Справа № 750/3788/15-ц Провадження № 22-ц/795/1579/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Логвіна Т. В. Доповідач - Острянський В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивачки ОСОБА_5, представника ПАТ „ОСОБА_6 Капітал ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Капітал» на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Капітал» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулась з позовом до Акціонерного товариства „ОСОБА_6 Капітал про визнання кредитного договору недійсним, вимоги за яким неодноразово уточнювала і остаточно просила суд договір споживчого кредиту у формі овердрафту кредитного рахунку № 9633, як правочин, здійснений з використанням нечесної підприємницької практики шляхом введення в оману щодо обставин, які мають істотне значення, визнати недійсним, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішенням Деснянського районного суду від 25 червня 2015 року позов було задоволено. Визнано недійсним кредитний договір № 9633 від 30.09.2013 року, укладений між ОСОБА_5 та ПАТ „ОСОБА_6 Капітал. Також стягнуто з ПАТ „ОСОБА_6 Капітал в користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

У апеляційній скарзі ПАТ „ОСОБА_6 Капітал ставить питання про скасування рішення суду та про постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що між Банком і ОСОБА_5, за заявою позивачки від 30 вересня 2013 року укласти кредитний договір у формі договору карткового рахунку, договір страхування № 9633 та відкрити картковий рахунок за вказаним номером, встановити ліміт овердрафту, строк його користування в межах погодженої суми, яка не буде перевищувати 50 000 грн. та видати платіжну картку. Що вказану пропозицію позивачки було акцептовано Банком. Що у такий спосіб сторони уклали Договір карткового рахунку, який складається з Пропозиції укласти даний договір і договору страхування (оферти) та Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків. Однак суд, на думку апелянта, не врахував, що Договір карткового рахунку має свої особливості правового регулювання і ці обставини призвели до ухвалення судом незаконного рішення. Що висновок суду про введення відповідачем в оману позивача щодо дійсних умов договору, не грунтується на матеріалах справи і є необгрунтованим, оскільки, позивач не надав відповідних доказів, а суд в судовому засіданні не встановив обставин, передбачених ч.1 ст.230 ЦК України. Що суд помилково прийшов до висновку про нечесну підприємницьку практику Банку щодо ОСОБА_5, оскільки Договором карткового рахунку визначено базу та порядок нарахування і сплати всіх платежів, які необхідно сплатити у випадку використання позивачем коштів встановленого ліміту овердрафту і наперед встановити графік погашення тіла кредиту і відсотків та визначити реальну ціну кредиту, як вказав у своєму рішенні суд, за договором карткового рахунку, як особливої форми кредитного договору, зробити неможливо. Апелянт також зазначає, що суд безпідставно прийшов до висновку про те, що в договір карткового рахунку включені несправедливі умови внаслідок чого останній підлягає визнанню недійсним, т.я. такий висновок суду спростовується матеріалами справи та умовами Договору кредитного рахунку.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить апеляційний суд відхилити апеляційну скаргу і залишити судове рішення без змін, вважаючи, що місцевий суд постановив його з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Постановивши рішення, місцевий суд виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони 30.09.2013 року уклали кредитний договір, який складається з Пропозиції укласти договір (оферти) та Основних умов кредитування та страхування. Що зі змісту кредитного договору вбачається, що ним встановлені жорсткі обовязки споживача (позивачки) в той час, як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (Банку). Що Банком встановлені вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним своїх зобовязань за договором, пославшись на п.6.2.Загальних Умов, яким встановлено сплата штрафу за прострочення строків повернення кредиту і це є несправедливою умовою в розумінні Закону „Про захист прав споживачів. Що Банком встановлені обовязкові для споживача умови, з якими останній не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору, оскільки, на думку суду, ці умови були повідомлені позивачу усно і це є порушенням ч.3 ст.11 Закону „Про захист прав споживачів. Що положення п.2.3.2. Загальних Умов про право Банку в односторонньому порядку змінювати ОСОБА_2 або Правила користування платіжними картками є несправедливими і, оцінюючи наведене в сукупності, суд прийшов до висновку про те, що це підтверджує наявність істотного дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду позивача як споживача, у звязку з чим дає підстави для суду визнати договір недійсним. Крім того, вважав суд, у договорі відсутня орієнтовна сукупна вартість кредиту, до договору не додано графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, що вказує на наявність ознак ч.1 ст.230 ЦК України як обману щодо обставин, які мають істотне значення. Суд також вважав, що відповідач навязав позивачу послугу по страхуванню життя і не надав вибору для відмови від такого страхування. Тому вважав, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню.

Проте з таким висновком місцевого суду не може погодитись апеляційний суд.

Згідно з правилами ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка 30 вересня 2013 року уклала з Банком Договір карткового рахунку (а.с.64 85 зі зворотами). Що з виписки по рахунку на імя ОСОБА_5 за розрахунковий період з 30.09.2013 року по 19.05.2015 року, сформованого 19 травня 2015 року, слідує, що їй встановлено щомісячний платіж в розмірі 612 грн., який бажано сплатити за 5 робочих днів до 29.05.2015 року та вказано загальну суму заборгованості на вказану дату 13 072,69 грн. Також видно, що встановлений ліміт 13 500 грн. використано в сумі 13 072,69 грн. з доступними коштами на рахунку в сумі 427,31 грн. та що ОСОБА_5 здійснювала операції по картковому рахунку і після подачі позовної заяви до суду 17 квітня 2015 року (а.с.70). Покладені в основу судового рішення, як несправедливі умови договору, положення Загальних Умов про те, що виписки по картковому рахунку надаються клієнту (позивачу) особисто та/або шляхом направлення повідомлення електронною поштою у вигляді повідомлення на мобільний телефон через ПТКС, але при цьому міститься зобовязання позичальника (позивача) отримувати виписки лише в Банку і лише особисто; що Пропозиції зобовязують позивача ознайомлюватись зі змінами умов, Правил користування платіжними картками Банку і Тарифами, які розміщуються Банком на інформаційних стендах у відділеннях Банку та його офіційному сайті в розумінні положень ст.19 Закону „Про захист прав споживачів на думку апеляційного суду не можуть вважатись несправедливими та тягнути за собою юридичні наслідки, оскільки не створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позивача у справі.Отже, оцінюючи фактичні обставини справи в їх сукупності, позовні вимоги ОСОБА_5, зміст рішення суду та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду не може вважатись законним та обгрунтованим, оскільки не грунтується як на юридичних фактах, які були встановлені в судовому засіданні, так і на матеріалах справи, які були досліджені в судовому засіданні.

Тому рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що Договір карткового рахунку має свої особливості правового регулювання; що висновок суду про введення відповідачем в оману позивача щодо дійсних умов договору не грунтується на матеріалах справи і є необгрунтованим; що суд помилково прийшов до висновку про нечесну підприємницьку практику Банку щодо ОСОБА_5та що суд безпідставно прийшов до висновку що в договір карткового рахунку включені несправедливі умови і такий договір має бути визнаний недійсним підлягають врахуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 п.3 ч.1, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Капітал» - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 червня 2015 року - скасувати.

У позові ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 Капітал» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:Судді: