Справа № 569/9726/15-ц
"09" листопада 2015 р. м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючого судді Кучиної Н.Г.
при секретарі Соломон О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання батьківства.
Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання батьківства. В позовній заяві просить суд, визнати, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, крім того просить суд змінити прізвище ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на ОСОБА_2.
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив позов задоволити в повному обсязі.
Третя особа ОСОБА_3 судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомила
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомив, однак подав письмову заяву, в якій, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглядати у його відсутність. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦК України.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Судом встановлено, що з 1995 p. ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3
В березні 1999 року, вони припинили спільне подружнє життя, в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 був позбавлений волі та відбував покарання в Полицькій виправній колонії №76. в с. Іванчі, Володимирецького району Рівненської області.
04.04.2003 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано, актовий запис № 245 від 04.04.2003 р. (а.с.3).
Від спільного життя 04.02.2003 року у них з відповідачем народилася донька, ОСОБА_4, батьком якої у свідоцтві про народження, був записаний ОСОБА_3, актовий запис № 463 від 18.03.2003р.(а.с. 4).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вели спільне господарство, останній брав участь у вихованні та утриманні доньки, неповнолітню дитину ОСОБА_4, називає донькою.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.
Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.
На підставі вищевикладеного, враховуючи, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 народилася 04 лютого 2003 року, тобто до набрання чинності СК України, до зазначених правовідносин слід застосовувати норми КпШС України.
Так, частинами 2-3 статті 53 КпШС України передбачено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також дитини після досягнення нею повноліття.
При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 9 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», убачається, що відповідно до ст. 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або оспорюють заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактично шлюбних стосунках, проживали однією сімєю.
04.02.2003 року у них з відповідачем народилася донька, ОСОБА_4, батьком якої у свідоцтві про народження, був записаний ОСОБА_3, ( оскільки шлюб не було розірвано) актовий запис № 463 від 18.03.2003р.(а.с. 4).
Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Виходячи зі змісту положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, а утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України у постанові № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.
Суд виключає відомості про батьківство третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 з актового запису про народження дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 463.
Враховуючи викладене, а також визнання ОСОБА_2 свого батьківства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягають задоволенню. При цьому суд приймає до уваги, що оскільки правовідносини між сторонами щодо батьківства врегульовані ст. 53 КпШС України, якою передбачено термін "встановлення батьківства", а не "визнання" його, як це визначено ст. 128 СК України, слід встановити батьківство відповідача відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.
Окрім того, суд рахує за потрібне змінити прізвище ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на ОСОБА_2.
На підставі викладеного, ст.ст.51,52,53 КпШС,ст. 135 СК України,Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись ст.ст.10,11,57,60,212, 213,215 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання батьківства задоволити частково.
Встановити батьківство ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, про що внести відомості до актового запису № 463 від 18 березня 2003 року про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.
Виключити запис про ОСОБА_3, як батька дитини ОСОБА_4, з актового запису № 463 від 18 березня 2003 року про народження дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.
Змінити прізвище ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на ОСОБА_5.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина