Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 333/3344/15-ц Головуючий у 1 інстанції Варнавська Л.О.
Номер провадження 22-ц/778/5272/15 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідачкою була розповсюджена недостовірна інформація через звернення до «Урядової гарячої лінії »про те, що він в листопаді 2014 року пошкодив державну власність - автомобіль, потрапивши у дорожньо-транспортну пригоду у стані алкогольного сп'яніння.

Проведеною службовою перевіркою було встановлено, що в листопаді 2014 року дійсно мало місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_3 отримав травми, при цьому він перебував за кермом службового автомобіля в тверезому стані.

Розповсюдження недостовірної інформації, яка порушила його звичайний спосіб життя, змусила докладати зусиль для спростування вказаного факту.

Діями відповідачки ОСОБА_3 спричинені моральні страждання. В нього погіршилось самопочуття, він змушений був збирати відповідні довідки для спростування недостовірної інформації, що призвело до погіршення його здоров'я, страждань .

Розмір моральних збитків позивач оцінив в 10000 грн.

На підставі викладеного позивач просив суд визнати відомості, поширені відповідачкою 06 квітня 2015 року через звернення до Урядової гарячої лінії про те, що « ОСОБА_3 в листопаді 2014 року пошкодив державну власність - автомобіль, потрапивши в дорожньо-транспортну пригоду у стані алкогольного сп'яніння » - недостовірними та такими, що порушують честь і гідність позивача, та стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно до вимог ст.. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до вимог ч.1 ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

За змістом ст. 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена.

За вимогами ст.23 ч.1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як роз'яснено у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Судом першої інстанції встановлено ,що 06.04.2015 року ОСОБА_4 звернулась до Урядової гарячої лінії з усною заявою про те,що ОСОБА_3 в листопаді 2014 року скоїв ДТП в стані алкогольного сп»яніння,внаслідок чого був пошкоджений автомобіль,що є державною власністю.

Із матеріалів справи видно ,що дійсно 03 листопада 2014 року на службовому автомобілі УАЗ-315195-030 М р/н НОМЕР_1 ОСОБА_3,який керував автомобілем, скоїв ДТП,внаслідок якої були завдані тілесні ушкодження йому і пасажиру автомобіля ОСОБА_5,а автомобілю- технічні ушкодження, що не оспорюється позивачем ОСОБА_3.і підтверджується постановою ст.слідчого СВ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області про закриття кримінального провадження від 19.12.2014р.(а.с.34), постановою судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16.01.2015 року (а.с.35), Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» від 27.01.2015р(а.с.8-14).

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції виходив із того,що ,звертаючись до урядового контактного центру з заявою про скоєння позивачем дорожньо-транспортної пригоди у нетверезому стані,відповідачка реалізувала своє конституційне право, передбачене ст.40 Конституції України, на звернення з заявою до уповноважених органів, що не є поширенням недостовірної інформації.

Судова колегія вважає такі висновки суду щодо права відповідачки на звернення до «Урядової гарячої лінії» є правильними, такими,що відповідають встановленим обставинам справи, вимогам закону.

Позивач посилається на те,що відповідачка розповсюдила про нього негативну інформацію,яка не відповідає дійсності,зокрема, про те,що під час ДТП він знаходився у нетверезому стані.,звернувшись до урядової гарячої лінії на контактний телефон з заявою від 06.04.2015р.

Відповідачка не оспорює факт звернення нею з заявою до Урядової гарячої лінії про скоєння позивачем ДТП і завдання державі майнової шкоди,проте заперечує проти того,що у своїй заяві посилалась на перебування позивача під час ДТП у нетверезому стані.

Згідно до інформації ДУ «Урядовий контактний центр»№1176-15 від 01.07.2015р. , наданої на запит Комунарського районного суду м. Запоріжжя(а.с.31,32), 06.04.2015р. ОСОБА_4 зверталась з заявою на телефон Урядової гарячої лінії про те,що у листопаді 2014 року ОСОБА_3 пошкодив державну власність- автомобіль УАЗ,потрапивши у ДТП у стані алкогольного сп»яніння, проте на запит суду керівник установи повідомив,що надати аудіо запис заяви ОСОБА_4 неможливо через його відсутність з технічних причин.

Таким чином інформація щодо наявності достовірного доказу - аудіо запису звернення відповідачки до Урядової гарячої лінії,відсутня. Повідомлення,яким переданий загальний зміст звернення, є опосередкованим доказом,який не підтверджується іншими доказами у справі, а тому підстав вважати розповсюдження відповідачкою недостовірної,негативної інформації про позивача немає.

Оскільки звернення відповідачки ОСОБА_4 до Урядового контактного центру ,який приймає звернення громадян по телефону,реєструє їх, розподіляє відповідно до компетенції органів виконавчої влади та здійснює моніторинг їх розгляду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 2009 року №898, здійснено нею у встановленому законом порядку і в цілому правдивість інформації підтверджується доказами у справі , то вона не може вважатись недостовірною . Метою заяви є саме перевірка викладених фактів і відповідне реагування установ,до компетенції яких це входить .

З урахуванням зазначеного судова колегія вважає не доведеним розповсюдження відповідачкою ОСОБА_4 недостовірних відомостей про позивача ОСОБА_3, а саме те,що він під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп»яніння, а тому в цій частині рішення суду підлягає зміні.

Разом із тим висновки суду про те,що факт поширення недостовірної інформації, порушення особистого немайнового права ОСОБА_3, завдання йому моральної шкоди діями відповідачки ОСОБА_4 не встановлений, відповідає обставинам справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 277 ЦК України, ст. 30 ЗУ "Про інформацію", враховуючи роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 грудня 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на те,що діями відповідачки йому завдана моральна шкода на суму 10 000гр., на його право відшкодування моральної коди, є неспроможними,оскільки за змістом вимог ст.15 ч.1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, проте факт порушення прав позивача і завдання йому неправомірними діями відповідачки моральної шкоди судом не встановлений і не підтверджується здобутими доказами.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2015 року у даній справі змінити.

Виключити із рішення висновки суду про повідомлення ОСОБА_4 06.04.2015р. до «Урядової гарячої лінії» про знаходження ОСОБА_3 у стані алкогольного сп»яніння під час дорожньо-транспортної пригоди.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: