АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 761/8915/15-ц Головуючий в І інстанції: Макаренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Українець Л.Д.,

при секретарі - Абдуллаєвій Е.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року про відмову у задоволені скарги ОСОБА_2 на постанову виконуючого обов'язки начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про скасування Постанови про повернення виконавчого документа стягувану та на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про відновлення виконавчого провадження, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанк Росії», -

в с т а н о в и л а:

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з скаргою на постанову виконуючого обов'язки начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про скасування Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 23 січня 2015 року та на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про відновлення виконавчого провадження, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанк Росії» від 11 лютого 2015 року.

Заявник вважає, що стягувачем пропущено строк на оскарження постанови про повернення виконавчого документа, тому постанова від 23 січня 2015 року, якою скасована постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, є незаконною.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року скаргу відмовлено в задоволені скарги ОСОБА_2 на постанову виконуючого обов'язки начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про відновлення виконавчого провадження, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, постановлення нової, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини справи, що призвели, на його думку, постановлення незаконного рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, представник Міністерства Юстиції України - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Кузьменко О.С. та представник ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» -Ярошенко А.С. скаргу не визнали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи сподоби.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 26 червня 2010 року Шевченківським районним судом м. Києва винесено рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено та 04 травня 2011 року видано виконавчий лист № 2-4785/10 (а.с.14-15,33-34).

15 червня 2011 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Каращук K.JI. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.35-36).

13 березня 2013 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника судового збору та про арешт майна боржника (а.с.65-66, 68-69).

26 березня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Гречухом О.Я. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві у зв'язку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення (а.с. 9).

17 листопада 2014 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_9 - представника ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову залишено без задоволення (а.с.10).

24 грудня 2014 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17.11.2015 року залишено без змін (а.с.11-13).

23 січня 2015року виконуючим обов'язки начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кузьменком О.С. винесено постанову, якою скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Гречухи О.Я. про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 27156369 від 26 березня 2013 року та зобов'язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Сіщука В.В. провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (а.с.7).

11 лютого 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Сіщуком В.В. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".

Згідно п. 6 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (абзац 2 частини першої статті 385 ЦПК).

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (частина третя статті 385 ЦПК).

Проте не завжди державний виконавець здійснює передбачену відповідним законом дію або приймає постанову у виконавчому провадженні у визначений строк. У такому разі слід керуватися тим, чи зазначений в законі строк здійснення певної дії державним виконавцем, чи ні. Так, у статті 51 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що після визнання незаконною чи скасування постанови державного виконавця про закінчення або повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. У такому разі якщо строк в законі зазначений, але по закінченню цього строку дію, яку державний виконавець зобов'язаний був здійснити, він не здійснив, то таку поведінку державного виконавця слід розцінювати як відмову у здійсненні дії і відповідно до статті 385 ЦПК обчислювати строк оскарження і початок його перебігу.

Судом першої інстанції встановлено, що постанова про повернення виконавчого документу від 26 березня 2013 року стягувачу не направлялась, що підтверджується копією виконавчого провадження, приєднаної до матеріалів справи, оригінал якого, досліджений в судовому засіданні.

03 листопада 2014 року представник ПАТ «Сбербанк Росії» звернувся до відділу примусового виконання рішень ДВС України із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження відносно ОСОБА_2 Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження стягувачу стало відомо про постанову від 26 березня 2013 року про повернення виконавчого документу, у зв'язку з чим було подано скаргу на вказану постанову.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що виконуючим обов'язки начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кузьменком О.С. та головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Сіщуком винесено постанови згідно чинного законодавства.

Отже, вимоги скаржника про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та на постанови про відновлення виконавчого провадження, є безпідставними, тому скарга не підлягала задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, ухвала суду першої інстанції залишенню без змін, як такої, що постановлена з дотриманням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: