Номер провадження: 22-ц/785/8465/15
Головуючий у першій інстанції Курочка В. М.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Ступакова О.А.

- Варикаші О.Д.

при секретарі - Железнові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Прилиманської сільської ради Овідіопольського району, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про скасування рішень Прилиманської сільської ради, зобов'язання Прилиманської сільської ради розглянути заяву про передачу земельної ділянки в оренду, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 вересня 2015 року, -

встановила:

17 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з названим позовом, в якому зазначив, що з 1994 року його вітчим ОСОБА_7 користувався присадибною земельною ділянкою площею 0,17 га, що розташована по АДРЕСА_1. Рішенням Прилиманської сільської ради від 25.12.2002 р. № 124 ОСОБА_7 за його заявою була передана у власність зазначена вище земельна ділянка площею 0,17 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, але за життя ОСОБА_7 державний акт на право власності на земельну ділянку не отримав та право власності на це майно не зареєстрував тому, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер.

Спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняла його дружина і мати позивача ОСОБА_9, яка 24.10.2003 р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у виді жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_1. 31.10.2003 р. ОСОБА_9 подарувала йому, тобто позивачу, житловий будинок. Після цього він звернувся до Прилиманської сільської ради щодо передачі йому у власність земельної ділянки площею 0,17 га по АДРЕСА_1. Але рішенням від 26.12.2003 р. Прилиманська сільська рада передала йому у власність лише 0,1535 га цієї земельної ділянки і 17.06.2004 р. він отримав державний на право власності на цю земельну ділянку. Решту частину земельної ділянки площею 0,01665 га Прилиманська сільська рада відмовила від передачі йому в оренду, а передала її ОСОБА_1 і ОСОБА_10

Посилаючись, що за життя ОСОБА_7, а потім він, тобто позивач, користувався присадибною земельною ділянкою площею 0,17 га, але Прилиманська сільська рада всупереч положень ст. 120 ЗК України передала йому у власність лише 0,1535 га, а іншу частину цієї ділянки площею 0,01665 га відмовила в передачі в оренду і фактично передала в користування ОСОБА_1 і ОСОБА_10, позивач просив скасувати рішення Прилиманської сільської ради Овідіопольського району від:

- 16.12.2011 р. № 281 -VI «Про затвердження акту інвентаризації земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2»;

- 16.12.2011 р № 281-а-VI «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по складанню державного акта про безкоштовну передачу у власність земельну ділянку орієнтовною площею 0,1309 га ОСОБА_1.»;

- 16.12.2011 р. № 282-VI «Про затвердження акту інвентаризації земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_10, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_3»;

- 16.12.2011 р № 282-а-VІ «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по складанню державного акта про безкоштовну передачу у власність земельну ділянку орієнтовною площею 0,1281 га ОСОБА_10»;

- 31.10.2014 р. № 1236-VI «Про відмову ОСОБА_4 у наданні в оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1»;

Зобов'язати Прилиманську сільську раду розглянути його заяву про передачу йому в оренду земельної ділянки площею 0,01665 га за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_1 і ОСОБА_10 не чинити йому перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,01665 га за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 та залучений судом у якості відповідача правонаступник померлої 30.05.2012 р. ОСОБА_10 ОСОБА_11 просили в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність.

Відповідач Прилиманська сільська рада просила в задовленні позову відмовити та розглянути справу без участі її представника, (а.с. 28-30)

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Прилиманської сільської ради Овідіопольського району, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про скасування рішень Прилиманської сільської ради, зобов'язання Прилиманської сільської ради розглянути заяву про передачу земельної ділянки в оренду, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах скарги і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Прилиманської сільської ради від 25 грудня 2002 року № 124 ОСОБА_7, вітчиму позивача, було безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1, що підтверджено належним чином завіреною копією зазначеного рішення (а.с. 32, 69)

На земельній ділянці по АДРЕСА_1 розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належав ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності, яке видано 25 грудня 2002 року відповідно до рішення Прилиманської сільської ради від 30 вересня 2002 року № 145. (а.с. 65)

За життя ОСОБА_7 державний акт про право власності на земельну ділянку не отримав, не зареєстрував його та не уклав згідно чинного на той час законодавства договір оренди земельної ділянки з Прилиманською сільською радою, а ІНФОРМАЦІЯ_1. помер. (а.с. 87)

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_7 за життя не набув право власності на земельну ділянку, то суд першої інстанції зробив правильний висновок, що земельна ділянка залишилась у власності Прилиманської сільської ради, спадщина на це майно не відкрилась, а відкрилась спадщина лише на розташований на цій земельній ділянці жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до записів земельно-шнурової книги біля належного ОСОБА_7 жилого будинку по АДРЕСА_1 значилась присадибна земельна ділянка площею 0,15 га. (а.с. 66)

24.10.2003 р. дружина спадкодавця ОСОБА_9 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок. При цьому у свідоцтві про право на спадщину за законом було зазначено, що жилий будинок розташований на присадибній земельній ділянці державного фонду розміром 1500 м2, тобто 0,15 га. (а.с. 87)

На підставі нотаріально посвідченого договору дарування 31.10.2003 р. ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_4 зазначений вище жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами. При цьому в договорі дарування, підписаним ОСОБА_4, зазначено, що жилий будинок розташований на земельній ділянці державного фонду розміром 1500 м2, тобто 0,15 га. (а.с. 88)

Ні ОСОБА_9, ні ОСОБА_4 Прилиманською сільською радою рішення про передачу в користування земельної ділянки площею 0,17 га по АДРЕСА_1 не приймалось.

Що стосується наданої позивачем копії рішення Прилиманської сільської ради від 25 грудня 2002 року № 124, у якій зазначено, що ОСОБА_7 було безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,17 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1, то суд першої інстанції обґрунтовано не взяв її до уваги, оскільки вона містить виправлення площі земельної ділянки з 0,15 на 0,17 га та суперечить офіційно завіреній копії цього рішення, наданої сільською радою. (а.с. 32,81)

На підставі рішення Прилиманської сільської ради від 26.12.2003 р. № 290 ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд була передана у власність земельна ділянка площею 0,1535 га, розташована по АДРЕСА_1. Позивач підписав акт встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,1535 га, 17.06.2004 р. отримав державний акт на право власності на цю землю і в установленому законом порядку зареєстрував своє право власності на неї. (а.с. 31, 89-90)

Таки чином матеріалами справи підтверджується, що позивач погодився з рішенням Прилиманської сільської ради від 26.12.2003 р. № 290 щодо розміру присадибної земельної ділянки 0,1535 га по АДРЕСА_1 та в установленому законом порядку набув право власності на цю земельну ділянку.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 155 Земельного Кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу, в редакції станом на 24 та 31 жовтня 2003 року, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Пленум Верховного Суду України в п. 18 постанови від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. № 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу.

В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-УІ.

На підстав наведеного суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що посилання позивача, що він під час набуття права власності на жилий будинок 31.10.2004 р. на підставі ст. 120 ЗК України набув право користування земельною ділянкою площею 0,17 га по АДРЕСА_1, є безпідставними.

Та обставина, що позивач, як він пояснив протягом приблизно 2,5 років після набуття права власності на жилий будинок без будь-яких правових підстав користувався ще і розташованою по сусідству з належною йому на праві власності частиною земельної ділянки площею, не є підтвердженням того, що він в установленому Законом порядку набув право користування цією частиною земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 6.12.2011 року № 281-VI "Про затвердження акту інвентаризації земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_1, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2», було затверджено акт інвентаризації земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ОСОБА_1 загальною площею 0,1309 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд із залишенням їй у користування цієї земельної ділянки.(а.с. 71).

Рішенням Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 16.12.2011 року № 281-а-VI "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по складанню державного акту на безкоштовну передачу в приватну власність земельну ділянку орієнтовною площею 0,1309 га ОСОБА_1.» було надано дозвіл на виготовлення технічної документації по складанню державного акту на безкоштовну передачу в приватну власність вищевказаної ділянки ОСОБА_1 (а.с. 70)

Рішенням Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 16.12.2011 року № 282-VI "Про затвердження акту інвентаризації земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_10, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_3» було затверджено акт інвентаризації земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ОСОБА_10 у зв'язку з проведенням обміру земельної ділянки із залишенням у її користуванні ділянки загальною площею 0,1281 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, (а.с. 78)

Рішенням Прилиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 16.12.2011 року № 282-а-VI "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по складанню державного акту на безкоштовну передачу в приватну власність земельну ділянку орієнтовною площею 0,1281 га - ОСОБА_10» було надано дозвіл на виготовлення технічної документації по складанню державного акту на безкоштовну передачу в приватну власність вищевказаної ділянки ОСОБА_10 (а.с. 79)

Оскільки в суді встановлено і матеріалами справи підтверджується, що будь-яких законних прав та інтересів ОСОБА_4 оспорюваними ним зазначеними вище рішеннями Прилиманської сільської ради порушено не було, то суд першої інстанції правильно вважав, що Прилиманська сільська рада правомірно відмовила позивачу 31.10.2014 р. рішенням №1236-VI у передачі в оренду земельної ділянки площею 0,01665 га по АДРЕСА_1. (а.с. 83)

У зв'язку з тим, що позивач в установленому законом порядку не набув права власності чи користування земельною ділянкою площею 0,01665 га по АДРЕСА_1, відсутні також законні підстави для задоволення його позовних вимог в частині зобов'язання Прилиманської сільської ради розглянути його заяву про передачу йому в оренду земельної ділянки площею 0,01665 га по АДРЕСА_1 та в частині зобов'язання відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_6 не чинити йому перешкод у користування цією земельною ділянкою.

При таких обставинах суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 безпідставні і задоволенню не підлягають.

Що стосується інших доводів зазначених в апеляційній скарзі, то вони спростовуються матеріалами справи та викладеним вище.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги переконливими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Прилиманської сільської ради Овідіопольського району, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про скасування рішень Прилиманської сільської ради, зобов'язання Прилиманської сільської ради розглянути заяву про передачу земельної ділянки в оренду, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В. А. Станкевич

О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков