидію. Через те, що в будинку зареєстрований відповідач, ОСОБА_1 при визначенні субсидії будуть враховуватися і його доходи, яких позивач не отримує. До того ж, останнім часом до них регулярно надходять листи про необхідність погашення кредитних зобовязань відповідача, їм телефонують невідомі люди з погрозами. Відповідач вселився у будинок позивача у 2010 році після одруження з його дочкою, і ніякого вкладу у господарство не зробив, а тому ОСОБА_1 не бачить підстав для будь-яких майнових претензій кредиторів відповідача на майно. Така поведінка ОСОБА_2 негативно впливає на самопочуття позивача, він літня людина, і зайві стреси шкодять його здоровю.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених в ньому підстав, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився із невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 18.08.1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області, жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Острівець по вул. Садова за № 6 належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_1.

З довідки № 601 від 07.09.2015 р., виданої виконавчим комітетом Острівецької сільської ради слідує, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 15.04.1991 р. в господарстві в с. Острівець по вул. Садова, 6 не проживав і не був зареєстрований.

Судом встановлено, що шлюб між дочкою позивача ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується копією рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 31.07.2015 року по справі № 342/672/15-ц.

Згідно довідки № 597 від 04.09.2015 р., виданої виконавчим комітетом Острівецької сільської ради вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, однак не проживає близько року.

Оплату комунальних послуг сплачує позивач ОСОБА_1, про що свідчать копії наданих квитанцій.

Свідок ОСОБА_3 суду дала показання, що відповідач є її колишнім чоловіком, більше року вона з ним не проживає, хоча розірвали шлюб в липні 2015 року. Зазначила, що з ним не спілкується, спільних дітей не має. Відповідач рік тому знайшов собі іншу жінку та в листопаді минулого року забрав речі і пішов з дому.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач більше року не проживає в будинку по вул. Садова, 6 в с. Острівець Городенківського району Івано-Франківської області, хоча зареєстрований в ньому.

Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, перевіривши відповідність позову ОСОБА_1 діючому законодавству України, суд дійшов висновку про задоволення вимог, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що позивач, як власник будинку, є позбавлений можливості у повній мірі використовувати своє право власності у звязку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідача ОСОБА_4, який більше року не проживає за вказаною адресою. Причини відсутності відповідача не є поважними, домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності між власником та відповідачем не було.

Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться по вул. Садова, 6 в с.Острівець Городенківського району Івано-Франківської області.

На підставі ст. ст. 15, 29, 310, 316, ч. 1 ст. 319, ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст. ст. 72, 150 Житлового кодексу України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 218, 224-226, 294, 296 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратив право на користування житловим будинком, за адресою: вул. Садова, 6, с.Острівець Городенківського району Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Федів Л.М.