пр. № 2/759/14/15
ун. № 2608/2829/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Морозова М.О.

при секретарях Олешко В.В., Намазовій Г.Л., Прохоренко К.М., Захарчук Ю.В.,

Самчик І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Толстікова Олеся Миколаївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левченко Валентина Миколаївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновал Зулейха Фаатівна про визнання недійсними заповітів, договору дарування, визнання права власності на ? частину квартири,

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до суду позов до ОСОБА_4 про визнання недійсними: договору дарування ? частини квартири АДРЕСА_1, заповіту від 9.04.2001 р., складеного ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_9, заповіту від 14.06.2004 р., складеного ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_9 та ОСОБА_10, визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1

Під час розгляду справи в судовому засіданні позивач по справі та її представник заявили клопотання про призначення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи на підставі додатково отриманих матеріалів для дослідження, що надішли до суду від ВМУ СБУ, для визначення психічного стану ОСОБА_8 на період з 2000 р., а також в момент підписання заповіту від 9.04.2001 р., заповіту від 14.06.2004 р. та договору дарування від 01.11.2007 р., мотивуючи тим, що ОСОБА_8 під час підписання заповітів та договору дарування не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. На вирішення експертизи просять поставити такі питання:

- якими психічними та психоневрлогічними захворюваннями страждав ОСОБА_8 з 2000 р. на підставі інформації з наданих нових медичних документів?;

- з якого часу почалися розлади пам'яті у ОСОБА_8, яка їх динаміка?;

- чи змінювався психічний стан ОСОБА_8 з 2000 р. у зв'язку з його захворюванням, віком та вживанням психотропних, обезболюючих та інших ліків?

- чи міг ОСОБА_8 в повній мірі розуміти значенням своїх дій та їх наслідків, та керувати своїми діями з 2000 р. та в період підписання заповіту від 9.04.2001 р., заповіту від 14.06.2004 р., з урахуванням його віку, стану здоров'я та вживання транквілізаторів, психотропних, обезболюючих та інших ліків?

- чи гальмували пам'ять, свідомість та волю ОСОБА_8 перебіг його захворювання, вік, вживання транквілізаторів, психотропних, обезболюючих та інших ліків?

- чи могли такі захворювання ОСОБА_8, як зниження пам'яті, хвороба Паркінсона (кінетікоригідна форма), астено-вегетативний синдром з інтелектуально-мнестичним порушеннями, дисциркулярну енцефалопатією 11 ст. вираженості, цукровий діабет 11 ст., інсулінозалежну форму, діабетичну ангіопатію нижних кінцівок 11 ст., ішемічну хворобу міокарда, поширений остеохондроз, ДОА-деформуючий остеаброз з больовим синдромом тощо стати причиною зміни його психічного стану, та вплинути на волю та волевиявлення з 2000 р. та в період підписання заповіту від 09.04.2001 р., заповіту від 14.06.2004 р.?

- чи здатний був ОСОБА_8 з урахуванням визначених обставин, усвідомлювати, і в якій мірі-фактичний зміст дій та їх наслідків, починаючи з 2000 р. та в період підписання заповіту від 09.04.2001 р., заповіту від 14.06.2004 р.?

При цьому, мотивує своє клопотання тим, що проведені посмертні первинна та додаткова судово-психіатричні експертизи не були здійснені повно та беззаперечно, т.я. експерти експертної установи тричі зверталися до суду з клопотанням про надання додаткових матеріалів, а саме всіх оригіналів або засвідчених копій медичних карток для належного проведення експертизи, й ці документи були надіслані суду лише декілька днів тому після повторного направлення ухвали суду від 23.12.2014 р. до ВМУ СБУ. При допиті після дослідження додаткової експертизи експерт визнав, що не було досліджено медичні картки ОСОБА_8 в медичному госпіталі СБУ і експерти обмежилися лише виписками з історіями хвороби, хоча медичні картки могли б дати повну картину для експертного дослідження і про цю неповноту не має застережень при проведенні додаткової експертизи, хоча при проведенні первинної про це йшла мова. Допитаний експерт вказав, що експертна комісія при проведенні додаткової експертизи намагалася надати категоричні висновки лише з того матеріалу, який доступний був при проведенні цієї експертизи. Допитаний експерт не заперечував проти проведення нової експертизи, т.я. при отриманні всіх медичних документів можливо надати більш повний і об'єктивний висновок із заданих питань. Експертна практика показує, що ненадання експертній установі матеріалів справи, витребуваних експертами, подана на експертизу неповної чи вибіркової медичної документації впливає на повноту та достовірність висновку експертиз.

В зв'язку з заявленим клопотанням суд вислухав думку представників відповідача, які заперечують проти призначення експертизи, й прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Суд виходить з того, що для проведення додаткової судово-психіатричної експертизи судом були надати всі матеріали, які необхідні для повноти проведення експертизи, а саме роздруківку судових засідань в зв'язку з необхідністю дослідження свідчень свідків, медичні картки та історії хвороб, виписки з історії хвороб ОСОБА_8 з лікарняних установ, що потім були об'єктом дослідження експертів й відображені у висновку.

Згідно ст. 12 Закону України «Про судову експертизу» експерт зобов'язаний провести повне дослідження і дати обгрунтований та об'єктивний письмовий висновок.

Згідно ч.1 ст. 150 ЦПК України судом може бути призначена додаткова експертиза, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним.

Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30.05.1997 р., висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об'єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер.

Відповіді судових експертів ОСОБА_11, ОСОБА_12 у судовому засіданні по проведеній експертизі не переконали позицію позивача по справі та її представника щодо повноти проведеної експертизи.

Подавач позову оспорює заповіти, договір дарування частини квартири, вчинених від імені ОСОБА_8, на підставі норм Цивільного кодексу України з тих підстав, що ОСОБА_8 в 2000 р. та в момент укладення заповітів, договору дарування перебував у такому психічному стані здоров'я, коли не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. В матеріалах справи є медичні документи, пов'язані з загальним фізичним і психічним станом здоров'я ОСОБА_8, який неодноразово отримував медичну допомогу в різних медичних установах, лікувався стаціонарно у лікарнях.

Як зазначено в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 р. №9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила ст. 255 Цивільного кодексу поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Не погоджуючись з клопотанням про призначення по справі нової експертизи, суд виходить з того, що по цивільній справі відсутні такі дані, що викликали б сумніви у правильності висновку експертів від 25.02.2015 р., що пов'язані з його недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. У сторін по справі може бути різне ставлення до висновку експертів на предмет його об'єктивності, правильності чи повноти, й такому висновку саме суд повинен дати відповідну оцінку при вирішенні спору по суті, нарівні з іншими доказами по справі. Судом ухвалою від 03.02.2015 р. вже призначалась по справі додаткова судова посмертна комісійна судово-психіатрична експертиза, по якій даний висновок №147 від 25.02.2015 р. Даний висновок експерти ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили у судовому засіданні. Суд по матеріалам справи вважає, що експерти дослідили всі подані їм об'єкти у вигляді медичних документів, дали вичерпні відповіді на порушені перед ними питання, висновок викладений чітко, має визначений, конкретний характер. Наявність в природі додаткових медичних документів відносно ОСОБА_8, які не надавались експертам на експертизу, не є безумовною підставою для призначення по справі ще однієї нової експертизи. Як пояснили в судовому засіданні експерти ОСОБА_11, ОСОБА_12 у експертів при наданні висновку №147 від 25.02.2015 р. було достатньо матеріалу та знань для проведення додаткової експертизи, виходячи з об'єму наданих медичних документів, по яким було відслідковано перебіг захворювань ОСОБА_8, в тому числі з врахуванням виписок з історій хвороб хворого ОСОБА_8, та надана їм відповідна оцінка.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 р. було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення по справі додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи.

Крім того, подавач клопотання крім тих питань, які вже ставились експертам при додатковій експертизі, просить задати експертам питання в іншій редакції та інтерпретації, що суд не може сприймати як належне, бо ніщо не заважало такі питання включити при вирішенні клопотання при призначенні додаткової експертизи по ухвалі суду від 03.02.2015 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 143, 144, 150, 209, 210 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя