Справа № 362/1757/15 Головуючий у І інстанції Орда О.О.
Провадження № 22-ц/780/4495/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 29 05.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А., Сушко Л.П.

при секретарі: Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сервет Авто» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, свої вимоги мотивувала тим, що вона є інвалідом другої групи загального захворювання довічно. 02 лютого 2015 року нею в касі центрального автовокзалу м. Київ було придбано квиток по маршруту Київ-Ободівка. Кассир попередила її, що перша офіційна зупинка буде в м. Умань. Перевізником являлось ТОВ «Сервет Авто» водій якого відмовив позивачці у її проханні зупинитись в с. Чупира. Автобус зупинився лише на автостанції в м. Жашків. Водій, який їхав в зворотньому напрямку по маршруту Ободівка -Київ також відмовився довезти її до с. Чупира в зв'язку з чим вона була вимушена провести ніч на автовокзалі голодна і без грошей. Вважає, що вказаними діями їй завдано моральну шкоду, яку оцінює в 10 140 грн, виходячи з 10 прожиткових мінімумів на одну особу, яка втратила працездатність.

Просила суд стягнути з ТОВ «Сервет Авто » на її користь на відшкодування моральної шкоди - 10140 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що на автостанції «Київ» позивачем було придбано квиток на рейс 206 «Київ АВ - Ободівка» від Київ АВ до м. Умань, перевізник ТОВ «Сервет -Авто», про що свідчить чек № 138282 від 02.02.2015 року (а.с.3). Позивачка не заперечувала, що при купівлі квитка касир попередила її про те, що по даному маршруту відсутня тарифна зупинка в с. Чупира Білоцерківського району Київської області та першою зупинкою на цьому маршруті буде м. Умань.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, даної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка полягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушення нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні їх негативних наслідків.

П. 30 Постанови Кабінету Міністрів України № 176 від 18 лютого 1997 року «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» передбачено, що перевезення пасажирів за приміськими та міжміськими маршрутами, які виходять за межі території областей (міжобласні маршрути), здійснюється на підставі дозволу, який видається в установленому законодавством порядку. Витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.

ТОВ «Сервет Авто» надано дозвіл серії УП № 000963 від 01.07.2014 року на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування 205/206 Ободівка -Київ, термін дії дозволу з 24 червня 2014 року по 23 червня 2019 року. п.6 дозволу (Умови організації перевезень) передбачено що висадка та посадка пасажирів здійснюється виключно на зупинках, зазначених у затвердженому розкладі руху автобусів на маршруті; у п.18 дозволу (Умови анулювання та переоформлення дозволу) зазначено, що дозвіл може бути анульованим Укртрансінспекцією зокрема за порушення умов організації перевезень, визначених дозволом на перевезення (п.1-17 Дозволу) (а.с.21)

Відповідно до витягу серії УТІ № 001895 з дозволу на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування серії УП № 000963 від 01.07.2014 року в розкладі руху автобусів на маршруті Ободівка -Київ не передбачено зупиночного пункту с. Чупира Білоцеркіського району Київської області (а.с. 21)

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідач виконав свої зобов'язання при перевезені пасажирів, позивача було попереджено касиром автовокзалу та водієм автобуса, що зупинки в с. Чупира в розкладі руху автобусу на маршруті Ободівка- Київ немає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 не надала суду доказів на підтвердження факту спричинення їй такої шкоди.

Згідно з ч. 2 ст 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування і їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпунктів 1,2,10 пункту 145 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту перевізник зобов'язаний забезпечити дотримання персоналом вимог законодавства про автомобільний транспорт, вживати заходів для забезпечення безпечної поїздки, дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що для вирішення данного спору необхідна була доведеність завдання позивачці шкоди протиправною винною поведінкою відповідача і вірно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: