Справа № 202/7844/15-ц
07 жовтня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Шклярука Д.С.
при секретарі - Бєльченко Б.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, про надання дозволу на виїзд матері з дитиною за кордон без згоди та супроводу батька, -
ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 у якому просить суд: дозволити неповнолітньому громадянину України, її синові ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виїзд за кордон (до Держави Ізраїль) у її ОСОБА_1 (матері дитини) супроводі, до досягнення сином шістнадцятирічного віку, тобто до 09 березня 2021 року, без згоди (дозволу) та супроводу батька дитини ОСОБА_2, та у частині надання дозволу дитині на виїзд за кордон допустити рішення до негайного виконання враховуючи придбання ними квитків на літак на 10.10.2015 року та у звязку з необхідністю госпіталізації дитини.
В обґрунтування таких позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона підтримувала фактичні шлюбні стосунки із ОСОБА_2, у період часу з 2003 року по 2010 рік.
У вказаний період часу вони з відповідачем мешкали однією сім'єю в м. Дніпропетровську, як чоловік і жінка, але без реєстрації шлюбу, їх обєднував спільний побут, вони вели спільне господарство, мали загальний сімейний бюджет.
Під час сумісного проживання з відповідачем у них народився спільний син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у звязку з тяжкою хворобою бронхіальною астмою змішаної форми з тяжким перфісційованим протіканням, ускладненою пнєвмофіброзом, яку у сина виявили три роки назад, є інвалідом ІІІ групи.
З часом сімейне життя у з відповідачем погіршилося через втрату взаєморозуміння, почуттів любові та поваги, розходження поглядів на життя та сімейні обовязки, конфлікти через зловживання відповідачем алкоголем. Останній не хтів працювати та заробляти для сім'ї кошти, при цьому хвора малолітня дитина завжди потребувала лікування та догляду. Через це обовязок щодо виховання, утримання та піклування про стан здоров'я сина був покладений і виконувався виключно нею одною.
З вказаних причин у липні 2012 року вони з відповідачем припинили сімейні відносини. Відповідач зібрав свої речі та залишив сім'ю переїхавши до своїх батьків, а згодом взагалі до іншої держави - Німеччини (про що вона дізналася від своїх знайомих), де за вчинення умисного корисливого злочину восени 2014 році був затриманий поліцією, а на початку 2015 року засуджений до покарання у виді декількох років позбавлення волі.
Наразі відповідач перебуває у місцях позбавлення волі в Німеччині.
На теперішній час, враховуючи що хвороба дитини прогресує та стан здоров'я сина суттєво погіршується, а звернення за медичною допомогою до національних дитячих закладів охорони здоров'я не призводять до бажаного результату, через міжнародну компанію MEDICAL IISRAEL GROUP вона знайшла заклад охорони здоров'я та спеціалістів, де синові можуть допомогти вилікуватися Ізраїльський педіатричний медичний центр «Клініка «Шнайдер дитяча лікарня». Консультацію, огляд і діагностику, а також перший курс лікування від вищевказаної хвороби у зазначеному закладі охорони здоров'я, вони з сином планують пройти у жовтні-листопаді 2015 року.
Враховуючи, що відповідач ще якнайменше 2-3 роки перебуватиме у Німеччині (в місцях позбавлення волі), та враховуючи, що будь-якого звязку із ним немає, отримати згоду (клопотання) у нього на можливість виїзду сина за кордон, до досягнення сином шістнадцяти років, не вбачається можливим з обєктивних причин, а синові потрібна кваліфікована медична допомога за кордоном вже сьогодні.
Через викладені обставини позивачка змушена звернутися до суду із даною позовною заявою.
Позивачка в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про місце та час судового засідання, завчасно у письмовій формі просила розглянути й вирішити справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 заперечень проти позову не надав, в судове засідання не зявився, оскільки відбуває покарання в виді позбавлення волі у місцях позбавлення волі за межами України, свого представника до суду не направив, на підставі чого з урахуванням згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не сповіщено.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина - ОСОБА_3, народився 09 березня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про народження 1-БК № 227669. Його батьками є гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 (а.с. 4-6).
Дитина - ОСОБА_3 проживає разом із позивачкою ОСОБА_1, та перебуває на повному її утриманні.
Відповідач ОСОБА_2 мешкає окремо від позивачки та спільної дитини, перебуває за межами України, у вихованні та утриманні сина участі не приймає.
Як вбачається із виписки із історії хвороби № 2422 Інституту педіатрії, акушерства і гінекології ОСОБА_4 Наук України, відділу захворювань органів дихання і проблем екології дитячого віку, спільна дитина сторін ОСОБА_3, страждає на тяжку хворобу - бронхіальну астму змішаної форми з тяжким перфісційованим протіканням, ускладненою пнєвмофіброзом (а.с. 7).
Вказане захворювання дитини відповідає розділу VII, пункту 2, підпункту 2.1 «Переліку медичних показань, які надають право на отримання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів у віці до 18 років», затвердженого наказом МОЗ України та МПСП України 08.11.2001 року № 454/471/516, МЗ від 11.07.2005 року № 342.
Матеріалами справи також встановлено (а.с. 8), що позивачка та дитина придбали квитки на літак на 10.10.2015 року до Держави Ізраїль, та у зворотному напрямку з Держави Ізраїль до України на 18 жовтня 2015 року, з метою звернення за медичною допомогою до іноземного закладу охорони здоров'я та спеціалістів, де дитині можуть допомогти вилікуватися до Ізраїльського педіатричного медичного центру «Клініка «Шнайдер дитяча лікарня». До Держави Ізраїль позивачка з дитиною мають намір поїхати тимчасово, на консультацію, огляд і діагностику, а також перший недовготривалий курс лікування від вищевказаної хвороби у закладі охорони здоров'я. В Україні позивачка та дитина мають постійне місце проживання.
Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Згідно Постанови КМ України «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України № 57 від 27.01.1995 року виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, в т.ч. за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.
Відповідно до п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі предявлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-ти річного віку, без згоди та супроводу батька.
Згідно із п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
За таких обставин, суд вважає, що в інтересах дитини позов слід задовольнити та надати дозвіл на тимчасові виїзди за межі України на строк до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, а також на та оформлення відповідних документи та віз без нотаріального засвідченого дозволу батька, його згоди та супроводу відповідно.
Враховуючи, що позивачка придбала квитки на літак до Держави Ізраїль на 10 жовтня 2015 року, суд вважає можливим допустити це рішення у частині надання дозволу до негайного виконання.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 208, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Дозволити неповнолітньому громадянину України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасові виїзди за кордон (до Держави Ізраїль) у супроводі його матері ОСОБА_1, до досягнення ОСОБА_3 шістнадцятирічного віку, тобто до 09 березня 2021 року, без згоди (дозволу) та супроводу батька дитини ОСОБА_2.
Рішення допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487,20 грн.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Д.С. Шклярук