Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Власова С.О., Дроботя В.В.,

при секретарі: Чучка Н.В.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2014 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Міністерства культури України про визнання незаконним та скасування Наказу міністерства культури України про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міністерства культури України про визнання незаконним та скасування Наказу міністерства культури України про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 29.04.2009 року було видано Постанову Президії Національної академії наук України № 125 "Про затвердження директорів наукових установ НАН України". З позивачем не укладався письмовий трудовий договір - контракт в розумінні ч. З ст. 21 КЗпІІ України. За відсутності контракту строк його дії відповідно не встановлювався.

08.05.2012 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 712/3848/12 позивача було поновлено на посаді директора Національного музею народної архітектури та побуту України. Судом встановлено, що позивач приступив до виконання обов'язків керівника Музею 05.05.2009 року.

16.11.2012 року рішенням апеляційного суду Закарпатської області вказане рішення в частині поновлення на роботі залишено без змін.

03.12.2012 року суд видав виконавчий лист у справі № 712/3848/12.

11.12.2013 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 712/3848/12 роз'яснено рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.05.2012 року у справі № 712/3848/12 та встановлено спосіб його виконання.

02.10.2014 року наказом Міністерства культури України № 659/0/17-14 "Про поновлення на роботі ОСОБА_4." позивача поновлено на посаді генерального директора Національного музею народної архітектури та побуту України.

08.10.2014 року наказом Міністерства культури України № 676/0/17-14 "Про звільнення ОСОБА_4." позивача звільнено 28.04.2014 року з посади генерального директора Національного музею народної архітектури та побуту України у зв'язку із закінченням дії трудового договору згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України. Підставою видання наказу зазначено постанову Президії Національної академії наук України № 125 від 29.04.2009 року.

Оскаржуваний наказ МКУ № 676/0/17-14 "Про звільнення ОСОБА_4." від 08.10.2014 року є незаконним, так як позивач працював у відповідача не на підставі строкового трудового договору-контракту, а на підставі безстрокового трудового договору.

Крім того, відповідач протиправно звільнив позивача заднім числом, а саме : 08.10.2014 року звільнив з 28.04.2014 року.

Також, постановою Президії Національної академії наук України № 125 "Про затвердження директорів наукових установ НАН України" від 29.04.2009 року позивача було затверджено на посаді керівника Національного музею народної архітектури та побуту України на п'ять років. Якщо вважати цю постанову (адміністративний акт) трудовим договором, то цей договір нікчемний в частині зазначення строку п'ять років. Окрім того, постанова Президії НАН України № 125 підписана не всією Президією, а лише двома її членами. Рішенням загальних зборів відділення НАН України позивача було обрано на посаду керівника Музея без обмеження п'ятьма роками. При цьому жодний контракт з позивачем укладено не було.

Разом з тим, заявник подав заяву в тому числі про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 16.11.2012 року встановлено, що середньоденний заробіток позивача складав 434,67 грн. на день звільнення 27.01.2012 року, однак суд не врахував коефіцієнти підвищення зарплати з 01.04.2012. так як позивач про це не просив.

Після звільнення заявника 27.01.2012 року посадовий оклад керівника Національного музею народної архітектури та побуту України збільшилися.

На підставі наведеного,з відповідача слід стягнути середній заробіток з коефіцієнтом підвищення зарплати у грошову вираженні. Враховуючи наведені порушення прав та інтересів позивача, він просив суд стягнути на його користь моральну шкоду.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представника позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановивши обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, а тому вважає, що рішення підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, - 29.04.2009 року було прийнято Постанову Президії Національної академії наук України № 125 "Про затвердження директорів наукових установ НАН України".

Постанова не є скасована і являється чинною. Позивач ознайомлений з вищевказаною постановою і свої заперечення відносно затвердження його на посаді директора Національного музею народної архітектури і побуту України терміном на 5 (п'ять) років не висловлював.

Разом з тим, колегія констатує, що з позивачем не укладався письмовий трудовий договір - контракт в розумінні ч. 3 ст. 21 КЗпІІ України.

Колегія не може не надати оцінку вказаній обставині, оскільки згідно підпункту 18 пункту 45 Статуту Президія НАН України в установленому порядку укладає й розриває контракти з керівниками відповідних установ.

Таким чином, колегія констатує порушення Президією НАН порядку прийняття та звільнення позивача з роботи.

Однак, колегія не може погодитись з доводами апелянта про те, що з ним фактично був укладений безстроковий договір, оскільки чинною Постановою Президії Національної академії наук України № 125 "Про затвердження директорів наукових установ НАН України" було визначено строк перебування на посаді директорів наукових установ.

Оскільки згідно з ч. 2 ст. 23 КЗпПтрудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку.

Відмова працівника укласти контракт може бути підставою для припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпПу тому разі, коли відповідно до законодавства така форма трудового договору для даного працівника була обов'язкова.

Звільнення з роботи на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України можлиле лише у разі, якщо був укладений строковий трудовий договір відповідно до закону.

Таким чином, колегія знаходить підстави для часткового задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування наказу Міністерства культури України № 676/0/17-14 від 08.10.2014 року "Про звільнення ОСОБА_4." та, відповідно, часткового задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди.

Що стосується задоволення решти вимог, зокрема, щодо поновлення позивача на посаді, то така до задоволення не підлягає, оскільки суперечила б положенням законодавства щодо укладення контракту, Статуту НАН України, Постанові Президії Національної академії наук України № 125 "Про затвердження директорів наукових установ НАН України".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2014 року, - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства культури України№676/0/17-14 від 08.10.2014 року "Про звільнення ОСОБА_4."

Стягнути з Міністерства культури України на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі - 10 000,00 грн.

В решті вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його постановлення і може бути оскаржене на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді