АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1487/15 Головуючий 1 інст. - Вельможна І.В.
Справа № 621/1350/14-ц
Категорія : захист честі та гідності Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою редакції щотижневої газети ""Зміївський кур'єр""

на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 22 грудня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до редакції щотижневої газети ""Зміївський кур'єр"", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до редакції щотижневої газети ""Зміївський кур'єр"", ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, з яким вона мешкала разом, однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона придбала газету ""Зміївський кур'єр"" на 4 сторінці якої розміщення стаття під заголовком ""ІНФОРМАЦІЯ_2"". Автором статті є діти та рідні померлого ОСОБА_3 Так, в статті зазначено: ""Співмешканка батька (а простіше кажучи, в минулому ""боса голота"") обманним методом ""щирої любові"" посилилась у його домоволодінні і почала керувати."" Вказане не відповідає дійсності, оскільки на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14.09.2005 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстровим № 1 - 1969 їй на праві власності належить житловий будинок № АДРЕСА_1. З моменту їх спільного проживання не вона, а саме ОСОБА_3 оселився у належному їй домоволодінні. Більш того, після початку сумісного проживання, на прохання ОСОБА_3 вона надала згоду на реєстрацію його місця проживання у зазначеному будинку. Далі за текстом автор статті вказує наступне: ""Батько повівся - купив їй магазин для торгівлі ганчір'ям та непотрібним хламом, вкладаючи туди свої гроші, дбаючи, щоб ясла ОСОБА_6 були завжди повними"" Дані факти також спростовуються, а саме з 2001 року вона зареєстрована в Зміївській районній державній адміністрації Харківської області як фізична особа-підприємець та займається підприємницькою діяльністю, яка спрямована на роздрібну торгівлю непродовольчими товарами в неспеціалізованих магазинах. Для здійснення підприємницької діяльності, 11.11.2009 року

нею за власні грошові кошти на підставі договору купівлі-продажу було придбано нежитлове приміщення 83 площею 19,80 м.кв. в нежитловій будівлі літ. ""A-З"" загальною площею 1721,0 м.кв., розташованої за адресою: Харківська області, Зміївський район, м. Зміїв, вул. Донецька, буд. №2. На спростування вказаних відповідачами в статті фактів щодо придбання магазину за грошові кошти ОСОБА_3 є нотаріально посвідчена заява продавця цього приміщення - представника ТОВ компанія ""Строма"" ОСОБА_7 про отримання грошових коштів та відсутності претензій майнового характеру. На час купівлі нерухомості вона зі ОСОБА_3 у фактичних шлюбних стосунках не перебували, однією сім'єю не мешкали, а тому жодного відношення до придбання майна останній не має. Крім поширення недостовірної інформації стосовно придбання ОСОБА_3 магазину, відповідачі у справі висловили думку про предмети торгівлі (товару) в брутальній та непристойній формі, обізвавши непродовольчі товари ""непотрібним хламом"", чим принизили ділову репутацію. Реалізація непродовольчих товарів є єдиним джерелом її доходу, після випуску газети ""Зміївський кур'єр"" з вказаною статтею, у неї суттєво знизився об'єм продаж, постійні покупці стали проходити стороною, що безпосередньо вплинуло на її ділову репутацію у місті. Не відповідають дійсності й посилання про запропонований відповідачами поділ спадкового майна після смерті ОСОБА_3 В дійсності жодних варіантів поділу майна останніми запропоновано не було та й на жоден об'єкт спадкової маси позивач не претендувала. Не відповідають дійсності й зазначені по тексту факти, а саме: ""Після винесення рішення суду на користь дітей ми поїхали вилучати авто. Від одного її бичого погляду було моторошно. Обчистила машину так добре, що брелок з ключів не повернула (за документи не кажемо, бо вона їх, мабуть, з'їла, жаль, що не подавилась)."" Наведена інформація є недостовірною, за своїм викладенням є фактичним твердженням, має підсумовуючий характер, викладена в імперативній, стверджувальній формі, містить конкретні посилання на судові рішення і також підлягає спростуванню. Крім наведених відповідачами в статті недостовірних фактів, останні також в брутальній, принизливій та непристойній формі висловили свою суб'єктивну думку стосовно неї назвавши "" босою голотою"", ""волицею з бичим поглядом"", у зв'язку з чим відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України ""Про інформацію"" на останніх може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Після прочитання зазначеної статті у неї підвищився тиск, вона була вимушена звертатись за медичною допомогою. Порушився сон та звичайний уклад життя.

Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.95-100), ОСОБА_1 просила суд визнати недостовірною, негативною та такою, що порушує її немайнові права на недоторканість честі, гідності та ділової репутації інформацію, поширену редакцією щотижневика ""Зміївський кур'єр"", ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 4 шпальті обласної щотижневої газети ""Зміївський кур'єр"" № НОМЕР_1 в статті під назвою ""ІНФОРМАЦІЯ_2"". Зобов'язати редакцію обласної щотижневої газети ""Зміївський кур'єр"" протягом місяця з дня набрання рішенням суду законної сили здійснити спростування недостовірної, негативної та такої, що порушує немайнові права на недоторканість честі, гідності та ділової репутації інформації, розміщеної на 4 шпальті в обласній щотижневій газеті ""Зміївський кур'єр"" № НОМЕР_1 в статті під назвою ""ІНФОРМАЦІЯ_2"", розмістивши в обласній щотижневій газеті ""Зміївський кур'єр"" на 4 шпальті під заголовком ""Спростування"" попередньо узгоджений з нею текст спростування, який повинен бути набраний тим же шрифтом, що і повідомлення, яке спростовується, і в обсязі друкованих знаків, що удвічі перевищує обсяг спростованого фрагменту опублікованого матеріалу у статті. Стягнути зі ОСОБА_2, ОСОБА_14,. ОСОБА_4 по 5000 грн. з кожного, в якості відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У судовому засіданні представник відповідача редакції щотижневика ""Зміївський кур'єр"" позов не визнав, вказуючи на невірне тлумачення положень Закону, відсутність конкретних фактичних тверджень в обставинах, які викладені у статті. Зазначив, що ОСОБА_1 переконана, що публікація стосується її та ""впізнала"" себе у певних висловлюваннях не вказує на порушення її честі гідності, ділової репутації. Конкретних даних ОСОБА_1 у статті не наведено, ім'я позивача ""ОСОБА_1"" у статті не визначено, а фігурує ім'я ""ОСОБА_1"", конкретних адрес, найменувань, публікація не містить, що вказує на те, що ОСОБА_1 не є належним позивачем у справі. Сама стаття носить повчальний характер, всі висловлювання викладені у формі порівнянь та гіпербол, можливо є навіть фантазією. З зазначених підстав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 також заперечувала проти позову, вказала, що всі обставини у статті висвітлені шляхом внутрішніх оціночних суджень, що не заборонено законом. Конкретних даних позивачки у статті не зазначено, рівно як і конкретних адрес, найменувань місць торгівлі тощо. Деякі факти, можливо прямо вказують на події та їх наслідки, однак викладені ці факти з використанням мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 ні в якому разі не порушено, оскільки її вини в тому, що позивач впізнала саме себе у даній статті не має.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позову ОСОБА_1 не визнав, вказуючи, що не має до статті ""ІНФОРМАЦІЯ_2"", ніякого відношення, її тексту він не читав та не оприлюднював у засобах масової інформації, дізнався про неї від сусідів, тому йому не зрозуміло чому позивач звернулась з позовом саме до нього. Зазначив, що дійсно його брат, нині покійний, ОСОБА_3, мав відносини з ОСОБА_1, але у нього за життя було багато жінок і тому про яку саме його співмешканку йде мова у статті він не знає.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 грудня 2014 року позовну заяву задоволено частково. Визнано недостовірною, негативною, що порушує немайнові права на недоторканість честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 інформацію, поширену обласною щотижневою газетою ""Зміївський кур'єр"" та ОСОБА_2 на 4 шпальті НОМЕР_1 в статті під назвою ""ІНФОРМАЦІЯ_2"". Зобов'язано редакцію обласної щотижневої газети ""Зміївський кур'єр"" протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили здійснити спростування недостовірної, негативної та такої, що порушує немайнові права на недоторканість честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_8 інформації, що розміщена на 4 шпальті обласної щотижневої газети ""Зміївський кур'єр"" НОМЕР_1 в статті під назвою ""ІНФОРМАЦІЯ_2"", розмістивши на 4 шпальті статтю під назвою ""Спростування"", текст якої попередньо узгодити з ОСОБА_1, надрукувавши тим же шрифтом, що і стаття ""ІНФОРМАЦІЯ_2"" в обсязі друкованих знаків, що удвічі перевищуй обсяг спростованого фрагменту опублікованого матеріалу у статті. Стягнуто з редакції щотижневої газети ""Зміївський кур'єр"", ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору по 121,80 грн. з кожного, а всього 243,60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповдачі про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином причин неявки до суду не надали.

Неявка відповідачів, належно повідомлених про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі редакція щотижневої газети ""Зміївський кур'єр"" ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та просить закрити провадження по справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що оскаржувана стаття не стосується саме позивачки, тому підстави для спростування інформації відсутні.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що висвітлені у статті фрази є фактичними твердженнями, а не оціночними судженнями; крім того, висвітлена інформація спірної статті містить неправдиву та недостовірну інформацію, що підлягає спростуванню.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Статтею 32 Конституції України гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім"ї. Стаття 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, при вирішенні справ про захист честі, гідності та ділової репутації необхідно забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 15 вересня 2014 року, до редакції тижневика ""Зміївський кур'єр"" з приводу розміщення та опублікування статті під назвою ""ІНФОРМАЦІЯ_2"" зверталась ОСОБА_2 Стаття надана ОСОБА_2 Автор статті - діти та рідні. (а.с. 85)

У випуску газети ""Зміївський кур'єр"" НОМЕР_1 від 16 квітня 2014 року було опубліковано статтю під назвою ""ІНФОРМАЦІЯ_2"", наступного змісту: "" Вже рік, як разом з нами немає гарного батька та вірного товариша - ОСОБА_9. Кожен мешканець Змієва (і не тільки) добре знав його та поважав за турботу, чутливе ставлення до людей. Але раптом важка хвороба забрала нашу рідну людину: того скорботного дня навіть небо плакало за нею.

Та життя продовжується. Як в народі кажуть, настали скрутні часи - співмешканка батька, (а простіше кажучи, ""боса голота""), обманним методом ""щирої любові"" поселилась у його домоволодінні і почала керувати. Батько повівся - купив їй магазин для торгівлі ганчір 'ям та непотрібним хламом, вкладаючи туди свої гроші дбаючи, щоб ясла ОСОБА_6 були завжди повними.

І коли не стало батька, ми, його діти, вирішили розділити його майно по справедливості:

співмешканці - дім, який батько побудував виключно на свої кошти (при цьому зробивши її

господаркою), а дітям - автомобіль, цех по обробці деревини та копійчану недобудову. Від цієї

пропозиції ОСОБА_1 ревла, як справжня волиця: ""Ні, все моє і мені. Ви ніхто, спочатку докажіть мені, хто ви і що!"" При цьому повернула на згадку про батька його портрет. І швиденько побігла до міліції зі скаргами про наші погрози на її адресу. Ви подивіться на неї, люди добрі, вона ж як брила, завалить кожного на своєму шляху, не порахується ні з ким.

Майже рік тривала судова тяганина, волиця не бажала розлучатися із автомобілем, совість дозволила розлучитись лише з батьковим портретом! Після винесення рішення суду на користь дітей ми поїхали вилучати авто. Від одного її бичого погляду було моторошно. Обчистила машину так добре, що брелок з ключів не повернула (за документи не кажемо, бо вона їх, мабуть, з'їла, жаль, що не подавилась). Жодних батькових особистих речей не повернено, вшито на наші голови тонни бруду. За що?

Мабуть, за те, що у волиці занадто багато хамства та злості. Чому не повернути батькових речей дітям? Чи знову шукає старенького чоловіка, щоб надати своє ""придане"" з плеча нашого батька? Щоб такого більше не трапилось, у нас є час завадити користуватись батьківським будинком. То ж найближчим часом будемо близькими сусідами. Не розслабляйся!

Діти та рідні.

РБ. Дорогі Змїївчани, ми просимо у вас вибачення за деякі некоректні висловлювання на адресу колишньої співмешканки рідної нам людини, але це правда: як кажуть, слів із пісні не викинеш. Це не помста, а лише попередження для людей, які мають з нею якісь стосунки: будьте з нею занадто обережними, аби не трапилось чогось непередбачуваного. ( а.с.9)

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно ч.3 цієї статті негативна інформація поширена про особу вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

У роз'ясненнях наданих у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", зазначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до положень ст.277 ЦК України та ст.10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Матеріали справи свідчать, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Зміїв Харківської області, помер ОСОБА_9 (а.с. 10).

У відповідності до копій свідоцтв про народження батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_11 є ОСОБА_9. (а.с.11,12)

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 вересня 2005 року, ОСОБА_12, ОСОБА_6 передали, а ОСОБА_1 прийняла у власність житловий будинок АДРЕСА_1. (а.с.14,15). Згідно даних будинкової книги на зазначений вище будинок у ньому з 02 грудня 2010 року був зареєстрований ОСОБА_3, а ОСОБА_1 зареєстрована з 21 травня 2013 року. ( а.с.21,22)

Позивачка, ОСОБА_1, зареєстрована, як фізична особа - підприємець з 07 червня 2001 року. (а.с.23).

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 21 січня 2014 року за ОСОБА_13, ОСОБА_2 визнано право власності в порядку спадкування за законом на автомобіль Тайота, реєстраційний номер НОМЕР_2; 25/200 частин складського приміщення за адресою АДРЕСА_2; будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва житлового будинку, загальним відсотком готовості 22,40% по АДРЕСА_1. ( а.с.27)

У відповідності до розписки, складеної ОСОБА_2, ОСОБА_13 21 лютого 2014 року, вони отримали у ОСОБА_1 автомобіль марки Тайота та 2 комплекту ключів. Претензій до ОСОБА_1 не мали. ( а.с.28)

На підставі договору купівлі-продажу від 11 листопада 2009 року, ОСОБА_1 набула у власність нерухоме майно - нежитлове приміщення 83, за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 17,18).

Таким чином, вищевказані факти спростовують інформацію, викладену у спірній статті.

Згідно ч.2 ст.47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири.

З урахуванням наведеного, суттєвою відмінністю оціночних суджень від існування фактів є те, що існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню.

В даному конкретному випадку інформація в газеті ""Зміївський кур'єр"" не підтверджується допустимими доказами. Розповсюдження такого недостовірного факту порушує особисті немайнові права позивачки, принижує його гідність, честь та ділову репутацію, а тому така інформація підлягає спростуванню.

Згідно статті 37 ЗУ ""Про друковані засоби масової інформації ( пресу) в Україні"" громадяни, юридичні особи і державні органи мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов'язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою. Скорочення чи інші зміни в тексті спростування заявника без його згоди не допускаються.

Редакція відмовляє в публікації спростування, якщо спростування:

1)порушує положення статті 3 цього Закону;

2)суперечить рішенню або вироку суду, які набрали чинності;

3) є анонімним.

Редакція може відмовити в публікації спростування, якщо спростування: 1)стосується відомостей, які нею вже спростовано;

2) надійшло з вимогою заявника опублікувати його пізніше, ніж через рік з дня публікації відомостей, що спростовуються.

Редакція зобов'язана в строк, що не перевищує одного місяця з дня надходження вимоги, опублікувати спростування і письмово повідомити заявника про строк і час публікації спростування у разі затримки або про відмову в його публікації, зазначивши підстави відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами не надано суду жодних доказів, які б дали підстави вважати, що надрукована інформація відповідає дійсності та є правдивою. В свою чергу позивачка довела факт поширення інформації, а також те, що даною статтею порушені її особисті немайнові права, які полягали в приниженні його честі, гідності та ділової репутації.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Судом першої інстанції обгрунтовано зазначено, що висвітлена інформація у статті, автором якої є відповідачка ОСОБА_2 тижневника газети ""Зміївський кур'єр"" НОМЕР_1 від 16 квітня 2014 року містить неправдиву та недостовірну інформаці, оскільки в матеріалх справи містяться беззаперечні докази, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 - батько відповідачки ОСОБА_2 з грудня2010 року й до своєї смерті проживав у будинку належному на праві власності позивачці, а не будь-якої іншої жінки. При цьому відповідачка ОСОБА_2 неодноразово зверталася до суду з позовами до ОСОБА_1 з приводу спадкового майна (а саме автомобіля), а не до будь-якої іншої жінки на імя "ОСОБА_1" і судами ухвалювалися рішення, які є чинними на теперішній час.

Даний факт підтверджується з власноручної розписки написаної відповідачкою ОСОБА_2, 21.04.2014 року, що автомобіль автор статті забрала саме у позиваки ОСОБА_1.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що відповідачами не надано жодного доказу, який б свідчив про те, що спірна стаття у газеті ""ІНФОРМАЦІЯ_2"" стосується іншої особи , а не позивачки - ОСОБА_1 у справі.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства, оскільки суд першої інстанції оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу, а також взаємний звязок доказів в їх совокупності, надав належну правову оцнку, яка грунтується на всебічному, повному і обєктивному досліджені наявних у справі доказів наданих сторонами і ухвалив законне, обгрунтоване і справидливе рішення.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу редакції щотижневої газети ""Зміївський кур'єр"" - відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 22 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: