04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.
при секретарі: Архіповій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком № АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 просить суд скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на порушення норм процесуального права, які потягли за собою винесення необґрунтованого рішення без зазначення правової норми ЖК України.

Разом з тим, апелянт посилається на те, що судом не з'ясовано у чому саме полягає порушення прав позивача зі сторони відповідача, не залучено до участі у справі ОСОБА_1, який є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 та відповідно співвласником частини житлового будинку.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору міни від 25.05.2002 позивач ОСОБА_3 є співвласником будинку № АДРЕСА_1

Із довідки Форми 3 вбачається, що станом на 30.09.2014 в будинку зареєстровані позивач ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4

Справа 752/19927/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14354/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина позивача ОСОБА_4 померла.

20.12.2010 ОСОБА_3 та його син ОСОБА_1 звернулися до приватного нотаріуса КМНО Богданової В.М. із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4

Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 25694071 від 20.12.2010 вбачається, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на Ѕ частину будинку № АДРЕСА_1

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не є членом сім'ї позивача, своєю реєстрацією перешкоджає позивачу у здійсненні ним права власності.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суджу першої інстанції з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 та онуком позивача ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на Ѕ частину будинку № АДРЕСА_1

Спадкоємцями за законом на спірне житлове приміщення є ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а відтак, вони є співвласниками спірного будинку. При цьому, відповідач по справі ОСОБА_2 є сином одного із співвласників будинку, а саме, ОСОБА_1

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Положеннями ч. 1 ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_3 пред'явлено до ОСОБА_2 з приводу визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1, при цьому, співвласниками спірного будинку є ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Згідно ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Із п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 вбачається, що суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Колегією суддів встановлено, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не залучено до участі у справі ОСОБА_1, який є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 та відповідно співвласником частини спірного житлового будинку, чим порушено законні права ОСОБА_1, передбачені положенням ст. 319 ЦК України.

Крім того, судом першої інстанції не встановлено чи зареєстрований ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1, в матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_2 зареєстрований у вказаному будинку, при цьому, ОСОБА_3, в ході розгляду справи, вказував на те, що ОСОБА_2 не проживає і не проживав у спірному будинку.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, оскільки суд не може вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі та без встановлення обставин, які підлягали встановленню.

За таких обставин, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: