У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг груп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про визнання прилюдних торгів та протоколу проведення прилюдних торгів недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою її представником ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Херсонської області від 28 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 19 квітня 2013 року відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 за ціною 90 775,20 грн, переможцем яких визнано ОСОБА_6 Позивач вказує на те, що прилюдні торги проведені з порушенням норм ст. ст. 43, 48 Закону України «Про іпотеку», оскільки її як іпотекодателя не було повідомлено про початкову ціну квартири для продажу з прилюдних торгів. Крім того, її не було повідомлено про день, час та місце проведення прилюдних торгів; висновку щодо вартості майна, постанову про організацію і призначення торгів вона не отримувала; площа квартири, що продана з торгів, не відповідала площі, вказаній у договорі іпотеки. Такі порушення вплинули на законність торгів, тому їх результати, протокол проведення і видане на їх підставі свідоцтво просила визнати недійсними.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 грудня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 28 березня 2014 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Херсонської області від 28 березня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Судами встановлено, що 30 червня 2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за яким ОСОБА_3 отримала кредит в сумі 15 000 доларів США строком до 30 березня 2020 року. Крім того, цього ж дня і між тими ж сторонами укладений договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку належну їй квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 травня 2011 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 17 330,67 доларів США.

19 липня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні складено акт опису й арешту квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку експерта від 9 листопада 2012 року ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_1 становить 113 469 грн.

Згідно протоколу № 22-0167/13 від 19 квітня 2013 року проведення прилюдних торгів їх переможцем визнано ОСОБА_6

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що публічні торги з реалізації нерухомого майна проведені з дотриманням вимог чинного законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що з урахуванням суб'єктного складу осіб права позивача поновлені не будуть.

Такий висновок ґрунтується на фактичних обставинах, встановлених судом, і відповідає вимогам закону.

Нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038, визначено загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів. Разом з тим, нормами Закону України «Про іпотеку», зокрема статтями 33, 41-49, визначено спеціальний порядок реалізації з прилюдних торгів предмета іпотеки.

У разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасове положення. Норми Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовуються. Саме така правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року № 6-174цс14.

Установивши під час розгляду справи, що майно було реалізовано на прилюдних торгах на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості при відсутності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд апеляційної інстанції вірно встановив характер спірних правовідносин та дійшов правильного висновку про те, що правовідносини з реалізації квартири АДРЕСА_1 врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 27 жовтня 1999 року № 68/5.

За правовою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи № 6-116цс12 у постанові від 24 жовтня 2012 року, у випадку порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, складання за їх результатами акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Тому визнання прилюдних торгів та протоколу їх проведення недійсними вирішує питання про права та обов'язку покупця, яким за матеріалами справи є ОСОБА_6, як сторони оспорюваного правочину, що до участі у справі не притягнутий.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною 1 статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом апеляційної допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, оскільки висновки суду апеляційної інстанції щодо самостійного способу оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та щодо неправильного визначення суб'єктного складу осіб - не спростовуються і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 28 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін С.О.Карпенко Д.О.Остапчук В.О.Савченко