Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

09 листопада 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом 26.08.2015 року мотивуючи тим, що на підставі договору дарування їй належить будинок АДРЕСА_1, в якому зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_2. Відповідач не проживає в будинку з жовтня 2010 року, особистих речей в ньому не має та не цікавиться даним житлом. Вона, як власник будинку, вимушена сплачувати комунальні послуги за усіх зареєстрованих осіб, а реєстрація відповідача, який не проживає в будинку та не сплачує комунальні послуги створює перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном та перешкоджає оформленню субсидії. Позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила залишити судові витрати за нею.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв чи заперечень до суду не надав.

Суд, на підставі ст.ст.224 - 226 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши позивача, покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується договором дарування від 29.10.2010 року та витягом про державну реєстрацію прав від 22.11.2010 року ( а.с.5,6).

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_1 з 01.05.1981 року, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 29.11.2010 року шлюб було розірвано, рішення набрало законної сили 10.12.2010 року, що підтверджено випискою з рішення ( а.с.7).

Відповідач був зареєстрований в АДРЕСА_1 з 26.04.1986 року по 24.03.1994 року та з 18.11.1999 року по даний час, як член сім'ї власника будинку, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Олійниково - Слободської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 21.08.2015 року за № 557 ( а.с.8).

Також, згідно інформації з даної довідки, акту обстеження умов громадян від 16.09.2015 року складеного комісією с. Олійникова Слобода та показів свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 встановлено, що відповідач за вказаною вище адресою не проживає з грудня 2010 року, участі в утриманні житла та веденні господарства не приймає, матеріальної допомоги не надає, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, позивач не має можливості оформити субсидію.

Відповідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: житловий будинок АДРЕСА_1 не проживає більше року без поважних причин, житловим приміщенням не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, своїми діями перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися власним житлом, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів того, що він відсутній за зареєстрованим місцем проживання з поважних причин.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення, тому визнає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, рішення у даній справі є підставою для зняття відповідача ОСОБА_2 з реєстраційного обліку відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с.1), однак просить залишити судові витрати за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.10,11,60,61,88, 209,213-215, 224-228, 294,296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О. В. Бондаренко