Справа № 780/225/15-ц Головуючий у І інстанції Денисенко Н.О.
Провадження № 22-ц/780/4866/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22 22.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Воробйової Н.С., Верланова С.М.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Селянського фермерського господарства "РИСК" Згурівського раону Київської області, третя особа Відділ Держземагенства у Згурівському районі Київської області про визнання договору оренди землі недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на та, що у 2010 році між нею та відповідачем СФГ «Риск» укладено договір оренди землі, який набрав чинності з моменту його державної реєстрації 11 травня 2012 року.

За умовами договору, позивач передала відповідачу СФГ «Риск» у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею, що розташована на території Турівської сільської ради та належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 246081 від 30.01.2000 року.

Позивач вважала, що вказаний договір є недійсним у звязку із відсутністю в ньому наступних обовязкових умов: кадастрового номера земельної ділянки, строків передачі земельної ділянки в оренду, розміру пені за несвоєчасну сплату орендної плати, умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Крім того, серед додатків до договору оренди відсутні план або схема земельної ділянки, що передається в оренду, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлені земельні сервітути, а також акт визначення меж земельної ділянки в натурі.

Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд визнати недійсним вказаний договір оренди землі та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 23 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду першої інстанції і хвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір оренди земельної ділянки укладено з дотриманням вимог законодавства, чинного на час його укладення, а позивачем не доведено в чому саме полягає порушення прав та законних інтересів позивача у звязку із відсутністю визначених істотних умов договору та істотність таких порушень.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позиваці ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею, що розташована на території Турівської сільської ради Згурівського району, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 246081 виданим 30.12.2001 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 71.

В державному акті кадастровий номер земельної ділянки не зазначений, земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :07:008:0036.

14 березня 2010 року між позивачкою та відповідачем СФГ «Риск» укладено договір оренди землі № 270, який було зареєстровано відділом Держкомзему у Згурівському районі 11.05.2012 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.05.2012 року № 00961.

Земельна ділянка була передана орендодавцю, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 14.03.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на момент укладення спірного договору оренди землі, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відповідно до п.5, 9 оспорюваного договору оренди, строк договору оренди становить десять років та передбачено , що у разі невнесення орендної плати у визначений строк, справляється пеня у розмірі, погодженому за згодою сторін, в процентах до несплаченої суми за кожен день прострочення

За таких обставин, суд першої інстанції вірно виходив із необґрунтованості доводів позивача про відсутність у вказаному договорі строків передачі земельної ділянки в оренду та розмір пені і не брав ці доводи до уваги як підставу для визнання договору оренди недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не узяв до уваги відсутність в оспорюваному договорі такої істотної умови, як умова передачі земельної ділянки в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, колегія суддів вважає безпідставними з таких міркувань.

З огляду на вищевказані вимоги закону, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки спірні земельні ділянки не передані орендарем у заставу та не внесені до статутного фонду, отже, матеріали справи не містять даних, що порушуються законні права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди землі вказаної умови.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в оспорюваному договорі, відсутній кадастровий план земельної ділянки, план або схема земельної ділянки як на підставу визнання договору недійсним колегія суддів не бере до уваги, оскільки матеріали справи не містять даних, що у сторін виникали сумніви у ідентифікації чи місцезнаходженні земельної ділянки або інших даних про порушення прав позивача.

Отже, матеріали справи не містять даних про порушення прав позивача у звязку з відсутністю у договорі оренди певних умов, які передбачені ст. 15 Закону України "Про оренду землі".

Враховуючи, що сторони погодили між собою всі істотні умови договору, про що свідчать їх підписи на договорі. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що волевиявлення сторін було вільним і відсутні передбачені законом підстави для визнання вказаного договору оренди недійсним.

За таких обставин рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 23 червня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді