Справа № 341/2878/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1621/2015
Головуючий у 1 інстанції Мельник І.І.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючої Горейко М.Д.

Суддів: Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.

Секретаря Шемрай Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2015 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» суд першої інстанції зіслався на те, що сума заборгованості ОСОБА_2 за договором про іпотечний кредит №488г від 06.05.2008 року є неспівмірною із вартістю предмета іпотеки. Проте такий висновок суду суперечить положенням ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», зі змісту якої вбачається, що законодавець не ставить право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки в залежність від її вартості. Частиною 3 ст. 39 вказаного закону передбачено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Однак в даному випадку має місце порушення основного зобов'язання і таке порушення завдає збитків іпотекодержателю.

Крім того апелянт зауважує, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.03.2015 року з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит №488г від 06.05.2008 року, проте встановлена даним рішенням сума заборгованості боржником не погашена і жодних дій, спрямованих на врегулювання існуючого спору, нею не вчинено.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задовольнити в повному обсязі.

У засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апелянт та відповідач ОСОБА_3 не повідомили суду причину неявки.

Відповідач ОСОБА_2 надіслала суду письмове клопотання про перенесення судового засідання та залучення правозахисника.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк», суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.03.2015 року, яким з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 стягнуто на користь ПАТ «Альфа-Банк» 43 651 грн. заборгованості за договором про іпотечний кредит №488г від 06.05.2008 року та яке набрало законної сили, порушені права та інтереси позивача захищено. Крім того, сума позовних вимог у розмірі 40 140,32 грн. є неспівмірною оціночній вартості предмету іпотеки - трьохкімнатної квартири по АДРЕСА_1 в м. Бурштині, вартість якої без ПДВ складає 508 740 грн. і майже у 13 разів є більшою за суму позовних вимог.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 06.05.2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (в подальшому назву змінено на ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит №488г, за яким банк надав, а позичальник отримала кредит в сумі 120 000 грн. зі сплатою 20% річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення кредиту 04.05.2018 року (а.с. 5-7).

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором про іпотечний кредит №488г від 06.05.2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ОСОБА_2, як іпотекодавцем - боржником, та ОСОБА_3, як іпотекодавцем - майновим поручителем, 07.05.2008 року укладено іпотечний договір (а.с. 20-22), відповідно до умов якого останні передали в іпотеку банку трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області 28.12.1993 року. В пункті 1.4. іпотечного договору сторони оцінили предмет іпотеки у розмірі 125 000 грн.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір відступлення права вимоги, в результаті якого ПАТ «Альфа-Банк» набуло право вимоги за вищевказаним договором про іпотечний кредит №488г від 06.05.2008 року. Одночасно з відступленням прав вимоги до нового кредитора перейшли усі права первісного кредитора за усіма договорами забезпечення, зокрема і за іпотечним договором від 07.05.2008 року (а.с. 29-43).

Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, ОСОБА_2 належно їх не виконувала, тому позивач звернувся в суд із позовом про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит №488г від 06.05.2008 року. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.03.2015 року позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволено та стягнуто з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ «Альфа-Банк» 43 651 грн. заборгованості за кредитним договором №488г.

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Наявність заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед позивачем за договором про іпотечний кредит №488г станом на 01.02.2014 року в розмірі 43651,35 грн. встановлена вищевказаним рішенням судової колегії з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.03.2015 року. Наведена обставина не підлягає доказуванню в даній справи в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, відповідно до змісту ч. 1 ст. 575 ЦК України є іпотекою.

Поняття іпотеки визначено у ст. 1 Закону України « Про іпотеку» як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

Правові наслідки порушення обов'язків іпотекодавця та підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені ст. ст. 12 та 33 зазначеного Закону. Так, відповідно до ч. 1 статті 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Разом з тим, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п 41 Постанови від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Згідно матеріалів справи та встановлено судом, що предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка є відмінною особою від боржника. Спірна квартира приватизована відповідачами в 1993 році, тобто придбана не за кредитні кошти. ОСОБА_3 зареєстрована на проживання в цій квартирі та в ній проживає. В матеріалах справи відсутні докази про наявність в останньої іншого житла.

За даними звіту про оцінку майна (а.с. 179) ринкова вартість спірної квартири без ПДВ складає 508740 грн., що майже у 12 раз більше від суми заборгованості за вказаним договором про іпотечний кредит.

Тому висновки суду щодо неспівмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна є правильними.

Доводи апелянта, що судом не враховано при цьому, що порушення ОСОБА_2 основного зобов'язання завдасть збитків позивачу та змінить обсяг його прав, не заслуговують на увагу, оскільки порушене право позивача вже поновлене рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.03.2015 року, яким стягнуто вказану заборгованість з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 А доводи апелянта, що відповідачі ухиляються від виконання вказаного рішення нічим не підтверджені. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 27 квітня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк», а виконання рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.03.2015 року зупинено до закінчення касаційного провадження.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд, відмовивши у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав неспівмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна ухвалив по суті правильне та справедливе рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Проскурніцький П.М.

Ясеновенко Л. В.