Справа № 591/7922/15-ц
Провадження № 2/591/2957/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Прокудіна Н.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора канцелярії Роменської виправної колонії №56 ОСОБА_2, секретаря судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом в порядку цивільного судочинства до інспектора канцелярії Роменської виправної колонії №56 ОСОБА_2, секретаря судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди.

Дослідивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, суддя вважає, що на підставі п. 1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, у відкритті провадження у справі належить відмовити, оскільки позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до чинного законодавства суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Тобто дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.

У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності.

Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Виправні колонії належать до установ виконання покарань, які входять до структури Державної кримінально-виконавчої служби України. Оскільки Державна кримінально-виконавча служба України входить до системи центральних органів виконавчої влади, то посадові особи виправних колоній є суб'єктами владних повноважень і виконують управлінські функції шляхом прийняття відповідних рішень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Діяльність усіх суб'єктів владних повноважень щодо виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань необхідно вважати владною управлінською функцією.

Отже, спори з приводу законності дій посадових осіб виправної колонії щодо розкриття, перегляду, вручення засудженому кореспонденції є публічно-правовими, оскільки виникають за участю суб'єкта владних повноважень (виправної колонії в особі Державної кримінально-виконавчої служби України) під час реалізації наданих йому законодавством владних управлінських функцій стосовно забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, засуджених до позбавлення волі, з питань, пов'язаних із виконанням вироку.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, правомірність дій відповідачів повинно перевірятися в порядку адміністративного судочинства за правилами чинного законодавства, спір між усіма сторонами виключає розгляд позову в порядку цивільного судочинства, так як з позову слідує, що відповідачам вміняється вчинення певних дій при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Керуючись п. 1, ч. 2, ст. 122 , 209-210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора канцелярії Роменської виправної колонії №56 ОСОБА_2, секретаря судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди, оскільки позовна заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Г.Прокудіна