У х в а л а

16 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Гончара В.П., Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О., Касьяна О.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до представництва фірми «Гленмарк Фармасьютикалз Лімітед» про поновлення на роботі та стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила поновити їй строк на звернення до суду, поновити її на роботі на посаді регіонального менеджера представництв «Гленмарк Фармасьютикалз Лімітед» в Україні та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 березня 2013 року по день поновлення на роботі. Вимоги позивач мотивувала тим, що 08 червня 2011 року вона була прийнята на посаду медичного представника представництво «Гленмарк Фармасьютикалз Лімітед», на підставі наказу від 20 грудня 2011 року № 145 переведена на посаду регіонального менеджера. За період роботи з 08 червня 2011 року по 05 березня 2013 року свої обов'язки виконувала сумлінно та добросовісно, дотримувалась трудової дисципліни, до відповідальності не притягувалась, неодноразово отримувала премії та бонуси у якості нагород за плідну працю. 04 січня 2013 року їй було оголошено наказ про повернення відповідачу матеріальних цінностей, який не містив печатки і дати, та не був мотивований. 05 березня 2013 року її було ознайомлено з наказом від 05 березня 2013 року № 08-К про звільнення з посади регіонального менеджера на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з 06 березня 2013 року. Вважала своє звільнення незаконним, та зазначала, що строк звернення до суду з позовом пропустила з поважних причин.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено. Поновлено ОСОБА_3 строк на звернення до суду з позовом до представництва «Гленмарк Фармасьютикалз Лімітед» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді регіонального менеджера представництва «Гленмарк Фармасьютикалз Лімітед». Стягнуто з представництва «Гленмарк Фармасьютикалз Лімітед» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 березня 2013 року по день поновлення на роботі в розмірі 94 029 грн 27 коп. без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2013 року Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_3 подала касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2013 року залишено без змін.

02 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

На підтвердження підстав неоднакового застосування судами норм матеріального права, а саме: ч. 1 ст. 233, ст. 234 КЗпП України заявник послалась та додала копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 постанови від 30 вересня 2011 року № 11 «Про практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України», заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК, може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції. Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах. Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту заяви та долучених до заяви судових рішень, зокрема, копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року, не вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки вищевказані рішення суду касаційної інстанції ухвалені у справах за різних встановлених судами фактичних обставин, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до представництва фірми «Гленмарк Фармасьютикалз Лімітед» про поновлення на роботі та стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу, за заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: В.П. Гончар

Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко

О.П. Касьян