Провадження № 2/641/211/2015 Справа № 641/9250/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова

головуючого - судді Боговського Д.Є.

при секретарі - Бєловій Т.В., Манжос М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2, третя особа - КП "Жилкомсервіс", про виселення, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Харківська міська рада звернулась до суду з позовом, в якому просить виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з самоправно зайнятого житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, відшкодувати судові витрати, посилаючись на те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова, відображається на балансі КП «Жилкомсервіс». Питання, пов'язані з обліком та розподілом ізольованих приміщень, у тому числі з частковими комунальними зручностями, вирішуються Харківською міською радою та її виконавчим комітетом відповідно до діючого законодавства. Спірна квартира № 820 загальною площею 29,9 м2, з них житловою - 17,2 м2, по АДРЕСА_1 була заселена по ордеру № 1033, виданому на підставі рішення адміністрації і профкому ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» (протокол № 46 від 26.08.2004), на ім'я ОСОБА_4, на одну особу. В 2005 році житловий будинок прийнято до комунальної власності на переданий на баланс КП «Жилкомсервіс». ІНФОРМАЦІЯ_3 наймач ОСОБА_4 помер, його було знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою. При цьому відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» від 05.10.2012 за № 5864 спірну квартиру АДРЕСА_1 самовільно займає рідний син наймача ОСОБА_4 - ОСОБА_2, при цьому останній перебуває на реєстраційному обліку за місцем проживання своєї матері в двокімнатній ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2. Відповідач ОСОБА_2 ігнорує неодноразові приписи щодо звільнення самовільно зайнятої житлової площі, будь-які документи, що надають право відповідачу займати житлове приміщення, Харківської міською радою не видавались.

ОСОБА_2, не погоджуючись із заявленими Харківською міською радою вимогами щодо його виселення, подав до суду зустрічний позов, в якому просить визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1, а також наймачем спірного житлового приміщення.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що він з моменту народження мешкав у спірній квартирі разом із батьком, вони вели спільне господарство, батько неодноразово висловлював бажання зареєструвати його місце проживання в даній квартирі, однак не встиг та у 2009 році помер. І після смерті батька ОСОБА_2 продовжував проживати у спірному житловому приміщенні, регулярно сплачував житлово-комунальні послуги, у 2010 році провів ремонт. При цьому для отримання ОСОБА_2 паспорту громадянина України у 2008 році він зареєстрував своє місце проживання за місце проживання своєї матері, однак в цьому приміщення постійно не проживав. ОСОБА_2 вважає, що всі ці обставини дають достатні підстави стверджувати, що він набув права користування квартирою № 820 по АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача Харківської міської ради - ОСОБА_5 підтримав заявлені первісні вимоги, просив виселити ОСОБА_2 з житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1, в задоволенні вимог ОСОБА_2 просив відмовити, як таких, що заявлені необґрунтовано.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти первісних вимог, заявлених Харківської міської радою, з підстав, викладених в обґрунтування зустрічного позову. Просив відмовити в задоволенні вимог Харківської міської ради, його позов про визнання за ним права користування житловим приміщенням просив задовольнити. Додатково пояснював, що після смерті свого батька в 2010 році він звертався до паспортиста ЖЕКу для реєстрації його у квартирі, однак йому було в усній формі відмовлено.

Представники відповідача ОСОБА_2 за первісним позовом - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні первісного позову, зустрічні вимоги ОСОБА_2 просили задовольнити відповідно до положень ст.ст. 64, 106 Житлового кодексу УРСР. Представник відповідача ОСОБА_6 додатково зазначала, що ОСОБА_2 постійно мешкав із своїм батьком, вони вели спільне господарство, його речі знаходились у спірному приміщенні, що підтверджується діями державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ при примусовому виконанні заочного рішення суду у справі № 641/2537/13-ц.

Представник третьої особи - КП «Жилкомсервіс» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомили, що вони є сусідками відповідача ОСОБА_2, останній мешкав у спірній квартирі з 1990 року разом із батьком, вони вели спільне господарство.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні повідомив, що він є рідним дядьком відповідача, йому достеменно відомо, що відповідач з моменту народження проживав із своїм батьком у спірному приміщенні, останній неодноразово намагався зареєструвати свого сина у цьому приміщенні, однак не встиг. Для отримання паспорту громадянина України племінника була зареєстровано у його матері.

Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд доходить наступного.

Так, згідно ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власті на житловий фонд. Однією з підстав набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою іншим суб'єктам права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 1 ст. 29 Статуту територіальної громади міста Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 04.07.2007 за № 121/07, міська рада є представницьким органом територіальної громади, що здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України і законами України, а також приймає від її імені рішення.

Житловий будинок АДРЕСА_1 є об'єктом комунальної власності територіальної громади міста Харкова, відображений на балансі КП «Жилкомсервіс».

Квартира АДРЕСА_1 заселена відповідно до ордеру № 1033, виданому по рішенню адміністрації і профкому ДП «Завод ім.. Малишева», протокол № 46 від 26.08.2004, на ім'я ОСОБА_4, на одну особу.

В 2005 році будинок АДРЕСА_1 прийнятий до комунальної власності та переданий на баланс КП «Жилкомсервіс».

Відповідно довідки дільниці № 21 КП «Жилкомсервіс» від 05.10.2012 за № 5864 в квартирі АДРЕСА_1 з 1987 року був зареєстрований ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, знятий з реєстраційного обліку 09.12.2009 у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3. Зазначену квартиру самовільно займає син наймача - ОСОБА_2.

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 29.11.2012 за № 3019 ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 разом із матір'ю - ОСОБА_11, з 07.04.2008.

Неодноразово на адресу ОСОБА_2 від Адміністрації дільниці № 21 Комінтернівського району КП «Жилкомсервіс» надходили приписи щодо звільнення самовільно зайнятого приміщення квартири АДРЕСА_1, які ОСОБА_2 ігноруються; ордер, який відповідно до ст.. 58 ЖК УРСР є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення, на ім'я ОСОБА_2 не видавався.

Водночас ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, стверджує, що він з моменту народження проживав разом із своїм батьком у квартирі АДРЕСА_1, вони вели спільне господарство, за життя його батько висловлював бажання зареєструвати за даною адресою сина, однак не зміг, а тому для отримання паспорту громадянина України ОСОБА_2 було зареєстровано за місцем проживання його матері - в квартирі АДРЕСА_2, в якій він не проживав.

ОСОБА_2 посилається на те, що відповідно до положень ст. 64 ЖК УРСР він є членом сім'ї наймача, оскільки постійно проживав разом із наймачем, вів із ним спільне господарство, що підтверджується показаннями свідків.

Відповідно до положень ст.. 106 ЖК УРСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом із ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження його постійного проживання разом із батьком та ведення спільного господарства, що надає йому право вимагати визнання за ним права користування житловим приміщенням та визнання його наймачем спірного житлового приміщення.

Суд критично оцінює показання свідків, оскільки вони повідомляли, що новонароджена дитина - відповідач у справі, мешкала лише разом із своїм батьком та вели спільне господарство. В матеріалах справи наявні письмові докази того, що лише після смерті основного наймача відповідач почав сплачувати комунальні послуги.

Не приймає до уваги суд і посилання відповідача на наявність бажання батька зареєструвати його у спірному приміщенні, оскільки цьому не надано жодних підтверджень, відсутня відмова відповідних органів в реєстрації місця проживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1.

Не приймає до уваги суд і посилання відповідача на вимушену, без його згоди, реєстрацію місця його проживання за місцем проживання його матері лише з метою оформлення паспорту громадянина України, оскільки цей документ фізична особа отримує, коли їй виповнюється 16 років. ОСОБА_2 мав отримати паспорт у 2005 році, при цьому згідно наданої довідки був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 в квітні 2008 року, пояснень щодо зволікання при оформленні паспорту ОСОБА_2 не надано.

Порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах перебувають в Україні, визначено ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003.

Відповідно до ст. 3 цього закону, реєстрацією є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце

проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла; довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Матеріалами справи підтверджується, що єдиним зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 з 07 квітні 2008 року та по теперішній час є житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2, а тому відсутні будь-які підстави визнавати його наймачем іншого житлового приміщення або надавати йому право користування іншим житловим приміщенням без годи власника цього приміщення.

Відповідно до ст.. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частина 3 ст. 116 ЖК УРСР передбачає, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, суд вважає, що первісні позовні вимоги Харківської міської ради заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів; зустрічні вимоги ОСОБА_2 завлені необгрунтовано, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Харківської міської ради задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН НОМЕР_1, з самоправно зайнятого житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради судовий збір в розмірі 114,70 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Д. Є. Боговський