У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ФідоБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Сумської області від 6 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «ФідоБанк» (далі - ПАТ «ФідоБанк») звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2014 року позов ПАТ «ФідоБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ФідоБанк» заборгованість за кредитним договором від 31 березня 2008 року в розмірі 93 692,59 дол. США, що еквівалентно 1 475 623 грн 6 коп.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 6 травня 2015 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «ФідоБанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «ФідоБанк» заборгованість за кредитним договором від 31 березня 2008 року в розмірі 93 692,59 дол. США, що еквівалентно 1 475 623 грн 6 коп.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «ФідоБанк», суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України для пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором до поручителя, а тому дійшов висновку, що порушені права банку підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ФідоБанк», апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем дотримано строки передбачені ч. 4 ст. 559 ЦК України для пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором до поручителя, а тому заборгованість за кредитним договором на користь банку підлягає стягненню солідарно з боржника та поручителя.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального закону та зроблені при повному з'ясуванні всіх обставин справи.

Судами встановлено, що 31 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (далі - ВАТ «Ерсте Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ФідоБанк» та семою Г.М. укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 70 000 дол. США зі сплатою 13,5 % річних та з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 30 березня 2015 року (а. с. 5 - 6).

16 жовтня 2009 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_7 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати за належне виконання ОСОБА_8 умов кредитного договору та додаткових угод до нього (а. с. 24 - 25).

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_8 умов кредитного договору, станом на 12 листопада 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 93 692, 59 дол. США, що еквівалентно 1 475 623 грн 6 коп. (а. с. 22).

1 квітня 2014 року ПАТ «ФідоБанк» було надіслано відповідачам вимоги про виконання умов кредитного договору в десятиденний строк, яка 3 квітня 2014 року була отримана ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а. с. 27 - 29).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843623/ed_2014_01_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843624/ed_2014_01_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843629/ed_2014_09_02/pravo1/T030435.html?pravo=1> порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843701/ed_2014_01_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Пунктом 6.2.3. договору поруки від 16 жовтня 2009 року передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ФідоБанк», апеляційним судом правильно застосовано до спірних правовідносин положення, передбачене ч. 4 ст. 559 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843629/ed_2014_09_02/pravo1/T030435.html?pravo=1>, висновок суду про те, що позивачем дотримано строк для пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором до поручителя є правильними.

Установивши, що оскаржуване рішення відповідає вимогам статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 6 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Ступак