Справа №336/5779/15-ц
пр.№2/336/2780/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді: Артемової Л.Г.,

при секретарі судового засідання: Аксьоновій О.А.,

за участі представника відповідача адвоката Левченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та фізичною особою ОСОБА_3 укладено Кредитний договір від 19.01.2012 року №BL_КГ 100091877.

Згідно з п.п. 1,2,3,9,10 Кредитного договору відповідачу було надано кредит у сумі 18 000,00 грн. (вісімнадцять тисяч гривен) на задоволення поточних потреб, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 0,01% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 19.01.2015 року згідно графіку який є невід'ємною частиною кредитного договору.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Банком взяті на себе зобов'язання по кредитному договору виконані в повному обсязі та ОСОБА_3 отримала грошові кошти в розмірі 18 000,00 гривен за кредитним договором.

Але, відповідачем порушені зобов'язання за кредитним договором, а саме строки сплати частини кредиту та процентів за користування кредитом відповідно до графіку, що підтверджується розрахунком заборгованості.

В зв'язку із чим зобов'язання за кредитним договором не виконано відповідачем належним чином та у визначений договором строк, що є підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т, ідентифікаційний код 19017842) заборгованість за Кредитним договором №BL_КГ100091877 від 19.01.2012 року в розмірі 45 061,00 гривен, яка складається із: кредиту - 8 415,37 грн.; відсотків - 0,02 грн.; комісії - 5 520,54 грн.; плати за пропуск платежів - 31 125,07 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подано заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляд справи до суду не надходило. Відповідачем надані суду письмові заперечення на позовну заяву ПАТ «ВіЕйБі Банк».

В судове засідання з'явилася представник відповідача адвокат Левченко Н.В., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 24.09.2015 року, укладеного між адвокатом та відповідачем ОСОБА_5. Відповідно до цього договору адвокату надано право представляти в установленому законом порядку інтереси ОСОБА_3 в судах всіх інстанцій із усіма правами які надані відповідачу в цивільному процесі.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримала всі заперечення відповідача, в яких ОСОБА_5 вказує, що вона визнає позовні вимоги в частині стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 13 935,93 грн., що складається з: залишкe по кредиту в розмірі 8 415, 37 грн.; відсотків в розмірі 0,02 грн.; комісії за РО в розмірі 5 520,54 грн.

Додатково надала суду письмові заперечення та Лист №15546524 від 19.10.2015 року, отриманий відповідачем вже на стадії розгляду справи в суді, із якого відповідачу стало відоме про те, що, дійсно, сума заборгованості за даним договором становить 13 935,93 грн., яку і визнає відповідач.

Заперечує в частині позовних вимог про стягнення з відповідача «плати за пропуск платежів» в розмірі 31 125,07 грн. (як зазначено в позовній заяві) та просить відмовити позивачу в цій частині позову.

Пояснила, що умовами Договору банківського обслуговування №BL_КГ100091877 від 19.01.2012 року за невиконання графіку погашення кредиту передбачені лише нарахування штрафних санкцій (штраф, пеня) та умовами договору не передбачено і не існує такого виду стягнення, як «плата за пропуск платежів».

При цьому зазначила, що в розрахунку заборгованості, який доданий позивачем до позовної заяви, відсутня графа, яка передбачає нарахування неустойки (штрафу/пені), оскільки в доданому позивачем розрахунку заборгованості (розділ 14-16) зазначено - «плата за пропуск платежів».

В зв'язку із чим важає, що позовна вимога про стягнення із відповідача - «плати за пропуск платежів» в розмірі 31125,07 гривень невідомого правового характеру та не обумовлена договором, при чому, сума якої значно перевищує розмір основної заборгованості є абсолютно безпідставною та необґрунтованою та просить суд відмовити в задоволенні в цій частині позову.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та фізичною особою ОСОБА_3 укладено Договір банківського обслуговування від 19.01.2012 року №BL_КГ100091877.

Відповідно до п. 1 Спеціальної частини договору: сума кредиту 18 000,00 гривен; термін повернення кредиту 19 січня 2015 року; процентна ставка 0,01% (річних); комісія за управління кредитом 3,00% від суми кредиту; страховий платіж 3,3% від суми кредиту; штраф 25% від суми кредиту; пеня 0, 50%

Відповідно до п.1.2 Загальної частини договору банк зобов'язався на умовах, передбачених п. 1 Спеціальної частини договору надати позичальнику кредит.

Згідно з п. 3.3.2 Загальної частини договору позичальник зобов'язався щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до графіку, в порядку передбаченому п. 2.5 Загальної частини договору. Не пізніше визначеного п.2 Спеціальної частини договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню).

За умовами п. п. 2.4.2., 2.4.3. Договору, проценти та комісії за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості. При простроченні повернення Кредиту, проценти за користування простроченими до повернення сумами коштів нараховуються в порядку, визначеному в п. 2.4.1. цього Договору.

Відповідно до п. 3.3.3 загальної частини договору передбачено, що у випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобов'язань за договором, не пізніше 10 календарних днів з дати отримання письмової вимоги банку боржник повинен надати до банку документальне підтвердження отриманого поточного доходу за останні півроку.

Відповідно до п. 4.2 договору у випадку невиконання Позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3 загальної частини договору, банк має право вимагати додатково сплатити Банку штраф у розмірі зазначеному в п. 8 Спеціальної частини договору.

Згідно з п. 4.4 договору встановлено, що Позичальник зобов'язаний сплатити нараховану йому суму штрафу на першу письмову вимогу банку за реквізитами, що будуть зазначені в такій вимозі.

З матеріалів справи вбачається, що Банком взяті на себе зобов'язання по Договору виконані в повному обсязі, а саме Банком надані, а позичальником отримані грошові кошти за кредитним договором в розмір 18 000,00 гривен.

Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, та сплати процентів за користування кредитними коштами, в строки, що передбачені Графіком погашення кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем до позовної заяви? вбачається, що останній платіж за кредитним договором здійснений ОСОБА_3 за договором 05.12.2014 року. В зв'язку із чим, виникла прострочена заборгованість за кредитом, за процентами, за комісією за РО.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Водночас приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України закріплено виникнення зобовязань на підставі, зокрема, договорів. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на вищевикладене та керуючись умовами Договору, суд приходить до висновку, що боржником порушено умови Договору щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим зобов'язання не виконано належним чином та у визначений договором строк, що є підставою для звернення банком до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Загальна сума заборгованості Відповідача, відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем до позовної заяви, станом на 07.08.2015 року становить 45 061,00 гривен, складається із: заборгованості за кредитом - 8 415,37 грн.; відсотків - 0,02 грн.; комісія - 5 520,54 грн.; плати за пропуск платежів - 31 125,07 грн.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно з ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборговансті за Договором банківського обслуговування від 19.01.2012 року №BL_КГ100091877 в сумі 13 935,93 грн., що складається з: залишку по кредиту в розмірі 8 415, 37 грн.; відсотків в розмірі 0,02 грн.; комісії за РО в розмірі 5 520,54 грн.

Разом з тим, що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача «плати за пропуск платежів» в розмірі 31 125, 07 грн, як зазначено позивачем в позовній заяві та в розрахунку заборгованості, слід зазначити наступне:

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків і за наявності інших обставин, які мають значення.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором вбачається, що нарахування так званої «плати за пропуск платежів» (стовпчик розрахунку 14), та її накопичення (стовпчик розрахунку 16), з чого випливає, що сторони договору могли або мали узгодити між собою такий вид платежу, як істотну умову Договору у відповідності до вимог законодавства.

Проте, позивачем по справі жодних законних чи договірних підстав такого нарахування не надано. У матеріалах справи відсутні будь - які документи чи їх копії, з яких вбачалися б підстави такого нарахування та заявлення такого виду платежу, не обумовленого в договорі. Суд зазначає, що такого виду відповідальності за договором, як плата за пропуск платежів, не передбачено.

Відповідно до п.п. 6 п.п.п. 2.5.6 договору передбачений такий вид відповідальності позивальника як сплата банку неустойки у вигляді штрафу та пені за порушення порядку користування Кредитом.

З матеріалів справи вбачається, що Договором встановлені наступні види відповідальності за невиконання обов'язків за Договором: штраф (п. 4.2 загальної частини та п. 8 спеціальної частини) та пеня (п. 4.3 загальної частини та п. 9 спеціальної частини).

Так, у відповідності до Договору банківського обслуговування від 19.01.2012 року №BL_КГ100091877, зокрема, Спеціальної частини договору, не встановлено такого виду неустойки, чи платежу іншої правової природи як «плата за пропуск платежів».

Таким чином, нарахована в розрахунку «плата за пропуск платежів» в розмірі 31 125,07 гривень невідомого правового характеру та не обумовлена договором, при чому, розмір цієї плати значно перевищує розмір основної заборгованості, є абсолютно безпідставною та необґрунтованою та не може бути задоволена.

Позивачем до позовної заяви не надано належних доказів щодо обґрунтування суми, нарахованої «плати за пропуск платежів», а з розрахунку Банку не зрозуміло, чи є дана сума пенею, чи штрафом, і яким чином нарахована вказана сума.

З наданих до позовної заяви документів, а саме - розрахунку заборгованості, немає можливості встановити правову природу нарахованої банком «плати за пропуск платежів», яку позивач просить стягнути із відповідача на його користь, що унеможливлює задоволення вимоги про її стягнення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. в частині стягнення з ОСОБА_5 «плати за пропуск платежів» в розмірі 31125,07 гривен, не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦК України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з підстав, зазначених судом вище.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1218,00 гривен, оскільки відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (яка діяла на момент звернення позивача з позовом) позивача було звільнено від сплати судового збору при подачі позову, оскільки виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладників фізичних осіб прийнято рішення №63 від 20 березня 2015 року про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку ОСОБА_6

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 551, 554, 555, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 169, 208, 209, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (р/р 1 у ГУ НБУ України по м.Києву і Київській області, МФО 380537, , місце знаходження: м.Київ, вул. Дегтярівська, буд.27-Т) заборгованість за кредитним договором №BL_КГ100091877 від 19.01.2012 року у розмірі 13935,93 грн. та судовий збір у розмірі 1218,00 грн. в дохід держави.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г. Артемова