Номер провадження: 22-ц/785/7532/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Суворова В.О., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 29 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 «Про розірвання договору будівельного підряду, стягнення суми передоплати за договором, штрафних санкцій, моральної шкоди та витрат на юридичну допомогу», -

ВСТАНОВИЛА:

25.02.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, по якому просила розірвати договір будівельного підряду № 20 від 16.09.2013 року, укладений між нею та відповідачем, стягнути суму передоплати за договором у розмірі 36600 грн., штрафні санкції у розмірі 461121,30 грн., моральну шкоду у розмірі 50000 грн. та витрати на юридичну допомогу у розмірі 1000 грн.

В обґрунтовання вимог, позивач посилалась на те, що 16.09.2013 року між сторонами був укладений договір будівельного підряду № 20, відповідно до п. 1.1. якого виконавець (відповідач) зобов'язався виготовити та встановити на об'єкті вироби в кількості та якості відповідно до додатку 1 договору. Загальна вартість договору склала 36510 грн., відповідно до додатку № 1. Пунктом 2.2. вказаного договору передбачена передоплата у розмірі 50 відсотків загальної вартості договору, а саме 18255 грн., яку було внесено позивачем у грудні 2013 року. Крім того, вона здійснювала і надалі оплату, не дочікуючись виконання робіт та в результаті сплатила вього 36600 грн. Однак до теперішнього часу, незважаючи на її не одноразові звернення до відповідача з вимогою виконати столярні вироби або повернути гроші, останній не виконав зобовязання за договором та не повернув гроші, сплачених у передоплату.

Позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач, будучи сповіщеним належним чином, до суду не зявився.

Заочним рішенням Южного міського суду Одеської області від 29.07.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 частково задоволені: розірвано договір будівельного підряду № 20 від 16.09.2013 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2, стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми передоплати за договором будівельного підряду № 20 від 16.09.2013 року у розмірі 36600 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн., вирішено питання про стягнення судового збору. В задоволені інших позовних вимог відмовлено.

07.08.2015 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просить рішення районного суду скасувати в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення районного суду, а також неповне зясування обставин по справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом по справі були встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

16.09.2013 року між сторонами був укладено договір будівельного підряду № 20, відповідно до п. 1.1. якого виконавець (відповідач) зобов'язався виготовити та встановити на об'єкті вироби в кількості та якості відповідно до додатку 1 договору. Загальна вартість договору склала 36510 грн., відповідно до додатку № 1.

Позивач відповідно до п.2.2. зазначеного договору здійснила передплату у розмірі 18255 грн., що становить 50 відсотків загальної вартості договору, та в подальшому здійснював платежі за договором, усього здійснивши виплати у сумі 36600 грн., що підтверджується розписками відповідача на додатку № 1 до договору.

Позивачем та відповідно районним судом правовідносини, які склались між сторонами у справі були визначені як правовідносини щодо будівельного підряду, згідно якому підрядник зобов*язаний був виготовити та встановити в квартирі замовника (позивача) дверні блоки, портали та плінтуси.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

До теперішнього часу, незважаючи на не однократні звернення позивача до відповідача з вимогою виконати столярні вироби або повернути гроші, останній не виконав столярні вироби відповідно до умов договору, не повернув грошей сплачених у передоплату, чим істотно було порушено строки виконання робіт та умови договору.

Згідно зі ст. 852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідальність підрядника за неналежну якість роботи передбачена ст. 858 ЦК України.

Відтак, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недолікі у роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов'язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Частиною 4 ст. 879 ЦК України встановлено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до вимог ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого обєкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов*язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія суддів звертає увагу, що в договорі будівельного підряду не був встановлений строк його виконання, але погоджується з висновком районного суду про те, що до моменту ухвалення ріщенння суду відповідач мав виконати відповідні столярні роботи у розумні строгаки, відповідно до суті зобов*язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту, тому період з 16.09.2013 року до дня звернення позивачем до суду 25.02.2015 року є достатнім для виконання робіт за договором будівельного підряду щодо виконання столярних робіт.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що договір будівельного підряду № 20 від 16.09.2013 року, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати, оскільки колегія суддів вважає доведеними вимоги в частині невиконання підрядником умов договору (ст. 846 ЦК України), тобто у зв'язку з істотним порушенням договору відповідачем.

Згідно ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок районного суду про те, що підлягають поверненню позивачу сплачені нею грошові кошти за зазначеним договором.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок районного суду про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику з справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».

Таким чином, районний суд обґрунтовано дійшов висновку, що позов в частині стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 50000 грн. підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 2000 грн., оскільки позивач понесла моральні переживання та порушення нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з невиконанням відповідачем договірних зобов'язань, при цьому судом було враховано, що розмір моральної шкоди значно завищений позивачем.

Одночасно, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача відповідно до ч 5. ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» 3 % вартості робіт за кожний день прострочення, що складає на період з 01.01.2014 року по 25.02.2015 року 461121,30 грн., не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

У договорі будівельного підряду № 20 від 16.09.2013 року передбачений п. 3 «Строк дії договору», але у ньому сторонами не вказано цей строк у календарних датах.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору, тобто сторони не домовились, коли роботи мають бути виконані.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Районний суд у відповідності до ст. 10 ч.4 ЦПК України з метою сприяння всебічному розгляду справи, роз*яснив позивачу про необхідність надання даних щодо строку виконання договору.

Колегія суддів була позбавлена можливості з*ясувати дату виконання робіт підрядником у зв*язку з його неявкою до апеляційного суду.

У розпорядженні колегії суддів будь-яких відомостей щодо строку виконання договору підряду надано не було.

Вказані обставини унеможливлюють встановлення строку виконання договору, що позбавило можливості зробити розрахунок відповідальності відповідача відповідно ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист права споживачів».

Отже, позивачем не надано суду належних доказів початку прострочення виконання відповідачем зобов'язань за договором саме з 01.01.2014 року, а саме доказів пред'явлення вимоги відповідно до ст. 530 ЦК України в зв'язку з відсутністю у договорі строку його виконання.

Згідно пояснень представника позивача, наданих під час розгляду справи районним судом, він вважає, що відповідач мав би виконати умови договору саме до 01.01.2014 року, але суд вважає, що це є лише припущення.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн., оскільки позивачем не наданий розрахунок цих витрат відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а також не надано належних доказів сплати позивачем цієї суми за договором про надання юридичних послуг від 20.02.2015 року.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Право на захист є складовою частиною самого субєктивного права поряд із правом на власні дії, а також правом вимагати певної поведінки від зобовязаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача є частково доведеними та підтвердженими, у звязку з чим підлягаючими частковому задоволенню.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

28.10.2015 року м. Одеса