Справа № 502/260/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.,

за участю секретаря судового засідання Кітреску О. М.,

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

зміну розміру аліментів

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 04.02.2013 року з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 02.02.2012 року задоволено вимоги позивача, стягнено з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на утримання ОСОБА_2 в розмір 1/6 частини з заробітку до досягнення дитиною 3 річного віку.

Також, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2012 року по справі № 1510/890/12, задоволено вимоги позивача, стягнуто з ОСОБА_1 на утримання матері, ОСОБА_4 аліменти у розмірі ? частини заробітку щомісячно.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2012 року задоволено рішення по цивільній справі № 1510/7368/12, згідно якого з ОСОБА_1 стягнено аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_6 в розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з наведеного, як вказує позивач загальний розмір аліментів, який стягується, становить 2/3 частини заробітної плати, що призводить до його скрутного матеріального становища, на підставі чого позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Кілійського районного суду Одеської області від 02.02.2012 року на користь ОСОБА_2 на утримання доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини на 1/8 частину зі всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та зменшити розмір аліментів на утримання ОСОБА_2 з 1/6 частини на 1/24 частину всіх видів заробітку щомісячно.

Не погоджуючись з позовною заявою, відповідач ОСОБА_2 подала заперечення згідно якого вказує, що з ОСОБА_1 стягується тільки 50 % від заробітної плати, а не як він зазначає 75%, оскільки на підставі ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», загальній розмір усіх відрахувань при кожній виплаті заробітної плати, не може перевищувати 50 % від заробітної плати, яка повинна бути сплачена працівнику, в тому числі відрахування по декільком виконавчим документам. Також, як вказує ОСОБА_2, останнім часом погіршився стан здоровя малолітньої - ОСОБА_3, яка дуже часто хворіє респіраторно вірусними інфекціями, не добирає у вазі, потребує посиленого харчування та в спеціальному уході, в санітарно курортному лікуванні та в оперативному лікуванні з приводу пупочної грижі.

Зазначає, що вона перебуває на обліку Управління праці та соціального захисту населення та отримує тимчасову допомогу на 1 дитину, у звязку з тим, що батько дитини ухиляється від вплати аліментів, що підтверджується довідкою ДВС Кілійського РУЮ про те, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.07.2015 року складає 12 262, 58 грн.

Також вказує, що ОСОБА_1 відповідно до рішень Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2012 року по справі № 1510/890/1 та рішення по справі № 1510/7368/12, позовні вимоги, щодо сплати ? частини на утримання матері та ? частини на утримання ОСОБА_6, визнав, але подав позов про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3, наче є різниця між дітьми, одну згоден утримувати, а іншу ні.

Вказує, що ОСОБА_1 від іншого шлюбу має дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на яку відповідно до рішення суду він повинен сплачувати аліменти в розмірі ? частини від доходу, однак його співмешканка ОСОБА_5 виконавчий лист не подала на виконання до виконавчої служби, оскільки вони проживають окремо та ведуть спільне господарство та у травні 2015 року в них народилась ще одна дитина.

Враховуючи, що малолітня ОСОБА_3, 26.07.2011 року досягла 3-річного віку, аліменти на власне утримання, більше не стягуються, тому вимогу про зменшення аліментів в частині утримання матері ОСОБА_2 Крістіни вважає безпідставним, оскільки рішення втратило силу.

На підставі вищезазначеного просила відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру стягнення аліментів у повному обсязі.

Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, подав відповідне клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не зявилась, подала відповідне клопотання про розгляд справи у її відсутність, на підставі наданого заперечення просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Зважаючи на те, що обидві сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву та заперечення відповідача, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 273049 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_7 міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3, народилась 26.07.2011 року в місті Ізмаїл Одеської області, батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 603.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області по справі № 2-3084/11 від 02.02.2012 року, задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, стягнено аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3, 26.07.2011 року в розмірі ? частки від доходу відповідача до досягнення нею повноліття та стягнуто 1/6 частину заробітку/доходу відповідача до досягнення дитиною 3 річного віку.

05.03.2012 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі № 1510/890/12 задоволено позов ОСОБА_4, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку починаючи з дня предявлення позову довічно.

Заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області по справі № 2/1513/2425/2012 від 10.09.2012 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2012 року по справі № 1510/7368/12, задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, стягнуто з відповідача аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_6, 05.09.2012 року в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням апеляційного суду Одеської області по справі № 22-ц/785/3760/13 від 30.05.2013 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2012 року змінено, позов ОСОБА_5 задовольнити частково, стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_6, 05.09.2012року народження аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2012 року.

З копії трудової книжки, власником якої значиться ОСОБА_1, серії АС № 168350 заповненої 04.09.1996 року, вбачається, що останнім відомим місцем роботи останнього є ТОВ «ОСОБА_7 елеватор».

Відповідно довідки відділу ДВС ОСОБА_7 міськрайонного управління юстиції Одеської області за вих. № В-24/401 від 14.08.2015 року, ОСОБА_2, дійсно не отримувала аліменти від ОСОБА_1 у період з 01.09.2014 року по 30.06.2015 року включно, по виконавчому листу № 2-3084/2011, який видано 23.07.2012 року Кілійським районним судом про стягнення з останнього на утримання доньки Крістіни, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі ? частини заробітку.

Згідно довідки виданої ВДВС Кілійського РУЮ, загальна заборгованість ОСОБА_1 по виплатам аліментів за усі роки разом станом на 01.07.2015 року складає: 12 262, 58 грн.

Відповідно довідки виданої Управлінням соціального захисту населення Кілійської районної державної адміністрації за вих. № 820 від 17.08.2015 року, ОСОБА_2 знаходиться на обліку у вищезазначеному управлінні та отримує тимчасову допомогу на 1 дитину, внаслідок ухилення (батьком) сплати аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого виданої Кілійською ЦРЛ, ОСОБА_3, 26.07.2011 року, має захворювання пупочна грижа.

Довідкою № 44 від 14.08.2015 року зазначено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з частими хворобами респіраторновірусними інфекціями не відвідувала дошкільний навчальний заклад «Ромашка» в період з жовтня 2014 року по травень 2015 року, та перебувала 6 місяців під індивідуальним доглядом вдома. Також за період перебування дитини в дитячому садку, дитиною опікується тільки мати, - ОСОБА_2, однак батько ОСОБА_1 участі у вихованні дитини не приймає, жодного разу не зявлявся в д/с «Ромашка».

Відповідно висновку ЛКК № 1415 від 17.08.2015 року, ОСОБА_2, працююча в КГАВТ «Дунайський УКП», має діагноз хронічний гастродуоденіт та потребує амбулаторного лікування.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно вимог ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вказане право дружина має і після розірвання шлюбу.

Беручи то уваги те, що дитина, яка знаходиться на утриманні відповідача, вже досягла на момент розгляду справи трьох років і, відповідно, виплати на утримання відповідача з підстави, передбаченої ст. 84 СК України, припинились, підстав для задоволення вказаної позовної вимоги відсутні.

Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття згідно вимог ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК покладено на обох батьків.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст.184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України.

Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано суду доказів щодо зменшення його заробітку з дня призначення аліментів та на час подачі позову до суду, щодо зміни його матеріального становища, погіршення або поліпшення стану його здоров'я, він фізично здоровий і є людиною працездатного віку.

Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дитини, суд вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь ОСОБА_8 на утримання доньки ОСОБА_3, 26.07.2011 року, згідно рішення Кілійського районного суду від 02.02.2012 року не є значним, та таким що ставить в тяжке матеріальне становище позивача, оскільки позивач був згоден виплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у аналогічному розмірі і не надав суду доказів, що ставить питання про зменшення розміру аліментів і стосовно іншої дитини, та враховуючи відсутність доказів щодо сплати аліментів на дочку ОСОБА_9, та враховуючи, що обставини, наведені позивачем як на підставу зменшення розміру аліментів, не свідчать про необхідність зміни їх розміру в сторону зменшення, а тому суд приходить до висновку, що позов безпідставний, необґрунтований та не підтверджений доказами, в звязку з чим не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК, ст. ст. 84, 180, 182, 184, 192 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_10