Справа № 2-п/331/88/15
№ 0808/3049/2012
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі : головуючого- судді Скользнєвої Н.Г., при секретарі Постарнак М.М., за участю : позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2012 р. по справі № 2/0808/1282/2012 позовна заява ОСОБА_1 задоволена. Визнано ОСОБА_3, неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 33 в будинку № 49 «а» по вулиці Козачій в м. Запоріжжі. Зобов»язано відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3, неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою : м. Запоріжжя, вул. Козача, буд. № 49 «а» квартира 33.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, відповідачка по справі ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи з наступних підстав.

По-перше, участі у розгляді справи відповідачка не приймала, оскільки судових повісток викликів до суду вона не отримувала. Із змісту заяви вбачається, що заявниця заперечує факт того, що вона будь-коли мешкала по адресі, яку позивач зазначив в позові , а саме : АДРЕСА_1. А тому, вона стверджує, що на поштових повідомленнях, які свідчать про те, що вона начебто отримувала судові повістки в суд, копію заочного рішення, стоїть не її підпис. Вона ж мешкає в м. Глухові Сумської області, але по вул. Першотравневій, буд. № 22. Отже, вона була позбавлена судом можливості брати участь в змагальному процесі та надавати докази, які б суттєвим чином вплинули на рішення суду.

По друге, судом під час ухвалення заочного рішення суду не були прийняті до уваги наступні обставини :

-відсутність висновку органу опіки та піклування щодо згоди на виселення малолітнього ОСОБА_4В ; судом не прийнято до уваги, що згідно ч.4 ст. 12 Закону України « Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь- яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.;

-відсутність даних чи дійсно вона та її син мешкають у м. Глухові по вул.. Путивльська, 18/29;

-відсутність даних чи дійсно малолітній ОСОБА_4 забезпечений житлом в м. Глухові.

В судове засідання заявниця не з»явилася, але надала суду письмову заяву з проханням розглядати її заяву про перегляд заочного рішення суду по суті за її відсутності ; вимогу, викладену в заяві підтримує, просить її задовольнити.

Позивач в суді проти задоволення вимоги, викладеній в заяві заперечував, вважаючи, що заочне рішення суду ухвалено судом з дотриманням норм, як матеріального, так і процесуального права. Правових підстав для скасування заочного рішення суду не вбачається.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району при ухваленні рішення по заяві ОСОБА_3 покладається на розсуд суду. При цьому, зазначив, що посилання заявниці на відсутність в справі висновку органу опіки та піклування щодо згоди на виселення малолітнього ОСОБА_4, є помилковими з наступних підстав. Орган опіки та піклування надає письмові висновки щодо розв»язання спору лише у випадках, прямо передбачених чинним законодавством, у справах по яких участь органу опіки та піклування є обов»язковою ( ст. 19 СК України). Розглянута судом справа віднесена до категорії справ, по яких участь органу опіки та піклування не визнана обов»язковою, а отже і не потребує письмового висновку. Посилання заявниці на положення ч.4 ст. 12 Закону України « Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» в рамках розглянутої цивільної справи також є помилковими, оскільки законодавцем у цьому Законі передбачена персональна відповідальність органів опіки та піклування за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Мова йдеться про те, що жоден правочин ( купівля - продаж, дарування, обмін, тощо) щодо нерухомого майна , яке належить дітям, або яким діти користуються, не може бути вчинений без дозволу на те органу опіки та піклування. Відповідно до наведеного, вказана норма Закону не розповсюджується на спірні ситуації, які вирішуються в судовому порядку.

Представник відповідача - Жовтневого РВ ГУМВС України в Запорізькій області сектору у справах громадянства і реєстрації фізичних осіб в судове засідання не з»явився, проте надав суду письмову заяву з проханням розглядати заяву ОСОБА_3 за його відсутності.

У відповідності до ч.1 ст. 231 ЦПК України суд розглядає заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду за відсутності осіб, які в судове засідання не з»явилися.

Суд, вивчивши доводи заявника, викладені в заяві, перевіривши їх матеріалами справи, взявши до уваги думку позивача, представника третьої особи, кожного в окремості, суд приходить до наступного.

Із змісту ст. 228 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача ; заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У відповідності до ч.3 ст.231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення, або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Зі змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом двох обставин : відповідач не з»явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин ; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В суді встановлено, що 17 квітня 2012 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, яка діє як в своїх інтересах, так і в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, Жовтневого РВ ГУМВС України в Запорізькій області, третя особа : орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та про зняття осіб з реєстраційного обліку в квартирі ( а.с.2-3).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2012 р. провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду на 08 травня 2012 року ( а.с.10).

Супровідним листом суду від 19 квітня 2012 р., в тому числі відповідачці ОСОБА_3 для відома були надіслані копія ухвали судді від 19.04.2012 р. про відкриття провадження у справі, копії позову з доданими до нього документами ( а.с.12).

В судове засідання, призначене на 08 травня 2012 р., відповідачка ОСОБА_3 не з»явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про що свідчить поштове повідомлення 69 6, з якого вбачається, що ОСОБА_3 особисто отримала з суду вищезазначений пакет документів ( а.с.20). Про причину неявки відповідачка не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань, заперечень проти позову від неї до суду не надходило.

У зв»язку з неявкою відповідачки в судове засідання ухвалою суду розгляд справи відкладено на 07 червня 2012 року.

В судове засідання, призначене на 07 червня 2012 року, відповідачка ОСОБА_3 повторно не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про що свідчить поштове повідомлення 69 3, з якого вбачається, що ОСОБА_3 особисто отримала судову повістку 15 травня 2012 р. ( а.с.29). Про причину неявки відповідачка суд не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань, заперечень проти позову від неї до суду не надходило.

Станом на день ухвалення заочного рішення по цій справі, існували певні умови, сукупність яких була підставою для проведення заочного розгляду справи, у відповідності до вимог ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України.

Процесуальних порушень щодо проведення заочного розгляду по цій справі, судом не встановлено.

В заяві про перегляд заочного рішення суду заявниця зазначає, що вона ніяких повісток в суд не отримувала, у зв»язку з чим їй було невідомо про існування такої справи в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя. Із листа ОСОБА_3 вбачається, що за адресою, яку позивач зазначив в позові , а саме : Сумська обл., м. Глухів, вул. Путивльська, 18/29, по якій вона начебто мешкала, вона не мешкала і не мешкає. Хто замість неї отримував судові повістки, їй не відомо.

Позивач в суді проти таких доводів заявниці заперечував та посилався на встановлені судовим рішенням обставини, якими всі доводи заявниці спростовуються. В якості доказу позивачем долучена до матеріалів справи копія рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2015 року по справі № 576/1072/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, яка діє від свого імені та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа : виконавчий комітет Глухівської міської ради як орган опіки та піклування про усунення перешкод у здійсненні права користування, розпорядження майном шляхом виселення з квартири.

В процесі дослідження зазначеного доказу сторони позивача вбачається, що судовим рішенням встановлені наступні обставини.

Власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_5

З 01 липня 2010 року у спірній АДРЕСА_3 з дозволу власника житла стали проживати ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_4, а також з 14 липня 2014 р. й відповідач ОСОБА_7 після укладення шлюбу з ОСОБА_3

Крім того, судом установлено, що відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_4.

З рішення суду вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 в суді позов не визнала, посилаючись на те, що тривалий час , а саме, з 2010 року проживає у спірній квартирі, з сином ОСОБА_8 і вважали цю квартиру своєю. Крім того, мотивує свої заперечення тим, що дійсно після укладення в 2011 році шлюбу з ОСОБА_7 той став проживати з ними в цій квартирі, вона зробила там ремонт, обставила квартиру меблями, сплачувала комунальні платежі, і взагалі до початку розгляду справи в суді та під час судового розгляду не отримувала від позивача ніякого попередження про виселення з квартири, тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Саме на це судове рішення ОСОБА_3 посилалася в своїй заяві від 16 червня 2015 р. про надіслання їй копії заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2012 р. по справі № 2/0808/1282/2012 ( а.с.49).

Отже, доводи заявниці про те, що вона ніколи не мешкала за адресою : АДРЕСА_5, на яку Жовтневий районний суд м. Запоріжжя надсилав ОСОБА_3 всю кореспонденцію в рамках цивільної справи № 2/0808/1282/2012, з метою надання відповідачці можливості реалізувати права, передбачені цивільним процесуальним законодавством, спростовуються належними та допустимими доказами , а саме судовим рішенням по справі № 576/1072/15-ц та матеріалами справи № 2/0808/1282/2012.

В свою чергу, заявниця ОСОБА_3 не надала суду будь-яких доказів на підтвердження її проживання, починаючи з 01 січня 2012 року, за адресою, вказаною нею в заяві, а саме : м. Глухів, вул.. Першотравнева, 22 ; не проживання за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2.

Твердження заявниці про те, що на поштових повідомленнях, що містяться в матеріалах справи № 2/0808/1282/2012 стоять не її підписи судом до уваги не приймаються, оскільки ОСОБА_3 на підтвердження своїх доводів не надала суду жодного доказу ; в судовому засіданні участі не приймала, а отже і не мала можливості звертатися до суду з відповідними клопотаннями. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що заявниця, або її представник не зверталися до суду з заявами про ознайомлення з матеріалами справи. А отже, з підписами, які стоять на поштових повідомленнях, ОСОБА_3 не знайомилася, будь-яких пояснень з цього приводу, відповідно суду не надавала.

На підставі досліджених в суді доказів, як в окремості, так і в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність однієї із ознак, передбачених ч.1 ст. 232 ЦПК України, яка надає суду право скасувати заочне рішення а саме, що відповідач не з»явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин.

Надалі, виходячи з наведеної норми цивільного процесуального законодавства заочне рішення підлягає скасуванню, в тому числі , якщо докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В своїй заяві заявниця посилається на відсутність в матеріалах справи письмового висновку представника третьої особи органу опіки та піклування щодо розв»язання спірної ситуації.

З цього приводу слід зазначити, що орган опіки та піклування надає письмові висновки щодо розв»язання спору лише у випадках, прямо передбачених чинним законодавством, у справах по яких участь органу опіки та піклування є обов»язковою ( ст. 19 СК України). Розглянута судом справа віднесена до категорії справ, по яких участь органу опіки та піклування не визнана обов»язковою, а отже і не потребує письмового висновку. Посилання заявниці на положення ч.4 ст. 12 Закону України « Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» в рамках розглянутої цивільної справи також є помилковими, оскільки законодавцем у цьому Законі передбачена персональна відповідальність органів опіки та піклування за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Мова йдеться про те, що жоден правочин ( купівля - продаж, дарування, обмін, тощо) щодо нерухомого майна , яке належить дітям, або яким діти користуються, не може бути вчинений без дозволу на те органу опіки та піклування. Відповідно до наведеного, вказана норма Закону не розповсюджується на спірні ситуації, які вирішуються в судовому порядку.

Аналогічна позиція висловлена представником органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району в суді під час розгляду заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення.

Крім того, слід зазначити, що з матеріалів цивільної справи № 2/0808/1282/2012 вбачається, що в розгляді справи приймав участь представник органу опіки та піклування ( а.с. 23, 24), який в подальшому, а саме 07.06.2012 р. звернувся до суду з письмовою заявою, з якої вбачається, що третя особа проти задоволення позову не заперечує ( а.с. 32, 33).

Надалі, посилання заявниці на відсутність у суду даних чи дійсно вона та її син мешкають у м. Глухові по вул.. Путивльська, 18/29 ; чи дійсно малолітній ОСОБА_4 забезпечений житлом у м. Глухові по своїй суті не є доказами, а тим більше не є тими доказами, які в сенсі ст. 232 ЦПК України дозволять суду ухвалити рішення про скасування заочного рішення.

Крім того, слід зазначити, що вищезазначені обставини, на які заявниця посилається в обґрунтування своєї заяви не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду по цій справі.

Таким чином, судом встановлена відсутність і другої ознаки, передбаченої ч.1 ст. 232 ЦПК України, яка надає суду право скасувати заочне рішення а саме, що докази, на які посилається заявник, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність сукупності обставин, передбачених ст. 232 ЦПК України , які надають можливості суду скасувати заочне рішення, у зв»язку з чим заява про перегляд заочного рішення суду підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 07 червня 2012 р. по справі № 2/0808/1282/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє від себе та як законний представник свого малолітнього сина ОСОБА_4, Жовтневого РВ ГУМВС України в Запорізькій області в особі сектору у справах громадянства і реєстрації фізичних осіб, третя особа : орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району, про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням та про зобов»язання вчинити певні дії, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Згідно до ч.4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення ухвали суду для осіб, які брали участь в судовому засіданні , та в той же строк з дня отримання ухвали суду для осіб, які не брали участь в судовому засіданні, апеляційної скарги.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

04.11.2015