Справа № 127/9603/15-ц Провадження № 22-ц/772/2783/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 25Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого судді Панасюка О.С., суддів Сопруна В.В., Медяного В.М., з участю секретаря Топольської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу витрат зі сплати страхового відшкодування за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 1 липня 2015 року,

встановила:

У квітні 2015 приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») звернулось до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 26 грудня 2008 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу № ВС/3832560, за умовами якого застраховано транспортний засіб автомобіль «ВАЗ», державний номер 42 91 ВИТ.

20 березня 2009 року по вул. Ватутіна у м. Вінниці сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «ВАЗ», державний номер 42 91 ВИТ, яким керував ОСОБА_2, та транспортного засобу «Тойота», яким керував ОСОБА_3, унаслідок чого автомобіль «Тойота було пошкоджено.

Рішенням господарського суду м. Києва від 25 вересня 2012 року з ПрАТ «УПСК» на користь фізичної особи підприємця (далі ФОП) ОСОБА_4 стягнуто 1457,72 грн. в порядку регресу та 1554.93 грн. судових витрат.

Ураховуючи, що відповідач не повідомив ПрАТ «УПСК» про ДТП, і вважаючи, що сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання про відшкодування шкоди, стягується за регресною вимогою з винної в ДТП особи, позивач просив стягнути з відповідача на відшкодування шкоди в поряду регресу кошти в сумі 14570,72 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 1 липня 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «УПСК», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. ч. 1,3 ст. 61 ЦПК України).

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 20 березня 2009 року по вул. Ватутіна у м. Вінниці сталась ДТП за участю транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер 42 91 ВИТ, яким керував ОСОБА_2, та транспортного засобу «Тойота», яким керував ОСОБА_3, унаслідок чого автомобіль «Тойота» зазнав технічних пошкоджень.

Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 (зазначену обставину відповідач не заперечував, відтак доказуванню в силу приписів ч. 1 ст. 61 ЦПК України вона не підлягає).

26 грудня 2008 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу № ВС/3832560, за умовами якого застраховано транспортний засіб автомобіль «ВАЗ», державний номер 42 91 ВИТ.

Рішенням господарського суду м. Києва від 25 вересня 2012 року з ПрАТ «УПСК» на користь фізичної особи підприємця (далі ФОП) ОСОБА_4 стягнуто 1457,72 грн. в порядку регресу та 1554.93 грн. судових витрат.

Цим рішенням, зокрема встановлені такі обставини.

16 травня 2008 року між Акціонерним страховим товариством «Вексель» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202-11105923, об'єктом якого є транспортний засіб автомобіль «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

За наслідками ДТП, що сталась 20 березня 2009 року за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3, АСТ «Вексель» перераховало на користь страхувальника ОСОБА_3 (ВАТ «Ерсте Банк», вигодонабувач за договором страхування від 16 травня 2008 року) страхове відшкодування в розмірі 15 080,72 грн.

28 травня 2012 року між АСТ «Вексель» та ФОП ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу № 2, за яким ФОП ОСОБА_4 є переможцем повторних відкритих торгів (аукціону) з продажу належних ACT «Вексель» прав вимоги до 51 особи на загальну суму 987502,46 грн., що виникли у 2008-2009 роках, в тому числі до ПрАТ «УПСК» на суму 15080,72 грн., поліс № ВС/3832560.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обовязків учасників ДТП, у звязку з чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Згідно з підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого ним страхового відшкодування у порядку регресу.

Така ж правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд першої інстанції помилково вважав, що між сторонами виникли відносини суброгації, а не регресу, не відповідають змісту оскаржуваного рішення і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 1 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом: ОСОБА_5