УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Червинської М.Є., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 29 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі - ПрАТ «СК «УНІКА») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4 страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 12 579 грн 77 коп.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 07 грудня 2013 року о 14 годині 40 хвилин у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «Хундай», д.н.з НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, та транспортного засобу МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, якого постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 23 січня 2014 року визнано винним у скоєнні вказаної ДТП.

Позивач вказував, що транспортний засіб МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1, на час скоєння ДТП був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1965950 від 24 січня 2013 року ПрАТ «СК «УНІКА», у зв'язку з чим на підставі заяв ОСОБА_6 позивачем було складено акт та виплачено останньому 12 579 грн 77 коп.

ПрАТ «СК «УНІКА» зазначило, що відповідач не повідомив його про настання ДТП у строки, встановлені чинним законодавством, внаслідок чого до позивача у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.

З огляду на те, що позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою про сплату страхового відшкодування, однак жодних дій щодо повернення вказаного відшкодування відповідачем вчинено не було, просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 12 579 грн 77 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 29 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 відхилено, заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ПрАТ «СК «УНІКА» на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року у справі № 6-1цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України, неповідомлення страховика про скоєння ДТП є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, дослідивши належним чином оцінені докази, подані сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахували як відсутність доказів перебування відповідача у трудових відносинах з власником керованого ним автомобіля, так і відсутність доказів повідомлення страховика про скоєння ДТП страхувальником чи водієм ОСОБА_4, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення страхового відшкодування з винної особи відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги стосовно перебування ОСОБА_4 у фактичних трудових відносинах із товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія СГ УКР Фінансова компанія», який є власником автомобіля МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять доказів офіційного працевлаштування відповідача.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

М.Є. Червинська

Т.О. Писана