Справа № 204/4166/15-ц
Провадження № 2/204/1872/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Власенко О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 з актового запису № 112 від 02 лютого 2010 року, зареєстрованого Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 14 грудня 1991 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. З 1999 року фактичні шлюбні відносини між ними припинилися та спільне господарство не ведеться. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2009 року, яке набрало законної сили 13 серпня 2009 року, шлюб між сторонами був розірваний. 08 січня 2010 року відповідачка народила доньку ОСОБА_3, а 02 лютого 2010 року зареєструвала її в Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 112. В свідоцтві про народження позивач записаний батьком дитини, відповідно до ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України, згідно якої дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Проте, позивач заперечує своє батьківство у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вказує, що він не є біологічним батьком цієї дитини.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідачка в судовому засіданні визнала позовні вимоги позивача та не заперечувала проти їх задоволення. При цьому, вказала, що дитину вона народила від іншого чоловіка.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 1991 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (після укладання шлюбу ОСОБА_1) зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 2016, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії IV-КИ № 435427 від 14.12.1991 року (а.с.9).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2009 року, яке набрало законної сили 13 серпня 2009 року, шлюб між сторонами був розірваний (а.с.10).

Прізвище відповідачки після розлучення було змінено на «Журавльова», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені Серії І-КИ № 014316, виданим 01.04.2015 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 17 (а.с.17).

Через пять місяців після розірвання шлюбу, а саме 08 січня 2010 року, відповідачка ОСОБА_2 народила дитину - ОСОБА_3, про що 02 лютого 2010 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено в Книзі реєстрації народжень відповідний актовий запис за № 112, копія якого знаходиться в матеріалах даної справи, в якому батьком дитини згідно з ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України був записаний - ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Проте, позивач заперечує своє батьківство у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вказує, що він не є біологічним батьком цієї дитини, оскільки задовго до її народження не мав статевих стосунків з матірю дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Сімейного Кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Згідно ч. 2 ст. 136 Сімейного Кодексу України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

На підставі вищевказаного, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про оспорювання батьківства.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивачем не було доведено суду належними доказами, що він дійсно не є біологічним батьком дитини та між ними відсутнє кровне споріднення.

При цьому, судом роз'яснювалося сторонам про їхнє права на проведення по даній справі молекулярно-генетичної експертизи для встановлення факту щодо відсутності кровного споріднення між позивачем та малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Але сторони відмовилися від проведення такої експертизи та просили ухвалити рішення на підставі наданих ними пояснень.

Проте, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому, суд критично ставиться до тверджень позивача та відповідачки стосовно того, що він не є батьком малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки їхні твердження ґрунтуються на припущеннях та не мають відповідних підтверджень.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 121, 122, 136 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травин 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова