Справа № 466/3097/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 р. Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Донченко Ю.В.

при секретарі Бандуровському Т.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Платинум Банк", третьої особи Т.в.о. голови правління ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу № 1 від 20.02.2015 р. про застосування дисциплінарного стягнення,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_3 подала позов в інтересах позивача ОСОБА_1 до суду до ПАТ "Платинум Банк", третьої особи Т.в.о. голови правління ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу № 1 від 20.02.2015 р. про застосування дисциплінарного стягнення.

Позов мотивує тим, що вона працює на посаді начальника відділення № 3 ПАТ «Платинум Банк» у м Львові відділу продаж Західного регіону Управління бранч - продажів Департаменту продажів і маркетингу з 02.12.2013 року. Протягом трудової діяльності у даній установі вона не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному об'ємі виконувала всі свої посадові обов'язки, визначені посадовою інструкцією. Однак , 13.03.2015 р. її було ознайомлено з наказом Т. в. о. голови правління ПАТ «Платинум Банк» ОСОБА_2 № 1 від 20.02.2015 року, про винесення догани ніби-то за грубе порушення трудової дисципліни, а саме - вживання алкоголю на робочому місці - 27.01.2015 р. та ніби-то порушення наказу № 22 від 23.02.2007 р. «Про дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку» та п.7 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Платинум Банк».

В позовній заяві вказує на те, що даний наказ № 1 від 20.02.2015 року є незаконним і таким, що винесений з порушенням чинного законодавства щодо порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, при цьому покликається на ст. 29 п. 2 КЗпП та зазначає, що в порушення даного пункту адміністрація ПАТ «Платинум-Банк» не ознайомила її ні при прийомі на роботу, ні за час роботи у Банку з наказом № 22 від 23.02.2007 р. «Про дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку» та з будь-якими Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Платинум Банк». Вважає, що саме відповідачем допущено порушення вимог ст. 29 КЗпП стосовно ознайомлення її з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, а тому вона не мала змоги порушувати нормативні акти, які їй були невідомі. Крім того, позивачка зазначає в позовній заяві, що за період її роботи у ПАТ «Платинум Банк» вона належно і своєчасно виконувала усі обов'язки, визначені посадовою інструкцією, забезпечувала виконання заданих планів по кількості та сумі залучення депозитних клієнтів, обсягів кредитування, розрахунково-касового обслуговуванню клієнтів, виконувала усі доведені нормативи та плани по наданню банківських послуг клієнтам. Перебуваючи на керівній посаді вона належним чином організовувала та контролювала роботу своїх підлеглих працівників, належно виконує свої трудові обов'язки, вважає, що підстави притягнення її до дисциплінарної відповідальності відсутні.

Також, незаконне винесення оспорюваного наказу обґрунтовує тим, що 28.01.2015 р. керівник служби економічної безпеки, не будучи її безпосереднім керівником, зажадав пояснень стосовно розпиття алкогольних напоїв на робочому місці попереднього дня - 27.01.2015 року. З даного приводу 28.01.2015 року нею було власноруч складено пояснювальну записку на його ім'я. За наслідками її пояснень та матеріалів службового розслідування від 30.01.2015 p., був винесений оспорюваний наказ, датований 20.02.2015 року, який їй надано для ознайомлення 13.03.2015 року. Вказує, що оспорюваний наказ датовано попереднім числом, по спливу двох місяців з дня виявлення відповідачем будь-яких обставин, які на думку відповідача стали підставою для винесення оспорюваного наказу, при цьому покликається на порушення ст. ст. 148, 149 КЗпП.

Окрім цього, покликаючись на норми ст. 147 КЗпП України, зазначає, що факт розпиття нею алкоголю не підтверджено жодним висновком фахівця чи медичного працівника, наявність саме алкогольних напоїв у приміщенні також не встановлено. При цьому в позовній заяві позивачка вказує, що при вжитті заходів дисциплінарного стягнення не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню її роботу. Вважає, що жодної шкоди сваркою з підлеглою працівницею відповідачу не завдано, не враховано тієї обставини, що будучи неадекватною особою працівниця вступила в суперечку з керівником , і це не може бути доказом порушення нею правил внутрішнього трудового розпорядку.

Позивачка в позовній заяві зазначає та вважає, що наказ винесено без належних підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень, з пропуском строку притягнення до дисциплінарої відповідальності, оспорюваний наказ порушує охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, в зв'язку з чим спірний наказ № 1 від 20.02.2015 року підлягає скасуванню як незаконний, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та дали аналогічні пояснення тим, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив та подав суду письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні, просив в позові відмовити. Вважає, що застосування дисциплінарного стягнення до позивача проведено із дотриманням законодавства про працю.

3-я особа в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, тому суд вважає, що розгляд справи можливий у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до п. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Частиною 1 статті 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу ( обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв"зку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Стягнення оголошується в наказі ( розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Судом встановлено, що позивачка з 02.12.2013 року працює на посаді начальника відділення № 3 ПАТ «Платинум Банк» у м. Львові відділу продаж Західного регіону Управління бранч продажів Департаменту продажів і маркетингу до ПАТ «Платинум Банк» ( а. с. 26).

