Номер провадження: 22-ц/785/6987/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Абалдовій О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 червня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору в зв'язку з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів»,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» про визнання недійсними кредитних договорів в зв'язку з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», посилаючись на те, що між нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» були укладені кредитні договори: 29 травня 2007 року договір № 014/0043/82/75540 та 07 червня 2007 року № 014/0043/85/76140, за умовами яких Банк зобов'язався надати позичальнику споживчі кредити (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 80172 доларів США, на строк до 29 травня 2017 року, ОСОБА_3 в свою чергу зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути зазначений кредит та сплатити проценти за користуванням ним в розмірі 13,75% річних, також Банк зобов'язався надати позичальнику споживчі кредити (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 54 742 доларів США, на строк до 07 червня 2023 року, а вона зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути зазначений кредит та сплатити проценти за користуванням ним в розмірі 14,5% річних.

Також позивачка зазначила, що при укладанні кредитних договорів № 014/0043/82/75540 від 29 травня 2007 року та № 014/0043/85/76140 від 07 червня 2007 року були порушенні норми чинного законодавства, а саме вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а тому просила суд визнати кредитні договори недійсними у відповідності до ч. 1 ст. 215, 203 ЦК України.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність в заочному порядку.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27 червня 2013 року в задоволені позову ОСОБА_3 до ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору в зв'язку з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів» відмовлено, але рішенням суду визнано, що оскаржувані договори є неукладеними.

На рішення суду ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, відмовити в задоволені позовних вимог, вказавши що договір є укладеним, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В судове засідання ОСОБА_3 та її представник не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 160-162).

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Між тим, постановляючи рішення, суд першої інстанції цих вимог закону не врахував, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам процесупльного та матеріального права.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов висновку, що норми діючого законодавства при укладенні кредитних договорів не порушені, але сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних умов договорів, а тому договори є неукладеними.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

У відповідності до ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитних договорів з тих підстав, що Банком не було дотримано всіх істотних умов договорів при їх укладенні, оскільки інформація, що мала бути оприлюднена Банком, не була надана ОСОБА_3 в письмовому вигляді до укладання кредитних договорів, та з цих підстав, просила визнати кредитні договори недійсними за ст. 215 та 203 ЦК України.

Позовних вимог про визнання неукладеними договорів, позивачкою у суді першої інстанції не заявлялось.

Судом встановлено, та підтверджується мітеріалами справи, що 29 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 014/0043/82/75540. Згідно з умовами договору ОСОБА_3 отримала 80172 долара США зі сплатою 13,75 % річних терміном до 29 травня 2017 року (а.с. 6-8).

08 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір, в забезпечення кредитного договору № 014/0043/82/75540. Згідно з умовами іпотечного договору, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, належна іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 15-18).

07 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 014/0043/85/76140. Згідно з умовами договору ОСОБА_3 отримала 54742 долара США зі сплатою 14,50 % річних терміном до 07 червня 2023 року (а.с. 9-11).

08 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір, в забезпечення кредитного договору № 014/0043/85/76140. Згідно з умовами іпотечного договору предметом іпотеки є земельна ділянка, площею 0,028 га, яка знаходиться на землях, що знаходяться у виданні Затоківської селищної ради за адресою м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, СК «Кінаповець» № 1338 а, належна іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 12-14).

Відповідно до п.п. 8.2. кредитних договорів (№014/0043/82/75540, № 014/0043/85/76140) сторони погодили, що з укладанням договору сторони досягли усіх умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом Договору (а.с.7,10).

На кожному аркуші договорів ОСОБА_3 було проставлено свій підпис, а також власноруч написано, що договір прочитано, його умови та правові наслідки її зрозумілі та вона з ними згодна (а.с.117-122, 134-139).

Відповідно до графіків погашення боргу за кредитними договорами ОСОБА_3, повністю з ними погодилась, та також поставила свій підпис (а.с. 123-125, 129-132).

З наведених підстав, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи позовної заяви ОСОБА_3 відносно того, що її було введено в оману, ненаданням повної та достовірної інформації, шляхом не оприлюднення Банком, та не наданням позивачці в письмовому вигляді до укладання кредитних договорів, що призвело до помилки, результатом якої було укладення зазначених кредитних договорів, спростовані наявними у справі доказами.

Крім того, конкретних фактів, у чому полягала помилка, до якої призвело ненадання необхідної інформації, яке істотне значення вона мала для вирішення питання укладення даного кредитних договорів, позивачем не зазначено і такі факти належними доказами не підтверджені, отже, не доведені.

Загалом, обґрунтування позову зводиться до аналізу чинного законодавства щодо захисту прав споживачів при укладенні кредитного договору, проте, обґрунтування, з посиланням на наявні у справі докази, яка саме конкретна інформація чи її приховування або викривлення вплинули на свідомий вибір позичальника, у позовній заяві відсутні.

Відповідно до ст. 230 ЦК України правочин визнається недійсним якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір і порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. Із змісту дослідженого у суді кредитного договору вбачається, що вищенаведені умови договором передбачені і погоджені сторонами. Тягар доведення факту обману покладається на сторону, яка діяла під впливом обману (п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним»).

Одночасно, судом встановлено, що зобов'язання за кредитним договором щодо надання кредиту ОСОБА_3 Банк виконав, а ОСОБА_3 через незначний проміжок часу отримала в тому ж банку наступний кредит.

Отже, підстав визначати кредитні договори недійсними також не встановлено.

Враховуючи, що судом першої інстанції без з'ясування всіх обставин справи по суті спору, без з'ясування та визначення питання обґрунтованості та доведеності позову, ухвалено рішення про відмову у позові, з визнання правочину неукладеним, про що не було заявлено позовних вимог, таке рішення не може залишатись без змін та підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» - задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 червня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору, в зв'язку з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів» - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________О.Г. Журавльов

______________________________________Н.В. Ісаєва