У х в а л а

іменем україни

18 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «Елопроект», товариства з обмеженою відповідальністю «ЕлоЛед», товариства з обмеженою відповідальністю «Елопро», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Елотек», про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Елотек», про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ТОВ «Елопроект», ТОВ «ЕлоЛед», ТОВ «Елопро» про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 05 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ТОВ «Елопро», а в результаті переведення боргу - ТОВ «Група компаній «Елотек» було укладено кредитний договір № 182/08, з наступними додатковими угодами, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 3 500 000 доларів США, під 18,7 % річних, з остаточним терміном погашення до 30 листопада 2012 року. Також банк уклав з кожним із відповідачів договори поруки від 09 листопада 2009 року, за умовами яких останні мали відповідати за належне виконання ТОВ «Група компаній «Елотек» його кредитних зобов'язань.

Посилаючись на те, що божник не виконав своїх кредитних зобов'язань в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 3 179 636,11 доларів США, банк просив суд задовольнити позов та стягнути вказану заборгованість із поручителів боржника.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно з договором поруки від 09 листопада 2009 року він поручився перед банком за виконання ТОВ «Група компаній «Елотек» кредитних зобов'язань за відповідним кредитним договором, які мали бути виконані останнім до 30 листопада 2012 року.

Посилаючись на те, що банк не пред'явив вимог до нього як поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, ОСОБА_1 просив суд на підставі статті 559 ЦК України визнати поруку припиненою.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року, у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Припинено дію договору поруки № SU - 8/182/08 від 09 листопада 2009 року, укладеного між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» і ОСОБА_1, з 30 травня 2013 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Універсал Банк» просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення повністю не відповідають.

Судами встановлено, що 05 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ТОВ «Елопро», а в результаті переведення боргу - ТОВ «Група компаній «Елотек» було укладено кредитний договір № 182/08, з наступними додатковими угодами, за умовами якого ТОВ «Елопро» отримало кредит у розмірі 3 500 000 доларів США, зі сплатою 18,7 % річних, зі строком повернення до 30 листопада 2012 року.

Відповідно до розрахунку кредитної заборгованості ТОВ «Група компаній «Елотек» заборгованість за кредитним договором № 182/08 станом на 14 травня 2013 року становить 3 179 636,11 доларів США.

Судами також встановлено, що банк уклав з кожним із відповідачів договори поруки від 09 листопада 2009 року, за умовами яких останні мали відповідати за належне виконання ТОВ «Група компаній «Елотек» його кредитних зобов'язань.

Зокрема, 09 листопада 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № SU-8/182/08, за умовами якого ОСОБА_1 поручився перед банком за виконання ТОВ «Група компаній «Елотек» кредитних зобов'язань за відповідним кредитним договором, які мали бути виконані останнім до 30 листопада 2012 року.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк», суди виходили з безпідставності позовних вимог.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1, суди виходили з того, що ПАТ «Універсал Банк» пропустив передбачений ст. 559 ЦК України шестимісячний строк для пред'явлення вимог до поручителя.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 553, 554 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадках порушення такого обов'язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 3 ст. 554 цього Кодексу особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, поручителі незалежно від того уклали вони спільний договір поруки чи окремий договір є солідарними боржниками з позичальником, тому відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Відмовляючи в задовленні позову ПАТ «Універсал Банк», суди виходили з того, що ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ТОВ «Елопроект», ТОВ «ЕлоЛед», ТОВ «Елопро» про солідарне стягнення кредитної заборгованості.

При цьому, суди виходили з того, що в судовому засіданні хоч і було встановлено порушення прав банка внаслідок неналежного виконання кредитного договору та доведеності позовних вимог в цій частині, проте оскільки договори поруки були укладені з кожним поручителем окремо, що виключає солідарну відповідальність поручителів, то наявні підстави для відмови в задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк».

З таким висновком судів погодитися не можна.

Так, на підставі ст. 16 ЦК України, визначення способу захисту порушеного права належить до компетенції суду і з огляду на це саме місцевий суд, за умови доведеності позовних вимог, має визначити передбачений законом чи договором спосіб захисту порушених прав позивача.

Таким чином, суди не були позбавлені можливості самостійно визначити спосіб захисту порушеного права при доведеності позовних вимог.

З огляду на викладене, рішення судів в частині відмови в задовленні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ТОВ «Елопроект», ТОВ «ЕлоЛед», ТОВ «Елопро» про стягнення заборгованості, підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині на новий судовий розгляд.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1 та припиняючи дію договору поруки № SU-8/182/08 від 09 листопада 2009 року, суди вірно виходили з того, що позивач звернувся до суду з пропуском шестимісячного строку, який передбачено ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Так, судами встановлено, що у договорі поруки № SU-8/182/08 від 09 листопада 2009 року, з урахуванням додаткових угод до цього договору, не визначено строку його дії, а остаточним строком погашення кредитної заборгованості ТОВ «Група компаній «Елотек» сторони визначили 30 листопада 2012 року.

Тому, право вимоги банку до поручителя щодо виконання порушеного боржником зобов'язання щодо повернення кредиту виникло 01 грудня 2012 року та діяло протягом наступних шести місяців, в той час як до Броварського міськрайонного суду Київської області із зазначеним позовом ПАТ «Універсал Банк» звернулось у січні 2014 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-29цс14 від 23 квітня 2014 року.

Безпідставними є посилання ПАТ «Універсал Банк» на суттєві обставини, зокрема, щодо повернення Голосіївським районним судом м. Києва позовної заяви з підстав передбачених ст. 121 ЦПК України, як на поважні обставини, оскільки вищевказане свідчить лише про те, що встановлений ст. 559 ЦК України шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до поручителя було порушено банком через неналежне виконання ним вимог глави 2 ЦПК України.

Таким чином, задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1 та припиняючи дію договору поруки № SU-8/182/08 від 09 листопада 2009 року, суди вірно виходили з того, що позивач звернувся до суду з пропуском шестимісячного строку, який передбачено ч. 4 ст. 559 ЦК України.

В цій частині рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вказане, ухвалені у справі судові рішення в частинні відмови в задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ТОВ «Елопроект», ТОВ «ЕлоЛед», ТОВ «Елопро» про стягнення заборгованості не можуть вважатись законними й обґрунтованими, а тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині судові рішення підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року в частинні відмови в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «Елопроект», товариства з обмеженою відповідальністю «ЕлоЛед», товариства з обмеженою відповідальністю «Елопро» про стягнення заборгованості скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

М.В. Дем'яносов

С.П. Штелик