Справа №591/1047/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шершак М. І.
Номер провадження 22-ц/788/2008/15 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Гагіна М. В. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою комунального закладу Сумської обласної ради «Сумське обласне патологоанатомічне бюро»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 серпня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до комунального закладу Сумської обласної ради «Сумське обласне патологоанатомічне бюро», третя особа - начальник комунального закладу Сумської обласної ради «Сумське обласне патологоанатомічне бюро» Попов Петро Євгенович, про визнання наказу частково незаконним, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася з вищезазначеним позовом, у якому після уточнення, просила скасувати наказ про оголошення догани, про звільнення та поновити її на роботі і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги мотивує тим, що з 1999 р. перебуває в трудових відносинах з комунальним закладом Сумської обласної ради «Сумське обласне патологоанатомічне бюро» (далі бюро, установа) та з 2011 р. обіймала посаду старшого лаборанта, а з 11.09.2014 р. працювала лаборантом згідно наказу за №105/ос від 08.09.2014 р.

11.02.2015 р. за підсумками позапланової ревізії на неї накладено дисциплінарне стягнення за підсумками роботи за січень, серпень, листопад 2013 р., а в подальшому прийнято наказ про її звільнення від 20.02.2015 р. Вважає, що наказ про дисциплінарне стягнення не відповідає вимогам закону, оскільки стягнення накладено поза межами строку притягнення, в наказі конкретно не вказано, за що притягується особа, також зазначає, що звільнення проведено з грубим порушенням норм матеріального права, а саме звільнення відбулося за прогул, однак у неї є поважні причини відсутності оскільки її викликали до правоохоронних органів.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07.08.2015 р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Скасовано наказ за № 19-ос від 20.02.2015 р. про звільнення ОСОБА_3, лаборанта відділення загальної патології комунального закладу Сумської обласної ради «Сумське обласне паталогоанатомічне бюро», з займаної посади за прогул з 20.02.2015 р.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді лаборанта відділення загальної патології комунального закладу Сумської обласної ради «Сумське обласне паталогоанатомічне бюро» з 20.02.2015 р.

Стягнуто з комунального закладу Сумської обласної ради «Сумське обласне паталогоанатомічне бюро» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу розміром 16516,47 грн.

Стягнуто з комунального закладу Сумської обласної ради «Сумське обласне паталогоанатомічне бюро» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_3 на посаді лаборанта відділення загальної патології комунального закладу Сумської обласної ради «Сумське обласне паталогоанатомічне бюро» з 20.02.2015 року, та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 3021,30 грн. підлягає негайному виконанню.

В решті вимог відмовлено за не обґрунтованістю.

За заявою відповідача ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06.10.2015р. роз'яснено рішення суду від 07.08.2015р. в частині визначення розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню негайно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення районного суду в частині скасування наказу про звільнення ОСОБА_3 з займаної посади за прогул, поновлення на роботі з 20.02.2015 р., та стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 16516,47 грн. та відмовити позивачу в задоволенні заявленого позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції було неповністю з'ясовано обставин, що мають значення для справи, неправильно застосовано та порушені норми матеріального та процесуального права. А саме, профспілковий комітет відмовляючи в наданні згоди на звільнення ОСОБА_3 не обґрунтував своєї відмови, що дає право, у відповідності до ст. 43 КЗпП України, звільнення робітника без такої згоди.

Також, посилається на те, що підставою прогулу стало ухилення позивача від слідства та суду у зв'язку з кримінальним переслідуванням позивачки за кримінально карані діяння, які вчинено нею, будучи у трудових правовідносинах з відповідачем, шляхом виїзду її 20.02.2015р. о 11год.37хв. ( час перетинання державного кордону) до Російської Федерації, що підтверджується довідкою Сумського прикордонного загону, тому поновлення позивача на роботі може негативно вплинути на моральну обстановку в колективі.

В судовому засіданні представник установи, третя особа та його представник доводи апеляційної скарги підтримали і просили задовольнити. Пояснив, що на цей час іншого наказу про її звільнення не приймалось.

Представник позивача вважає рішення законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3, відповідно до наказу за № 19-л від 03.07.1995 р., перебувала в трудових відносинах з комунальним закладом Сумської обласної ради «Сумське обласне патологоанатомічне бюро», обіймала посаду лаборанта - чистолога, потім була звільнена з роботи в зв'язку з навчанням в медичному училищі. Наказом № 26 від 03.05.1999 р. ОСОБА_3 була прийнята на роботу до бюро на посаду лаборанта відділення загальної патології, наказом № 23 від 07.09.2011 р. переведена на посаду старшого лаборанта, наказом №105-а від 08.09.2014 року переведена на посаду лаборанта відділення загальної патології, наказом №19-ос від 20.02.2015 р. ОСОБА_3 була звільнена з займаної посади за прогул згідно з п. 4 ст.40 КЗпП України (а.с.60,61).

Згідно з наказом № 20-з від 11.02.2015 р., за підсумками проведеної позапланової ревізії в лютому 2015 р., на ОСОБА_3 накладено дисциплінарне стягнення за підсумками роботи за січень, серпень, листопад 2013 р. (а.с. 3).

Встановлено, що ОСОБА_3 є членом профспілкової організації комунального закладу Сумської обласної ради «Сумське обласне патологоанатомічне бюро» (а.с. а.с.109 -110,118 -119).

Відповідно до витягу з протоколу № 6 засідання профспілкового комітету установи від 05.08.2015 р. на запит суду члени даного комітету не надали згоду на звільнення ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що до комітету не було подання від адміністрації бюро на її звільнення (а.с.118-119).

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується.

Задовольняючи позов, місцевий суд визнав, що оскільки позивач звільнена за ст. 40п.4 КЗпП без згоди профспількового комітету, членом якої вона є, її вимоги про поновлення на роботі на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню, тому скасував наказ за №19оск від 20.02.2015р. про її звільнення, поновив на роботі та стягнув на користь працівника середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду.

Відповідно до ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Як роз'яснено у п. 15 постанови пленуму ВСУ від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» випливає, що звільнення працівника з ініціативи роботодавця за наявності відмови відповідного профспілкового органу в наданні згоди на таке звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Згідно з ч. 7,8 ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

На подання адміністрації бюро другим рішенням засідання профспілкового комітету установи від 05.08.2015 також відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_3

У цьому рішенні наведені мотиви, а саме, у разі відсутності робітника на робочому місці і не отримання ним заробітної плати, розпочинається процедура звільнення: роботодавець отримує пояснення від робітника і звертається з поданням на звільнення до профспілки. Оскільки, у випадку з звільненням ОСОБА_3 подання до її звільнення не було, пояснення від неї та її представника про причини її відсутності профспілковим комітетом не отримано, Таким чином відсутні підстави для визнання цього рішення не мотивованим.

Згідно із ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Виходячи з вищевикладеного судом першої інстанції було правильно застосовано норми матеріального права, щодо поновлення на роботі ОСОБА_3 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відповідача.

Доводи апеляційної скарги проте, що поновлення позивача на роботі може негативно вплинути на моральну обстановку, а також доведеність довідкою Сумського прикордонного загону, що позивач перетнула державних кордон 20.02.2015р. о 11год.37 хв., т.т. в день звільнення, не впливає на обґрунтовані висновки суду про недотримання адміністрацією бюро процедури звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу комунального закладу Сумської обласної ради «Сумське обласне патологоанатомічне бюро» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: