пр. № 2/759/1695/15
28 серпня 2015 року м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
при секретарі Бандурі Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Старахова компанія «Україна» про стягнення страхового відшкодування та матеріального збитку,-
У грудні 2014 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Україна» на свою користь відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 9443 грн. 27 коп., витрати пов'язанні з авто товарознавчим дослідженням у сумі 600 грн. 00 коп., суму пені у розмірі 1380 грн. 00 коп., витрати пов'язані на правову допомогу у розмірі 4000 грн. 00 коп. та судовий збір по справі у сумі 243 грн. 60 коп., посилаючись на ті підстави, що 16.08.2014 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої ОСОБА_4 пошкодив належний ОСОБА_1 автомобіль «Peugeot 106 Ace 1.0», державний номерний знак НОМЕР_1, після чого ОСОБА_4, самовільно залишив місце ДТП під час оформлення. Постановою від 25.009.2014 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності. Так як цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ «СК «Україна» до якої позивач звернувся до із заявою про виплату страхового відшкодування із зазначенням реквізитів для її виплати, однак відповідач не виконав обов'язків щодо сплати страхового відшкодування.
Представник позивача у судове засідання, не з'явився повідомлявся належним чином про день, час та місце розглдяду справи, надавши до суду заяву в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, та слухати справу без його часті, проти ухваленян заочного рішенян не заперечує 9а.с.104).
Відповідач ПрАТ «СК «Країна» будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, свого права на участь у ньому не використав, про причини неявки суду не повідомив. Заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутності згідно ст. 224 ЦПК України (а.с.90, 94, 95, 97, 105, 106).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 16.08.2014 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої ОСОБА_4 пошкодив належний позивачу автомобіль. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2014 р. ОСОБА_4 було визнано винним у порушенні ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення вказаної ДТП (а.с. 11-16).
Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3942224, укладеним з ПрАТ «СУ «Україна, а тому позивач звернувся до відповідача із заявою від 29.08.2014 р. про виплату страхового відшкодування із зазначенням реквізитів її виплати (а.с.17,18).
Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
За проведення вказаної вище оцінки завданого збитку позивачем було сплачено 600 грн. 00 коп. (а.с.19).
Згідно із ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Згідно п. 3 ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.
Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.
Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
У судовому засіданні позивачем доведено, що відповідач не виконав свої зобов'язання, передбачені договором страхування перед позивачем.
Згідно ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
Оскільки позивач вимушений був звернутися для проведення експертизи, з урахуванням зазначення у заяві про приховані пошкодження суд погоджується із вимогами позивача про стягнення з відповідача Відкритого акціонерного товариства НАСК «Оранта» на його користь 600 грн. 00 коп. витрат, пов'язаних із здійсненням оцінки завданого збитку, оскільки така оцінка була проведена позивачем не з власної ініціативи.
Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", постанова Пленуму ВCСУ України "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", ст. ст. 23, 979, 988, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України та ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 179, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Старахова компанія «Україна» про стягнення страхового відшкодування та матеріального збитку задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старахова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 суму пені у розмірі 1380 грн. 24 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старахова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 200 грн. 00 коп. судового збору.
У решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
СУДДЯ: