Справа № 2-366/10 Провадження № 22-ц/772/2754/2015Головуючий в суді першої інстанції Борисюк І. Е.
Категорія 24Доповідач Медяний В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі :

головуючого : Медяного В.М.,

суддів : Зайцева А.Ю., Стадника І.М.,

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ДП «Теплокомуненерго Маяк» відкритого акціонерного товариства «Маяк» до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 -ОСОБА_7 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 січня 2010 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року позивач ДП «Теплокомуненерго Маяк» ВАТ «Маяк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6., ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання.

Посилається на те, що відповідачі проживають у квартирі АДРЕСА_1 та користуються тепловою енергією у гарячій воді, вироблену ДП «Теплокомуненерго Маяк» ВАТ «Маяк». Відповідачі мають заборгованість по оплаті за надані послуги теплопостачання та не бажають добровільно її погасити, у зв'язку з цим позивач змушений був звернутися в суд з даним позовом.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 січня 2010 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6., ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ДП «Теплокомуненерго Маяк» ВАТ «Маяк» кошти в сумі 3210,27 грн., 54,61 грн. - 3 % річних, 184,94 грн. - втрат від інфляції за весь час прострочення оплати та 30 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь держави 51 грн. судового збору.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 серпня 2015 року заяву ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 січня 2010 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 січня 2010 року скасувати. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, зокрема вважає, що судом не було перевірено правильність наданих позивачем розрахунків та застосування тарифів на відповідні послуги.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції скаржник відповідач у справі ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7, а також інші відповідачі не з»явилися, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у їх відсутність.

Представник позивача ДП «Теплокомуненерго Маяк» ВАТ «Маяк» - Шевчук О.В. апеляційну скаргу не визнала та заперечила проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість. Крім цього, надала суду детальні письмові заперечення на апеляційну скаргу з обґрунтуванням правильності проведених розрахунків заборгованості за спожиті послуги теплопостачання та пов'язаних з цим додаткових нарахувань.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, що з'явилася до суду, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що згідно оборотної відомості заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги опалення і гарячого водопостачання за період з 01.10.2008 року по 01.10.2009 року складає 3210,27 гривень.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми .

Згідно розрахунку, що міститься у матеріалах справи ОСОБА_6., який є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 нараховано 54,61 гривень - 3% річних та 184,94 гривень втрат від інфляції за весь час прострочення оплати .

Виходячи з положень ст. ст. 64, 66-68 ЖК УРСР, наймач та члени його сім'ї, що проживають разом з ним, несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, в тому числі обов'язки по платі за користування житлом та платі за комунальні послуги у визначені строки.

Згідно ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630, разрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк.

Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача , які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться..

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши такі обставини, правильно застосувавши норми матеріального права та не порушивши норм процесуального права, дійшов вірного та обґрунтованого висновку про задоволення даного позову.

Посилання апелянта на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом застосування норм матеріального та процесуального права є безпідставним, не обґрунтованим та таким, що суперечить вимогам Закону та матеріалам справи.

Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зокрема, колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі представника ОСОБА_6 на те, що відповідач не був повідомлений про розгляд справи, повісток не отримував, а дізнався про вказане рішення тільки від державної виконавчої служби. Адже з матеріалів справи вбачається, що судові повісти разом із розпискою відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) надсилалися поштою рекомендованим листом за адресою проживання відповідачів: АДРЕСА_1.

Також при ухваленні заочного рішення судом першої інстанції було повністю дотримано вимог, передбачених ЦПК України для заочного розгляду справи.

Крім того, колегія суддів не погоджується з твердженнями представника відповідача як на підставу для відмови у позові відсутність укладеного договору між позивачем та відповідачем та документів, що вказують на правильність розрахунків заборгованості з опалення та гарячого водопостачання.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 11, ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають на підставі договору або безпосередньо з актів цивільного законодавства.

До актів цивільного законодавства, якими встановлений обов'язок по оплаті житлово-комунальних послуг в т.ч. по опаленню та гарячому водопостачанню, відносяться, зокрема, ЖК УРСР, що регулює відносини по оплаті за комунальні послуги наданих житлових приміщеннях в будинках (квартирах) державного, громадського, а також приватного житлового фонду. Згідно ст. 162 ЖК УРСР плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Також згідно п.5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язок споживача оплачувати житло-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджені Постановою КМ України від 21.07.2005р за № 630. Відповідно до п. 18 вищезазначених Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно статті 24 ЗУ «Про теплопостачання», який є специфічним законом, що регулює відносини у сфері теплопостачання, зазначено, що одним із основних обов'язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Цим же законом, а саме в ст. 25 передбачено право теплопостачальної організації укладати договори купівлі продажу теплової енергії.

За відсутності письмового договору між позивачем і відповідачами про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання, факт існування договірних відносин підтверджується тим, що послуги відповідачам надавалися ДП "Теплокомуненерго Маяк" ВАТ "МАЯК", а відповідачі дані послуги отримували, використовували їх для задоволення власних потреб та не відмовлялись від них.

Таким чином, посилання на відсутність письмового договору, як на підставу для скасування рішення суду є безпідставними.

Безпідставним є також посилання представника скаржника на відсутність у справі документів, що вказують на правильність розрахунків заборгованості з опалення та гарячого водопостачання. Адже в матеріалах справи міститься розрахунок суми такої заборгованості, який був перевірений судом при розгляді справи та ухваленні рішення.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що представником скаржника не зазначено жодних доказів щодо заперечення отримання відповідачем послуг з теплопостачання, їх неналежної якості, а також щодо неналежності наданих позивачем розрахунків та не надано їх суду. Не вказано також які суми нарахувань оскаржуються відповідачем чи не визнаються ним, не вказано в чому полягає невірність нарахувань та не надано на підтвердження цьому жодних доказів в розумінні ст. ст. 57, 58 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПУ України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

В апеляційній скарзі скаржником не зазначено: в чому полягає неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, які зазначенні в судовому рішенні обставини не підтвердженні доказами чи їх недостатність, недостовірність або суперечливість, в чому полягає невідповідність висновків суду обставинам справи та які саме норми матеріального чи процесуального права не правильно застосовані.

Таким чином, саме лише посилання представника скаржника на можливу невірність розрахунків без підтвердження цього належними доказами не може бути підставою для скасування рішення суду.

Разом з тим, судом першої інстанції перевірено розрахунок заборгованості відповідачів за надані послуги опалення та гарячого водопостачання, що були надані позивачем за період з 01.10.2008р. до 01.10.2009р. та правильно задоволено дані позовні вимоги.

Представником позивача на підтвердження правильності здійснення нарахувань відповідачам за вказаний період в сумі 3210,27грн. надано до справи: деталізований розрахунок вартості наданих послуг відповідачам з зазначенням обсягів спожитих послуг та тарифів на них; копії рішень виконавчого комітету Вінницької міської ради про затвердження тарифів та про початок і кінець опалювального сезону 2008-2009 років; копії документів що підтверджують розмір опалювальної площі; копії актів про затвердження обсягів споживання послуг та відомості про нарахування по будинковим лічильникам.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з'ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об'єктивний склад, права та обов'язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : підпис. В.М. Медяний

Судді : підписи. А.Ю. Зайцев

І.М. Стадник

Згідно з оригіналом.

суддя : В.М. Медяний