Номер провадження: 22-ц/785/4823/15
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання права власності на нежиле приміщення підвалу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2015 року , -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 12 грудня 2006 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що на підставі нотаріально посвідченого у 2001 році договору купівлі-продажу є власником квартири АДРЕСА_1. В будинку під квартирами знаходиться підвальне приміщення загальною площею 111,4 кв.м, яке вважає допоміжним. Посилаючись на те, що власники квартир, в тому числі й він, є співвласниками допоміжних приміщень в силу Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», позивач ОСОБА_3 на підставі статей 382, 392 ЦК України просив визнати за ним право власності на приміщення підвалу загальною площею 111,4 кв.м, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.4-6).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2006 року позов задоволено (т.1 а.с.18-19).

На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2006 року ОСОБА_3 зареєстрував 1 лютого 2007 року право приватної власності на нежиле приміщення підвалу загальною площею 111,6 кв.м та згідно посвідченого 14 лютого 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Барба В.О. за реєстровим №499 договору купівлі-продажу продав нежиле приміщення підвалу загальною площею 111,6 кв.м ОСОБА_14, остання ж згідно посвідченого 16 березня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим №У-262 договору купівлі-продажу продала нежиле приміщення підвалу загальною площею 111,6 кв.м ОСОБА_16, яка в свою чергу згідно посвідченого 24 квітня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу

Задорожнюк В.К. за реєстровим №У-361 договору купівлі-продажу продала нежиле приміщення підвалу загальною площею 111,6 кв.м ОСОБА_17 (т.1 а.с.22-32).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 3 квітня 2008 року за результатами розгляду апеляційної скарги представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2006 року скасовано з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.106-107).

При новому розгляді справи ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2008 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 207 ЦПК України (т.1 а.с.157).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 січня 2011 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2008 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.1 а.с.195-196).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено (т.2 а.с.139-140). Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 13 липня 2015 року виправлено описку в рішенні суду (т.2 а.с.218).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду апелянт мотивував неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_18, діючим на підставі довіреності від імені ОСОБА_19, та ОСОБА_3, посвідченого 27 червня 2001 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ІллічовоюН.А., ОСОБА_3 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 Право власності зареєстровано бюро технічної інвентаризації 5 липня 2001 року (т.1 а.с.8).

Нежиле підвальне приміщення, що знаходиться в житловому будинку по АДРЕСА_1, як приміщення нежитлового фонду загальною площею 111,5кв.м, належне на праві комунальної власності Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, на підставі розпорядження від 3 жовтня 2003 року №1244-01р Міського голови було передано в оренду приватному підприємству «Галея» терміном на три роки для розміщення майстерні з укладенням між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради та ПП «Галея» договору оренди від 3 жовтня 2003 року №80/4 (т.1 а.с.59, 60-61, 62-63).

На час звернення у грудні 2006 року ОСОБА_3 до суду приміщення підвалу загальною площею 111,6 кв.м в будинку по АДРЕСА_1 по бюро технічної інвентаризації було зареєстровано за Одеською міською радою (технічна інвентаризація станом на 5 грудня 2006 року) (т.2 а.с.71-75).

Судовою будівельно-технічною експертизою (висновок №119/2014 від 15 грудня 2014 року), проведеною експертом приватного підприємства «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім.Скибінського С.С.» щодо об'єкту дослідження підвального приміщення загальною площею 111,4 кв.м (згідно позовних вимог), розташованого в житловому будинку по АДРЕСА_1, встановлено, що об'єкт дослідження складається з комплексу взаємопов'язаних між собою приміщень. За даними проведеної станом на 5 грудня 2006 року технічної інвентаризації об'єкт дослідження складався з 4-х приміщень площею 35,8 кв.м, 20,6 кв.м, 18,8 кв.м, 36,4 кв.м всього загальною площею 111,6 кв.м. На час експертного дослідження у грудні 2014 року об'єкт складався з 7-ми приміщень площею 30,6 кв.м, 4,2 кв.м, 2,4 кв.м, 20,6 кв.м, 19,0 кв.м, 36,4 кв.м, 3,3 кв.м всього загальною площею 116,5 кв.м. Приміщення площею 30,6 кв.м, 4,2 кв.м, 2,4 кв.м, 19,0кв.м експертом віднесено до допоміжних приміщень житлового будинку, призначених

для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців, такий висновок обгрунтовано проходженням в приміщеннях комунікацій загального користування (водопостачання, каналізації). Приміщення площею 20,6 кв.м експертом віднесено до допоміжних як таке, що є прохідним до приміщення площею 19,0 кв.м. Приміщення площею 36,4 кв.м, 3,3 кв.м експертом віднесено до нежитлових приміщень, що не належать до житлового фонду (т.2 а.с.66-77).

Ухвалюючи рішення на підставі вищевказаних фактичних даних, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_3 як власником квартири НОМЕР_1 права особистої приватної власності на приміщення підвалу загальною площею 111,4 кв.м в житловому будинку по АДРЕСА_1 як на допоміжне нежиле приміщення будинку, від права спільної власності на яке на його користь відмовилися власники інших квартир будинку. Висновок суду обгрунтовано тим, що нежитлові приміщення не належать до житлового фонду, відповідно, як об'єкти права комунальної власності можуть бути передані у користування чи власність лише за рішенням ради на підставі цивільно-правової угоди. Оцінюючи висновок експертизи, суд зазначив, що за результатами експертного дослідження не всі приміщення спірного підвалу є допоміжними у розумінні статті 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», крім того, суд послався на те, що ніхто з власників квартир будинку не має переважного права на допоміжні приміщення, більш того власники інших квартир не здійснювали відступлення належного їм права спільної власності на допоміжні приміщення будинку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на заявлене ним приміщення підвалу не спростовують.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на житловий фонд, нежитлові приміщення, інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Однією з підстав набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою (п.2 ст.60 Закону).

На підставі рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року №226-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області» у комунальні власність територіальної громади міста Одеси був переданий житловий та нежитловий фонд місцевих рад, розташований в рамках адміністративно-територіальних меж міста Одеси.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1, розташовані в будинку нежитлові приміщення станом на грудень 2006 року (дату звернення ОСОБА_3 до суду) були об'єктами права комунальної власності Територіальної громади міста Одеси.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад та передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади та відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу (п.п.5,8 ст.60 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Так, здійснюючи правомочності щодо об'єкта права комунальної власності, нежитлові приміщення підвалу (підвальне приміщення нежитлового фонду) загальною

площею 111,5 кв. м (у позові -111,4 кв.м, згідно технічної інвентаризації БТІ - 111,6кв.м, у висновку експертизи - 116,5 кв.м), розташоване в будинку по АДРЕСА_1, уповноваженим радою органом як то Представництвом по управлінню комунальною власністю передавалось в строкове платне користування, зокрема, приватному підприємству «Галея» для розміщення майстерні. Доказом належності приміщення підвалу до об'єктів права комунальної власності є прийняте Міським головою розпорядження від 3 жовтня 2003 року №1244-01р «Про передачу в оренду приміщення нежитлового фонду у Приморському районі за адресою: АДРЕСА_1»; укладений між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради як орендодавцем та приватним підприємством «Галея» як орендарем договір оренди від 3 жовтня 2003 року; проведена бюро технічної інвентаризації у грудні 2006 року інвентаризація приміщення підвалу та реєстрація такого за Одеською міською радою тощо (т.1 а.с.59, 60-61, т.2 а.с.73-74).

В будинку по АДРЕСА_1 об'єднання співвласників не створено, відтак, будинок перебував і перебуває на балансі житлово-експлуатаційної організації, підпорядкованої Одеській міській раді. ОСОБА_3 звернувся до суду 12 грудня 2006 року, станом на дату звернення до суду за даними проведеної 5 грудня 2006 року БТІ технічної інвентаризації розташовані в будинку по АДРЕСА_1 приміщення підвалу загальною площею 111,6 кв.м були зареєстровані за Одеською міською радою, проте, ОСОБА_3 не звернув свої вимоги до Одеської міської ради.

Аналіз технічної документації на час звернення до суду в грудні 2006 року та на час експертного дослідження в грудні 2014 року вказує на те, що спірне приміщення підвалу по АДРЕСА_1 змінилося в складовій через перепланування та збільшилось у площі. Так, після ухвалення 25 грудня 2006 року Приморським районним судом м. Одеси рішення про визнання за ОСОБА_3 права власності на приміщення підвалу, ОСОБА_3 зареєстрував за собою право власності на набуте на підставі рішення суду нерухоме майно та відразу ж продав таке, всього за півроку приміщення підвалу відчужувались тричі.

За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи експерт прийшов до висновку, що частина підвальних приміщень є допоміжними, частина нежитловими. Однак при цьому слід зважити на те, що експертне дослідження мало місце у грудні 2014 року, тобто через вісім років з часу пред'явлення позову. Крім того, у сенсі положень частини 2 статті 57 ЦПК України висновок експерта є одним із доказів, що підлягає оцінці в сукупності з іншими фактичними даними, а фактом є те, що на час звернення ОСОБА_3 до суду приміщення підвалу загальною площею 111,5 кв.м в будинку по АДРЕСА_1 було об'єктом права комунальної власності переданим уповноваженим органом Одеської міської ради на підставі розпорядження міського голови в оренду приватному підприємству для розміщення майстерні з укладенням договору оренди підвального приміщення як приміщення нежитлового фонду.

Рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року в справі №1-2/2004, на яке посилається позивач, тлумачить право власників квартир багатоквартирного будинку на допоміжні приміщення, а не на нежитлові. Допоміжні приміщення, поняття яких визначено в Законі України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», - це приміщення призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Нежитлові приміщення в багатоквартирному житловому будинку таку функцію не виконують. Нежитлові приміщення є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Крім того, слід зазначити, що знаходження певних приміщень в підвалах, цокольних поверхах, проходження через ці приміщення труб водопостачання та каналізації не може визнаватися безумовною підставою віднесення їх до допоміжних приміщень, які підлягають приватизації разом з приватизацією квартир.

З огляду на викладене, зважаючи на факт перебування підвального приміщення як об'єкту права комунальної власності в оренді приватного підприємства під розміщення майстерні, інвентаризаційну реєстрацію приміщення за Одеською міською радою тощо, посилання ОСОБА_3 на належне йому право спільної сумісної власності на спірне приміщення підвалу є безпідставним.

Правові підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2015 року (описку виправлено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2015 року) в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання права власності на нежиле приміщення підвалу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич