Справа № 489/3846/15-ц
Номер провадження 2/489/1917/15
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі - позивачі) до ОСОБА_3 (далі-відповідач) про стягнення компенсації матеріальної та моральної шкоди,

встановив

У червні 2015 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їм на праві власності належить квартира, яку орендував відповідач. Внаслідок умисного пошкодження відповідачем майна, позивачу завдана матеріальна шкода.

Просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 21000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000, 00 грн., витрати, пов'язані зі складанням позову у розмірі 300 грн.

Позивачі в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, вказав, що дійсно винаймав квартиру, його знайомий пошкодив майно, однак не погоджується з вартістю.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з надання в оренду власного чи орендованого нерухомого майна. (а. с. 12)

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.02.2015 будинок 3 за адресою: вул. Поздовжня друга в м. Миколаєві належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а. с. 14).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0002343 за фактом умисного пошкодження майна позивача ОСОБА_1, кімната у вказаному будинку була здана в оренду відповідачу з 15.05.2015 по 16.05.2015.

Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 11.07.2015 встановлено, що 16.05.2015 відповідачем умисно пошкоджено майно ОСОБА_1 (диван, 2 вхідні двері, лінолеум), заподіявши матеріальну шкоду на загальну суму 21000 грн. Встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 194 КК України, у зв'язку з тим, що завдана шкода у розмірі 21000 грн. не є "великим розміром", чого вимагає диспозиція статті.

Відповідно до рахунку на оплату №154075/007744 від 16.09.2015 загальна вартість пошкодженого майна становить 19223,45 з урахуванням ПДВ..

Крім того, позивачами сплачено 300 грн. за надання правової допомоги, що підтверджується довідкою від 04.06.2015. (а. с. 16)

Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором, або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначене позивачами пошкоджене майно складається з: лінолеума, замка врізного ОСОБА_4 WC-AL-NI з ручками, дивану Монтерей 3900*2280 мм крістал денім+луіза блю Б, дверей метал. SXT - 139 ліва лак/молотк.+ручка+в. секрет+в. накл., дверного полотна ПВХ овал 80 каштан. Все перелічене майно, окрім дивану, є речами, що внаслідок їх пошкодження не можуть використовуватись надалі за їх цільовим призначенням, відновлювальному ремонту не підлягають. Тому зазначена в рахунку на оплату №154075/007744 вартість вказаних предметів з урахуванням ПДВ підлягає стягненню з відповідача.

Проте суд не погоджується з доводами позивачів щодо стягнення з відповідача вартості дивану у розмірі 9249,96, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи. Відповідно до розписки від 16.05.2015 позивач зазначив, що диван був пошкоджений на суму 2500 грн., що за таких обставин і підлягає стягненню з відповідача.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який на думку суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів у справі, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер та тривалість страждань, завданих позивачам внаслідок пошкодження їх майна, тривалість цих страждань, і наслідків, що наступили та їх характер, вважає за необхідне стягнути з відповідача в справі на користь позивачів моральну шкоду в розмірі 500,00 гривень.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 106,23 грн., пропорційно до задоволеної частини вимог, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, 18.07.1994 р. н., народився у м. Миколаїв, ідент. номер НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий Центральним РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію матеріальної шкоди в сумі 10623 (десять тисяч шістсот двадцять три) грн. 50 коп. та компенсацію моральної шкоди 500 (п'ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 106,23 грн. та витрати на правову допомогу 300 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 243,6 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв