1Справа № 335/3479/15-ц 2/335/1145/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Шалагінової А.В., при секретарях Смоляк А.К., Школяр К.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2011 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договорами позики від 12 квітня 2007 р. та від 12 грудня 2007 р., укладеними між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що за договором від 12 квітня 2007 р. він передав ОСОБА_2 суму у розмірі 151 000 гривень, що еквівалентна 30 000 доларів США по курсу НБУ. За договором від 12 грудня 2007 р. він передав ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 353 000,00 гривень, що еквівалентна 70 000 доларів США за курсом НБУ. У визначені договорами строки відповідач ОСОБА_2 суму боргу не повернув. Вказував, що з урахуванням офіційного курсу НБУ на час звернення до суду 100 000 доларів США дорівнює 798 970,00 гривень. Відповідача ОСОБА_3 вважав поручителем на підставі пункту 9 зазначених вище договорів позики. Посилаючись на вимоги ст.ст. 532, 526, 553, 554, 1049 Цивільного кодексу України просив стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму заборгованості (том 1 арк. справи 24).

Ухвалою від 7 грудня 2011 р. провадження у справі було відкрито.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2011 р. позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, внаслідок чого з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто солідарно грошовий борг за договором позики від 12 квітня 2007 р. в сумі 239 691,00 гривень, грошовий борг за договором позики від 12 грудня 2007 р. в сумі 559 279,00 гривень, а також судовий збір в розмірі 2 955,00 гривень, а всього 801 925,00 гривень (том 1 арк. справи 1617).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2014 р. у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення було відмовлено (том 1 арк. справи 83)

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 р. заочне рішення суду першої інстанції скасовано в частині солідарного стягнення грошових сум з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ухвалено в цій частині рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині заочне рішення залишено без змін (том 1 арк. справи 129131).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 р. заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2011 р. та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 р. в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з ОСОБА_2 за договором позики від 12 квітня 2007 р. скасовані, а справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (арк. справи 148149).

Таким чином, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2011 р. в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошового боргу за договором позики від 12 грудня 2007 р. в сумі 559 279,00 гривень, а також рішення Апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 на даний час не скасовані та є такими, що набрали законної сили.

20 травня 2015 р. до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договорами позики від 12 квітня 2007 р. та від 12 грудня 2007 р. з урахуванням індексу інфляції в загальному розмірі 5 142 501,84 гривень, 3% річних від простроченої суми у розмірі 437 423 гривень та плати за користування позикою в розмірі 1 454 769 гривень.

9 липня 2014 р. позивач уточнив розрахунок суми позовних вимог, в якому зазначив, що:

за договором від 12 квітня 2007 р. сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період прострочення становить 1 657 296,76 гривень, 3% річних за період прострочення становить 140 907,51 гривень, плата за користування позикою становить 106 303,95 гривень;

за договором від 12 грудня 2007 р. сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період прострочення на дату уточнення позовних вимог становить 3 474 797,62 гривень, 3% річних за період прострочення становить 298 397,33 гривень, плата за користування позикою становить 220 557,22 гривень (том 1 арк. справи 212).

Як вбачається з заяви позивача про уточнення позовних вимог, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу в сумі 798 970 гривень, що була еквівалентна 100 000 доларів США на момент звернення з позовною заявою до суду. З урахуванням того, що на даний час кус долара до гривні значно збільшився, позивач вважає, що стягненню підлягає основний боргу в розмірі 2 245 000,00 гривень, що еквівалентно 100 000 доларів США на момент уточнення позовних вимог. Оскільки сума боргу залишається неповернутою, позивач на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України має право стягнути борг з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Оскільки у договорах від 12 квітня 2007 р. та від 12 грудня 2007 р. не встановлено, що вони є безпроцентними, тому вважає, що він має право на отримання також плати за користування позикою у вигляді процентів в розмірі облікової ставки НБУ (том 1 арк. справи 174175).

У судовому засіданні позивач та його представники підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. В судові засідання, призначені на 8 вересня 2015 р., 23 вересня 2015 р., 2 жовтня 2015 р. відповідач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважав за можливе закінчити зясування обставин по справі та перевірку їх доказами за його відсутності, з урахуванням наданих ним особисто у судових засіданнях заперечень проти позову.

Представники відповідача у судових засіданнях заперечували проти задоволення позову. 2 вересня 2015 р. від них надійшла заява про припинення представництва за довіреністю у звязку з не проведенням відповідачем оплати за надані послуги. Суд вважав за можливе закінчити зясування обставин по справі та перевірку їх доказами за їх відсутності, з урахуванням наданих ними письмових заперечень проти позову.

Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Як зазначалось судом вище, з урахуванням апеляційного та касаційного перегляду рішень у даній справі, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2011 р. в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошового боргу за договором позики від 12 грудня 2007 р. в сумі 559 279,00 гривень, а також рішення Апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 на даний час не скасовані та є такими, що набрали законної сили.

Таким чином, уточнюючи позовних вимог та розрахунок позовних вимог позивачем не було враховано те, що заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2011 р. в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошового боргу за договором позики від 12 грудня 2007 р. в сумі 559 279,00 гривень є таким, що набрало законної сили.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, провадження у даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу за договором позики від 12 грудня 2007 р. в сумі 559 279,00 гривень підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошового боргу за договором позики від 12 грудня 2007 р. в сумі 559 279,00 гривень.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 5 жовтня 2015 р.

Повний текст ухвали виготовлено 9 жовтня 2015 р.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя А.В. Шалагінова