У х в а л а

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Леванчука А.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа - ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Київської області від 06 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 06 лютого 2008 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі ‒ ПАТ «Промінвестбанк», банк) та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого він отримав кредитні кошти у розмірі 100 тис. грн. На забезпечення виконання умов цього договору банк того ж дня уклав із нею договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка площею 0,208 га, розташована на території с. Кодаки Васильківського району Київської області.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2010 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Промінвестбанк» стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 116 475 грн. 58 коп. У подальшому, 06 травня 2014 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу вчинив виконавчий напис, яким запропонував у рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 168 748 грн. 46 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки.

Посилаючись на те, що 17 грудня 2012 року ПАТ «Промінвестбанк» відступило право вимоги за вказаними вище договорами товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ‒ ТОВ «Кредитні ініціативи»), а також на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не встановив безспірності заборгованості та не врахував того, що в даному випадку має місце подвійне стягнення заборгованості за кредитом, позивачка просила визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений 06 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Матвеєвим В.А., таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 06 травня 2015 року рішення місцевого суду скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що визначена у виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною, оскільки між боржником та банком існує судовий спір з цього приводу. Крім того, суд послався на те, що нотаріусом допущено подвійне стягнення заборгованості, оскільки визначена нотаріусом сума заборгованості включає в себе заборгованість, стягнуту судом, яке підлягає примусовому виконанню.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що наявність судового рішення, яке не виконано, не позбавляє банк права на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки боржник та іпотекодавець є відмінними.

Проте повністю з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 06 лютого 2008 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 100 тис. грн.

На забезпечення виконання умов кредитного договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_3 договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка площею 0,208 га, розташована на території с. Кодаки Васильківського району Київської області.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2010 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Промінвестбанк» стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 116 475 грн. 58 коп.

17 грудня 2012 року ПАТ «Промінвестбанк» відступило право вимоги за вказаними вище договорами ТОВ «Кредитні ініціативи».

06 травня 2014 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу вчинив виконавчий напис, яким запропонував у рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 168 748 грн. 46 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалась на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не встановив безспірності заборгованості та не врахував того, що в даному випадку має місце подвійне стягнення заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, у цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (який діяв на час вчинення нотаріусом виконавчого напису), нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок апеляційного суду про безспірність заборгованості боржника.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-141цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Наведеного суд апеляційної інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про безспірність кредитної заборгованості при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом.

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що розмір кредитної заборгованості у виконавчому написі значно перевищує розмір заборгованості, стягнутої судовим рішенням, а також не врахував того, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не довело факту інформування ОСОБА_3 про збільшення розміру кредитної заборгованості, забезпеченої іпотекою.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив усі фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно визначився із тим, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню, правильно та обґрунтовано задовольнив позов і визнав виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 06 травня 2015 року скасувати, заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

А.О. Леванчук