Згідно письмових пояснюючих записок ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, письмових пояснень ОСОБА_8, ОСОБА_9, письмового повідомлення ОСОБА_10 та службової записки керівника сектору економічної безпеки західного регіону ОСОБА_11 встановлено, що 27.01.2015 року позивачка у приміщенні відділення № З ПАТ «ПтБ» у м. Львові святкувала з колегами свій день народження, до відділення № 3 ПАТ «ПтБ» у м. Львові позивачку приїхали привітати колеги з інших відділень «ПтБ» міста Львова, а також колеги позивачки з її попереднього місця роботи. При святковому частуванні в робочий час на території відділення № 3 ПАТ «ПтБ» у м. Львові співробітники банку, в томі числі і позивачка, вживали алкогольні напої. На підставі вищезазначеного, було проведено службове розслідування № 7266 від 30.01.2015 року та винесено наказ № 1 від 20.02.2015 року, яким позивачу винесено догану за грубе порушення трудової дисципліни, а саме за вживання алкоголю на робочому місці 27.01.2015 року та порушення наказу № 22 від 23.02.2007 року «Про дотримання «Правил внутрішнього трудового розпорядку», керуючись ст. ст. 147-149 КЗпП України, п.7 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «ПтБ». ( а. с. 5, 27-28, 30, 69-75).

Таким чином, позивачка порушила внутрішні правила ПАТ «ПтБ», що підтверджується копією наказу № 22 від 23.02.2007 року ЗАТ «Міжнародний ОСОБА_12», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «ПтБ», «Про дотримання «Правил внутрішнього трудового розпорядку», яким заборонено вживання напоїв в межах офісу як в робочий, так і неробочий час.

Покликання позивача на те, що вона при прийнятті на роботу не була ознайомлена із наказом № 22 від 23.02.2007 року ЗАТ «Міжнародний ОСОБА_12», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «ПтБ», «Про дотримання «Правил внутрішнього трудового розпорядку» спростовується її підписом на наказі про прийняття на роботу № ІМВ/К-04087 від 02.12.2013 року, де останню було ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором. Крім того в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що про існування наказу № 22 від 23.02.2007 року «Про дотримання «Правил внутрішнього трудового розпорядку», а також заборону розпиття алкоголю в офісах ПАТ «ПтБ» позивачеві неодноразово доводилося як усно безпосереднім керівником, так і засобами електронної пошти та для прикладу, додав копію електронного листа від 26.12.2013 року про заборону розпиття алкоголю в робочий та неробочий час в офісах, який надсилався співробітникам ПАТ «ПтБ», в тому числі і позивачу (Duka Valentyna) ( а. с. 26, 29, 31).

З наказом № 1 від 20.02.2015 року позивачка ОСОБА_1 була ознайомлена 12.03.2015 року., про що свідчить підпис на наказі.

Згідно п. 7.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «ПтБ» від 20.05.2010 року вказано, що стягнення оголошується наказом Голови Правління або уповноваженої особи і повідомляються працівнику під розпис. ( а. с. 40-45). Таким чином, зазначеними правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «ПтБ» не встановлено строків для ознайомлення з наказами про застосування дисциплінарних стягнень, а отже спростовуються покликання позивача на те, що її вчасно впродовж трьох днів не було ознайомлено із оспорюваним наказом.

Також позивачка в судовому засіданні вказала, що факт розпиття нею алкоголю не підтверджено жодним висновком фахівця чи медичного працівника, наявність саме алкогольних напоїв у приміщенні також не встановлено. Однак на спростування її показань, представник відповідача пояснив, що позивачка в своїй пояснюючій записці вказує, що 27.01.2015р. близько 13.00. вона з колегами пішла в кафе «Марсель», приблизно через годину (тобто після 14.00.) вони повернулися на відділення та всі разом пригостилися віскі разом з десертом, кавою, чаєм та святковим тортом. Окрім того, факт вживання спиртних напоїв на робочому місці в робочий час, представник відповідача вважає, що був підтверджений іншими співробітниками ПАТ «ПтБ», про що значиться в матеріалах службового розслідування. Також представник відповідача в судовому засіданні вказав, що відповідач не підтверджував факт вживання алкоголю позивачем жодним медичним висновком, оскільки не мав наміру звільняти позивача за появу на роботі в нетверезому стані згідно п.7 ст. 40 Кодексу законів про працю, але у зв'язку з тим, що позивачем було порушено норми щодо заборони вжиття алкоголю, та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок та попередню роботу позивача, відповідачем було прийнято рішення про оголошення догани останній. На підтвердження своїх пояснень, представник відповідача подав відповідні документи.

На думку суду, покликання позивача про те, що не підтверджений факт вживання нею алкогольних напоїв на робочому місці не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки як вказав представник відповідача не було потреби направляти позивачку на освідування. Крім того, позивачка, маючи особисту зацікавленість, могла самостійно пройти освідування і отримати медичний висновок, але не зробила цього.

Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 6.11.1992 року « Про практику розгляду судами трудових спорів « нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

А це означає, що для підтвердження цього достатньо матеріалів службового розслідування (пояснюючих записок ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, письмових пояснень ОСОБА_8, ОСОБА_9, письмового повідомлення ОСОБА_10 та службової записки керівника сектору економічної безпеки західного регіону ОСОБА_11П.), які не суперечать один одному і викликають довіру.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні, на підставі наданих відповідачем доказів, встановлено факт вживання алкоголю на робочому місці 27.01.2015р. та порушення наказу № 22 від 23.02.2007 року і відповідно до неї правомірно було застосоване дисциплінарне стягнення в вигляді догани за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ "ПтБ".

Позивач та її представники не надали суду доказів на підтвердження своїх вимог і не спростували надані відповідачем докази.

Тому суд вважає, що позов є безпідставним і слід відмовити позивачу в задоволенні його позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 147, 148, 149, 232 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року " Про практику розгляду судами трудових спорів із змінами та доповненнями", ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ "Платинум Банк", третьої особи Т.в.о. голови правління ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу № 1 від 20.02.2015 р. про застосування дисциплінарного стягнення відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_13