Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 331/6500/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Мінасов В.В.
№22-ц/778/5523/15Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Стрелець Л.Г.

суддів Каракуші К.В., Гончар М.С.

при секретарі Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2015 року за заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк) про відстрочку виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення коштів (депозиту)

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2015 року (т.с. 1 а.с.100-102) у цій справі стягнуто з Банку на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за депозитним договором у розмірі 138001,23 грн., що складається з: заборгованості за депозитом - 125000,00 грн.; 17 процентів річних за користування депозитом - 10414,81 грн.; витрати від інфляції 786,64 грн.; 3% річних у сумі 610,64 грн.; 2 процентів річних за користування депозитом - 1189,56 грн.

Зазначене рішення суду першої інстанції набрало законної сили, оскільки було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08 квітня 2015 року (т.с. 1 а.с.248-253).

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2015 року (т.с. 2 а.с. 12-13) у цій справі розірвано договір про заощадження № SAMDN940, укладений 09.10.2013 року між ОСОБА_3 та Банком.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 23 липня 2015 року (т.с. 2 а.с.50- 51) зазначене додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2015 року у цій справі скасовано, позовні вимоги ОСОБА_3 про розірвання депозитного договору залишено без задоволення.

У липні 2015 року Банк подав суду першої інстанції заяву про відстрочення виконання цього рішення (т.с. 2 а.с.57- 61) до 01 січня 2016 року з тих підстав, що майно Банку на території Автономної Республіки Крим фактично конфісковано РФ; у зв'язку з подіями на сході України відбувся відтік коштів клієнтів; на територіях Луганської та Донецької областей також припинена діяльність Банку та відбувалися чисельні посягання на майно останнього.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2015 року заяву Банку про відстрочку виконання рішення суду у цій справі відхилено (т.с. 2 а.с. 181).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, Банк, як відповідач, у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 184-188) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти нову ухвалу та задовольнити заяву Банку про відстрочку виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2015 у цій справі на термін до 01 лютого 2016 року (т.с. 2 а.с.184-188).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Банку не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що суд першої інстанції, відхиляючи заяву Банку про відстрочку виконання рішення суду першої інстанції у цій справі, керувався ст. ст. 209-210, 373 ЦПК України та виходив з наступного.

Відповідно до ст. 373 ч. 1 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Як правильно встановив суд першої інстанції, наведеними, у тому числі у заяві Банку про відстрочення виконання рішення суду, обставинами, Банк обґрунтовував свої заперечення проти позову позивача у цій справі під час розгляду цієї справи судом першої інстанції по суті (письмові заперечення Банку проти позову із додатками (т.с. 1 а.с. 67-94).

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що обставини, наведені Банком, як боржником, в його вищезазначеній заяві про відстрочення виконання рішення суду у цій справі не свідчать про їх винятковість та не можуть бути підставами для відстрочки останнього в силу вимог ст. 373 ч. 1 ЦПК України, а тому вищезазначену заяву Банку слід відхилити.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Крім того, апеляційний суд має перевіряти законність та обґрунтованість оскаржуємої ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах вимог, заявлених Банком в його заяві про відстрочення виконання рішення суду та в межах доводів апеляційної скарги.

Як вбачається із змісту заяви Банку, останній просив суд першої інстанції відстрочити виконання рішення суду у цій справі на термін до «01 січня 2016 року» (т.с. 2 а.с. 61), проте, вже в апеляційній скарзі Банк безпідставно просив «прийняти нову ухвалу про задоволення заяви Банку про відстрочення виконання рішення суду у цій справі на термін до «01.02.2016 року» (т.с. 2 а.с. 188).

При вищевикладених обставинах, доводи апелянта про наявність порушень вимог закону при постановленні оскаржуємої ухвали судом першої інстанції, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або її зміни.

Крім того, у разі відмови Банку, як апелянту у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, останній не має права на компенсацію судових витрат у вигляді судового збору 121,80 грн. (т.с. 2 а.с. 191), понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.Гончар М.С.