Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2015 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Лаврушин О.М.

за участю секретаря Верній М.Г.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Добропіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Святогорівської селищної ради, про встановлення факту належності заповіту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Святогорівської селищної ради, про встановлення факту належності заповіту мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3, яка постійно проживала в с.Копані Добропільського району Донецької області, але на момент смерті вона тимчасова знаходилася в м.Санкт-Петербург РФ.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок в с.Копані, однокімнатна квартира в м.Білозерське і земельна ділянка, яка належала спадкодавцю на праві власності і розташована на території Святогорівської селищної ради.

Вона є спадкоємцем вказаного майна за заповітом, який було складено 27 липня 2011 року ОСОБА_3 та посвідченого секретарем Святогорівської селищної ради.

У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але оформити спадкові права не може, оскільки заповіт складено від імені ОСОБА_3, а в свідоцтві про смерть вона значиться як ОСОБА_3.

Таке непорозуміння виникло внаслідок того, що ОСОБА_3 зареєструвалася в м.Сакнкт-Петербург РФ, по закордонному українському паспорту в якому по батькові не зазначається.

Тому, за захистом своїх прав змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала.

Представник відповідача позов визнала і пояснила, що саме вона посвідчувала заповіт ОСОБА_3, яким вона все своє майно заповідала ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Санкт-Петербург Росія, померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно заповіту від 27 липня 2011 року, посвідченого секретарем Святогорівської селищної ради, зареєстрованого в реєстрі за №664, все майно, де б воно не було і чого б воно не складалося, ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_1.

21 липня 2011 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, про що зроблено відповідний актовий запис за №153 і після шлюбу взяла прізвище чоловіка ОСОБА_1.

Також в матеріалах справи мається копія паспорту громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 і копія закордонного паспорту на і»мя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, то б то вказані документи посвідчують одну і ту особу.

29 жовтня 2015 року Комунальним підприємством «Білозерський Прометей» видано довідку за №31 згідно якої ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3-ІНФОРМАЦІЯ_4) похована на кладовищі в м.Білозерське.

Викладені обставини і зібрані по справі докази дають підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.256,259,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Встановити факт, що заповіт складений ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 і посвідчений Святогорівською селищною радою Добропільського району Донецької області по реєстру за №664 належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Санкт-Петербург Росія.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий

Суддя О.М.Лаврушин

06.11.2015