АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Крижанівської Г.В.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на квартиру.

У мотивування вимог посилалася на те, що з 10.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року вона та ОСОБА_5 перебували в цивільному шлюбі, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, були пов'язані спільним побутом, мешкали в одній оселі, мали взаємні права та обов'язки, придбавали спільне майно (в тому числі і нерухоме), але не звертались до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу.

Факт проживання її та ОСОБА_5 однією сім'єю з 10.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року без реєстрації шлюбу може підтвердити свідок ОСОБА_6, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6.

18.02.2004 року нею та ОСОБА_5 було за спільні кошти в період ведення ними спільного господарства, придбано за договором купівлі-продажу на ім'я ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в якій вподальшому вони вели спільне господарство та проживали.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 помер, не залишивши жодних розпоряджень щодо нерухомого майна, а саме, спірної квартири.

Вважає, що зазначена квартира є спільним майном, а тому вона має право на 1/2 її частки, але оскільки шлюб із ОСОБА_5 офіційно не був складений, її законні права можуть бути порушені в частині втрати права власності на спільне майно подружжя.

Обставини, на які вона посилається, можуть бути підтверджені показаннями свідків, копією довідки відділу РАЦС Мінміськвиконкому, яка містить відомості із запису акту про смерть, копією договору купівлі-продажу житлової кварти квартири від 18.02.2004 року, копією довідки форми №3 КП «Житлосервіс «Оболонь» від 23.01.2013 року.

З урахуванням наведеного просила суд встановити юридичний факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 10.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на квартиру.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що з 2000 року між позивачем та ОСОБА_5 розвивались шлюбно-сімейні стосунки. З 2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 переїхали до м. Києва. В 2004 році з ініціативи апелянта ОСОБА_5 було за спільні кошти придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_3. До моменту придбання квартири вони проживали в орендованих квартирах, що підтверджується копіями договорів оренди від 03.01.2002 року та від 05.01.2003 року.

Вказує, що факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу було підтверджено свідком ОСОБА_6, однак без обґрунтованих на це причин суд першої інстанції проігнорував показання свідка при винесенні рішення.

Також було проігноровано доказ, який підтверджує обставини їх спільного проживання в спірній квартирі, а саме, довідку форми №3 КП «Житлосервіс «Оболонь» у Оболонському районі м. Києва.

Посилається на те, що судом не взято до уваги, що шлюб з ОСОБА_7 було зареєстровано, коли позивач була вагітна, запис про батька ОСОБА_9 було зроблено зі слів матері, що також свідчить про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у фактичних шлюбних відносинах не перебували. Окрім того, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.04.2015 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, був визнаний недійсним як такий, що укладений без наміру створення сім'ї, набуття прав та обов'язків подружжя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що 18 лютого 2004 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_5 була придбана квартира АДРЕСА_4 (а.с. 9).

23 лютого 2004 року зазначена квартира зареєстрована в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за ОСОБА_5 на праві приватної власності (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 помер у м. Мінськ, Білорусь, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.73).

ОСОБА_2, звертаючись в суд з позовом про встановлення факту проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, зазначала, що спірна квартира була куплена під час спільного проживання з померлим та за спільні кошти.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави цього Кодексу.

На підтвердження обставин фактичного проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 у період з 10.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року апелянт посилається на власні покази як свідка, покази свідка ОСОБА_6 та довідку форми №3, однак такі посилання апелянта не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Так, згідно довідки форми №3 від 23.01.2013 року, виданої КП «Житлосервіс «Оболонь» у Оболонському районі м. Києва, у АДРЕСА_5 зареєстровані та проживають 4 особи. ОСОБА_5 (власник) з 06.09.2011 року, ОСОБА_2 (фізична особа) з 19.08.2004 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (сини фізичної особи) з 24.07.2012 року (а.с. 5).

Разом з тим, відповідно до довідки про останнє місце проживання ОСОБА_5 та про склад його сім'ї на день смерті від 08.04.2013 року ОСОБА_5 проживав (був зареєстрований) по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_7 з 22.07.1975 року по 21.12.2012 року(а.с. 74).

Із вказаного вище вбачається, що ОСОБА_5 у спірній квартирі зареєстрований лише з 06.09.2011 року.

Згідно п. 20 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

У позовній заяві ОСОБА_2 зазначено, що вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_5 з 10 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.3).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 14 квітня 2006 року по 15 січня 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 (а.с. 78, 81).

Шлюб сторін розірвано рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15 січня 2010 року, яке набрало законної сили.

Рішенням суду встановлено, що заявляючи позов про розірвання шлюбу, ОСОБА_2 посилалася на те, що у них різні погляди з чоловіком на життя, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам (а.с.81).

Зазначеними вище документами спростовуються посилання апелянта щодо періоду проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Крім того, до суду першої інстанції позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про проживання сторін однією сім'єю та ведення спільного господарства саме з 10.01.2004 року по 18.02.2004 року, тобто на час придбання спірної квартири.

Колегією суддів відмовлено в задоволені клопотання про долучення до справи копії договорів оренди квартир ОСОБА_5 в місті Києві від 2 січня 2002 року та 5 січня 2003 року, оскільки такі договори не надавалася позивачем до суду першої інстанції без поважних причин. Суду не надано оригінали цих договорів. Крім того зазначені договори оренди не містять жодної інформації щодо спільного проживання в цих квартирах сторін та веденнями ними спільного господарства.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження в суді першої інстанції, суд дав їм оцінку і в колегії суддів не має підстав для їх переоцінки.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: