Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1256/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Кулініч К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської областасті про визнання права власності за набувальною давністю

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися з цим позовом до суду, посилаючись на те, що вини 5 жовтня 1991 року уклали шлюб, який був зареєстрований в Ряснопільській сільській раді Березівського району Одеської області. Оскільки молода сім`я на той час вони мали можливість придбати житло, то було вирішено його придбати у ОСОБА_3, оскільки влаштовував технічний стан та вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Так як попередньою власницею житлового будинку була ОСОБА_3, право установчі документи на житловий будинок у неї були відсутні і тому була усна домовленість про купівлі.-продаж вищевказаного будинку разом з господарськими прибудовами. В вересні 1996 року колишня господарка померла.

вони за домовленістю з попередньою власницею житлового будинку разом зі своєю сім'єю після сплати останній грошових коштів придбали будинок АДРЕСА_1 , та фактичну з часу придбання і по теперішній час безперервно та й відкрито користується ним як власним і в ньому проживають. На потязі всього часу користування вказаним будинком та земельною ділянкою, на якій він розміщений, вони регулярно сплачують всі комунальні платежі за послуги електрогазопостачання, зв'язку, а також земельний податок та здійснює капітальний та поточний ремонти. Так як ними 24.07.2014 року було замовлено та виготовлено ТОВ «Березівське районне Бюро Технічної інвентаризації» технічний паспорт на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 та 25.08.2015 року довідку - характеристику на будинок. Позивачі 29.07.2015 року звернулися в Реєстраційну службу по Березівському району Березівського МУЮ в Одеській області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно житлового будинку. Однак 17 серпня 2015 року за №23714410 отримали від державного реєстратора прав на нерухоме майно Рішення «про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень». Враховуючи те, що ними не оформлено їх право власності на житловий будинок, їх спільний син не може отримати паспорт. Оскільки вони безперервно користуються нерухомим майном та відкрито й добросовісно володіють ним вже більше п'ятнадцяти років, витрачаючи, при цьому, кошти на його обслуговування, тому просять визнати за ними право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю.

Представник Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області в судове засідання не з`явився, однак своєю заявою від 25.09.2015 року вх..№5187 та 27.10.2015 року позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував.

Заслухавши представника позивачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа набуває право власності на чуже нерухоме майно, якщо вона добросовісно заволоділа цим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років.

Відповідно до змісту положень ст.344 ЦК України набуття права власності на майно за набувальною давністю є самостійною підставою набуття права власності. В зазначеному випадку право власності на нерухоме майно набувається за рішенням суду (ч.4 ст.344 ЦК України).

Пунком 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК передбачається, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Судом встановлено, що 24.07.2014 року був виданий технічний паспорт на ім.`я ОСОБА_2; свідоцтво про право власності (а.с.21,37).

Як слідує з пояснень представника позивачів, які фактично не оспорюються представником Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, вказаний будинок був куплений за усною домовленістю, так як у колишньої власниці не було право установчих документів на будинок, яким по теперішній час безперервно, відкрито та добросовісно володіють разом зі своєю сім'єю позивачі.

При цьому, до доводів сторін про наявність набувальної давності суд ставиться позитивно і вважає, що вони є такими, що заслуговують на увагу та не суперечать положенням вищенаведеної норми матеріального права.

Пленум вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Матеріалами справи, крім пояснень сторін, які вважати недостовірними у суду підстав немає, також підтверджується, що позивачі безперервно та відкрито володіють будинком та земельною ділянкою, на якій він розміщений, саме з 1996 року.

При вирішенні спірного питання суд звертає увагу, що встановлення добросовісності заволодіння чужим майном повною мірою залежить від підстав придбання цього майна.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в діях позивачів наявна добросовісна поведінка щодо заволодіння з часу передання грошей відповідачеві нерухомим майном.

Керуючись ст.ст.10,60,212 ЦПК України, ст.344 ЦК України

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме житловий будинок с господарськими будівлями загальною площею 69,5 кв.м, житловою площею 52,4 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: