Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі суддів: Чужі Ю.Г. (головуючий), Готри Т.Ю., Леска В.В., при секретарі Волощук В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ПАТ КБ «Приватбанк», а також ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 вересня 2014 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» (далі: Банк) звернулося в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06.05.2008 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір.

Згідно умов цього договору відповідач отримала кредит у розмірі 800 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальниця кредитні зобов'язання належним чином не виконувала, в результаті чого у неї утворилась заборгованість перед Банком, яка станом на 31.10.2013 року складає 1514,16 доларів США, що за курсом НБУ (7,99) станом на цю дату становить 12098,15 грн.

Посилаючись на дані обставини Банк просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 1514,16 доларів США, з яких 527,91 долар США - заборгованість за кредитом; 579,99 доларів США - заборгованість за процентами; 274,56 доларів США - комісія за користування кредитом; 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина); 69,12 доларів США - штраф (процентна складова).

Справа розглядалася судами неодноразово.

Оскаржуваним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16.09.2014 року в задоволенні позову Банку відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності.

Дане рішення оскаржили обидві сторони.

На обґрунтування апеляційної скарги Банк посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову Банку.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, в зв'язку з чим просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

В порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у відсутності відповідача, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Заслухавши представників сторін - ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які взяли участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позичальник здійснила останнє погашення заборгованості за кредитним договором 29.05.2009 року, тому позивач, звернувшись із позовом у грудні 2013 року, пропустив строк позовної давності.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Матеріалами справи встановлено, що згідно кредитного договору від 06.05.2008 року між Банком та ОСОБА_3, яка 09.05.2009 року у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_3, був укладений кредитний договір шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України).

Згідно умов цього договору відповідач отримала кредит у розмірі 800 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредит Банком надано відповідно до заяви клієнта, умов і правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Відповідно до пункту 6.4 умов і правил надання банківських послуг уразі незгоди зі змінами правил чи тарифів обов'язок клієнта пред'явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам.

В обґрунтування своїх заперечень проти позову, ОСОБА_3 не надала доказів письмового звернення до Банку із заявою про розірвання /припинення/ договору.

Колегією суддів установлено, що кредитним договором від 06.05.2008 року, щодо якого діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК), визначено строк дії картки до травня 2012 року (заява клієнта а.с. 11 т. 1).

Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку (ч. 3 ст. 254 ЦК України).

Також встановлено, що згідно заяви клієнта картку з пін-конвертом позичальницею отримано 20.05.2008 року та з урахуванням п. 3.1.1. правил користування платіжною карткою - указана картка була дійсною до останнього календарного дня узгодженого договором місяця, тобто до 31.05.2012 року.

Позичальниця кредитні зобов'язання належним чином не виконувала, в результаті чого у неї утворилась заборгованість перед Банком, яка станом на 31.10.2013 року складає 1514,16 доларів США, з яких 527,91 долар США - заборгованість за кредитом; 579,99 доларів США - заборгованість за процентами; 274,56 доларів США - комісія за користування кредитом; 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина); 69,12 доларів США - штраф (процентна складова).

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Встановивши обґрунтованість позову Банку, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Із заяви клієнта вбачається, що пам'ятка клієнта оформляється і є невід'ємною частиною договору лише у випадках оформлення і видачі платіжної картки за кредитною схемою.

Згідно розділу 2 «Терміни і поняття» умов і правил надання банківських послуг мінімальний обов'язковий платіж вказується у пам'ятці клієнта та заяві клієнта.

Таким чином із заяви клієнта та розрахунку заборгованості видно, що мінімальний обов'язковий платіж (щомісячний) позичальнику Банком не встановлювався, а відтак строки погашення заборгованості за кредитом регулюються п. 5.4 правил користування платіжною карткою.

Згідно з п. 5.4. указаних правил строк погашення відсотків за Кредитом здійснюється щомісячно за попередній місяць, а строк погашення Кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць».

Кредит, відповідно до розділу 2 умов і правил надання банківських послуг, це розмір грошових коштів, наданих Банком клієнту на строк, визначений у договорі на умовах платності та повернення.

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року в справі № 6-14цс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

З позовом до суду Банк звернувся у грудні 2013 року.

Враховуючи строк дії картки, що тривав до 31.05.2012 року, трирічна позовна давність за вимогою Банку про повернення кредиту в повному обсязі (сума якого становить 527,91 долар США) на час звернення до суду - не сплинула.

При цьому, річний строк позовної давності відрахованої з 31.05.2012 року за вимогою про стягнення неустойки - сплинув. Вказану неустойку становлять штрафи, та комісія з пенею (сума яких обчислена разом у розрахунку Банку), що нараховані за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Водночас, згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, ОСОБА_3 здійснила останню проплату з погашення заборгованості 29.05.2009 року.

Відтак позовна давність по щомісячних платежах (що утворюють відсотки за користування кредитом) починається після несплати чергового платежу з червня 2009 року та сплинула у червні 2012 року.

За таких обставин позов Банку підлягає задоволенню лише в частині вимоги про стягнення наданого кредиту в розмірі 527,91 доларів США, що за курсом НБУ (7,99) станом на 31.10.2013 року становить 4218 грн., а в решті вимог слід відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності.

Ухвалюючи оскаржене рішення суд першої інстанції не встановив фактичні обставини справи, обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, не визначив початок перебігу позовної давності стосовно щомісячних платежів та щодо повернення кредиту в повному обсязі .

Колегія суддів вважає, що вищенаведена невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову Банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Банк документально підтвердив витрати в розмірі 673,52 грн., з яких 259,40 грн. (т. 1 а.с. 28), 121,80 грн. (т.1 а.с. 128), 121,8 грн. (т.1 а.с. 177), 170,52 грн. (т. 2 а.с. 1), що пропорційно до задоволених вимог (44%) підлягають стягненню з ОСОБА_3 в сумі 296,35 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 6 травня 2008 року в розмірі 527,91 доларів США (п'ятсот двадцять сім доларів дев'яносто один цент США), що за курсом НБУ (7,99) станом на 31.10.2013 року становить 4218 (чотири тисячі двісті вісімнадцять) грн.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 296 (двісті дев'яносто шість) грн. 35 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: