Справа №751/6434/15-ц
Провадження №2/751/1252/15
Рішення

Іменем України

02 жовтня 2015 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

при секретарі Дасюк Н. В.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

Встановив:

ОСОБА_3 звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_4 міської ради просить визнати за ним право власності на 7/12 частин житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_5, померлої 06.01.2015 року.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що є спадкоємцем першої черги за законом на майно, що залишилося після смерті його матері ОСОБА_5, що померла 06.01.2015 року. До складу спадщини входить 7/12 частин житлового будинку №46/2, що розташований в м. Чернігові по вул. Черкаській, але дане майно покійною не зареєстровано в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, право власності в КП МБТІ не зареєстровано. Таким чином, отримати свідоцтво про право власності на даний житловий будинок він не може, оскільки відсутній на нього правовстановлюючий документ.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, при цьому посилався на обставини, викладені в позові та письмових поясненнях (а.с.116-117). Доповнив, що факт недотримання процедури реєстрації нерухомого майна спадкодавцем ОСОБА_5, у відповідності до частини 2 статті 12 ЦК України не є підставою припинення права власності на спадщину, яка належить позивачу з часу відкриття. Надати правовстановлюючий документ на спадковий будинок позивач не може у зв'язку з його відсутністю, тому єдиним засобом захисту цивільних прав є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні повністю.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, інвентаризаційну справу № 12601 на садибу № 46 по вул.Черкаській у м.Чернігові, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до дублікату договору міни від 20 квітня 1983 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_5 обмінює належну їй 1/4 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що розташована в м.Чернігові по вул.Богунського, 21 на 7/12 частин незавершеного будівництвом будинку (98 % готовності), що розташований в м.Чернігові по вул..Черкаській, 46. Згідно умов договору ОСОБА_5 зобовязується добудувати будинок (а.с.113).

Відповідно інформаційної довідки КП ОСОБА_4 МБТІ від 31.01.2015 року № 219 (а.с.89), станом на 31.12.2012 року право власності на вказану частина будинку не зареєстровано, станом на 31.01.2015 року відсутні дані щодо технічної характеристики обєкта.

06 січня 2015 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8).

З копії спадкової справи (а.с.102-115) вбачається, що спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_5 є її син позивач по справі, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.102).

Однак, відповідно довідки приватного нотаріуса ОСОБА_7 від 29.09.2015 року, свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований у м. Чернігові по вул. Черкаській, 46, ОСОБА_3 не видано, так як із наданих документів неможливо визначити обсяг та безспірність спадкового майна, у тому числі: відсоток готовності незавершеного будівництвом будинку, встановлення часу завершення будівництва, з метою визначення законодавства, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно (а.с.115).

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Виходячи з ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. (стаття 182 ЦК України).

Наведена норма закону не встановлює будь-яких винятків із загального правила про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Отже, право власності на новостворюване нерухоме майно виникає лише після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності на це майно. До цього моменту нерухомого майна юридично не існує, а згідно з ч.3 ст. 331 Цивільного кодексу України забудовник вважається лише власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі такого будівництва (створення майна).

Відповідно до приписів ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.3ст.10, ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів на підтвердження відсотку готовності незавершеного будівництвом спірної частини будинку та часу завершення будівництва, а саме закінчення будівництва до 05.08.1992 року. Крім того, не надано доказів, що спірна частина будинку була здана в експлуатацію на час спорудження.

Вказаних даних не містять і матеріали інвентаризаційної справи № 12601 на садибу № 46 по ву.Черкаській у м.Чернігові.

Спірна частина житлового будинку за життя забудовника ОСОБА_5 в експлуатацію не приймалася, своє право власності на цю частину будинку померлий спадкодавець не реєструвала, що у відповідності до положень ч.2 ст.331 ЦК України свідчить про те, що ОСОБА_5 право власності на 7/12 частину будинку за свого життя не набула; а тому, згідно ст.1218 ЦК України, право власності на 7/12 частин житлового будинку, що розташований в м. Чернігові по вул. Черкаській, 46 не може увійти до складу спадщини після померлої ОСОБА_5

Слід зауважити, що, оскільки будівництво спірної частини житлового будинку відбувалось не самочинно, права та обовязки померлої як забудовника вказаної частини садиби, входять до складу спадщини після її смерті, проте позивачем не заявлялось такої позовної вимоги, як визнання за ним в порядку спадкування після померлої права забудовника, що, однак, не унеможливлює подальше звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 213-215, 218, 292 ЦПК України, ст..182, 331, 1218, 1268 ЦК України, суд,

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. В. Маслюк