Ухвала

іменем україни

25 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Писаної Т.О.

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Об'єднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою державного підприємства «Об'єднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що з 23 червня 2014 року працювала на посаді начальника відділу кадрів у ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація». 22 січня 2015 її звільнено із займаної посади у зв'язку зі скороченням чисельності штату, однак заборгованість із заробітної плати виплачено лише 15 квітня 2015 року

За таких обставин ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в сумі 12 314 грн 68 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в сумі 12 314 грн 68 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, провадження в справі закрити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, зазначав наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Розрахунок заборгованості проведено відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (зі змінами та доповненнями).

Апеляційний суд, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, також зазначав, що доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» є державним підприємством та фінансується за рахунок державного бюджету, тому затримка перерахунку коштів позивачці не залежала від волі відповідача й виключає відповідну оплату за час затримки, є безпідставними, оскільки ст. 43 Конституції України передбачає право на своєчасне одержання винагороди за працю, права та свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України).

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що зазначені судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Об'єднана Компанія «Укрвуглереструктуризація» відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.О. Писана

судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур