У х в а л а

іменем україни

30 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 липня 2012 року в м.Дніпропетровську відповідач ОСОБА_7, керуючи автомобілем «ВАЗ 217030», державний номерний знак НОМЕР_1, який на праві власності належить ОСОБА_6, здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8, який на праві власності належить останньому.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2012 року винним у порушенні Правил дорожнього руху визнано ОСОБА_7 та притягнено останнього до адміністративної відповідальності.

Станом на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ 217030», державний номерний знак НОМЕР_1, було застраховано у ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» згідно з полісом № АВ/6841934 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Автомобіль «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 було застраховано згідно з договором майнового страхування в ПАТ СК «Дніпромед», яке на підставі вказаного договору сплатило ОСОБА_8 суму страхового відшкодування у розмірі 10 450 грн 45 коп. та звернулось за відшкодуванням вказаної суми та вартості проведеного звіту вартості збитків пошкодженого автомобіля на суму 350 грн до страхової компанії винуватця дорожньо-транспортної пригоди - ПАТ «Страхова компанія «ВУСО».

01 грудня 2012 року між ПАТ СК «Дніпромед» та ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» було укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно з яким ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» відшкодувало збитки, завдані винуватцем дорожньо-транспортної пригоди на суму 9 450 грн 45 коп. (10 450 грн 45 коп. збитків - 1 тис. грн франшизи).

Посилаючись на те, що ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» відшкодувало збитки, завдані водієм застрахованого автомобіля «ВАЗ 217030», державний номерний знак НОМЕР_1, однак, страхувальник не виконав вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та не повідомив страховика про страховий випадок у порядку, що передбачений Законом, а тому позивач просить суд стягнути з відповідачів спірну суму в порядку регресу.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Страхова компанія «ВУСО», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені у ст. 33 Закону.

Згідно п. 31.1 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Підпунктом 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Судами встановлено, що 01 липня 2012 року в м. Дніпропетровську відповідач ОСОБА_7, керуючи автомобілем «ВАЗ 217030», державний номерний знак НОМЕР_1, який на праві власності належить ОСОБА_6,здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8, який на праві власності належить останньому.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2012 року винним у порушенні Правил дорожнього руху визнано ОСОБА_7 та притягнено останнього до адміністративної відповідальності.

Станом на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ 217030», державний номерний знак НОМЕР_1, було застраховано у ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» згідно з полісом № АВ/6841934 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Автомобіль «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 було застраховано згідно з договором майнового страхування в ПАТ СК «Дніпромед», яке на підставі вказаного договору сплатило ОСОБА_8 суму страхового відшкодування у розмірі 10 450 грн 45 коп. та звернулось за відшкодуванням вказаної суми та вартості проведеного звіту вартості збитків пошкодженого автомобіля на суму 350 грн до страхової компанії винуватця дорожньо-транспортної пригоди - ПАТ «Страхова компанія «ВУСО».

01 грудня 2012 року між ПАТ СК «Дніпромед» та ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» було укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно з яким ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» відшкодувало збитки, завдані винуватцем дорожньо-транспортної пригоди на суму 9 450 грн 45 коп. (10 450 грн 45 коп. збитків - 1 тис. грн франшизи).

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» вказувало на те, що винуватець дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимоги Закону щодо належного повідомлення страховика про подію та обставини дорожньо-транспортної пригоди, що виключає обов'язок страховика сплачувати страхову виплату. Однак, оскільки позивач відшкодував завданий збиток замість винної особи, то до нього переходить право регресної вимоги спірної суми.

Заперечуючи проти позову, представник ОСОБА_7 посилався на те, що відповідач повідомив страхову компанію про подію та обставини дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджує фіскальним чеком за послуги Укрпошти від 04 липня 2012 року.

З фіскального чека від 04 липня 2012 року вбачається, що з відділення Укрпошти по вул. Теплична, 11 направлено лист № 1932 РЕК, у графі «КУДИ» зазначено «Дн-вск», у графі «КОМУ» зазначено «СК ВУСО».

Положеннями ст.ст. 33, 38 Закону передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, виключно у разі, коли страховика не повідомлено про настання дорожньо-транспортної пригоди, невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходили з того, що ОСОБА_7 повідомив ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» про настання страхового випадку у строк та порядку, що передбачений п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону, що підтверджено квитанцією від 04 липня 2012 року.

До такого висновку суди першої та апеляційної інстанцій дійшов на підставі з'ясування тих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками судів, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Так як доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскарженого судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками судів з їх оцінки, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта
Судді:В.І. Журавель
О.В. Закропивний
В.А. Черненко
С.П. Штелик