АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/2977/13-цГоловуючий у 1-й інстанції Варневич Л.Б.
Провадження № 22-ц/789/1028/15 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Бершадська Г. В., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю представника апелянта - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 18.05.2015 р. по справі за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та піклування Кременецької районної державної адміністрації про виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 р. ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" пред'явив вказаний позов, посилаючись на те, що відповідно до рішення Кременецького районного суду від 25.02.2011 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 в користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором від 29.07.2008 р. в розмірі 71164,37 дол. США, що еквівалентно 564454,43 грн. В рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_5

На письмову вимогу іпотекодержателя, відповідачі добровільно відмовились виселитись з житлового приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

Тому позивач просив задовольнити їх позов, виселивши відповідачів, а також стягнути судові витрати в користь банку.

Заочним рішенням Кременецького районного суду від 18.05.2015 р. позов задоволено. Виселено ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та всіх осіб, які проживають та/або будуть зареєстровані на момент винесення рішення судом по даній справі в житловому будинку з надвірними будівлями, який розтащований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 132,4 кв. м.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі ТОД АТ "Райффайзен Банк Аваль" судовий збір по справі в розмірі 229,40 грн.

Ухвалою Кременецького районного суду від 18.06.2015 р. заяву ОСОБА_3, ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Кременецького районного суду від 18.05.2015 р. в справі за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, де зацікавлена особа - орган опіки та піклування Кременецької РДА, про виселення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Кременецького районного суду від 18.05.2015 р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначила, що не була повідомлена про судове засідання 18.05.2015 р.

Крім того, ОСОБА_3 вказала, що суд при розгляді справи не врахував вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті ", відповідно до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке є предметом застави чи предметом іпотеки.

Крім того, у спірному будинку проживає малолітня дитина ОСОБА_7, права якої будуть порушені в результаті її виселення, оскільки іншого житла вона не має.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відповідачі підлягають виселенню із переданого в іпотеку житлового будинку, на який звернуто стягнення у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору.

З таким висновком суду слід погодитися, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що рішенням Кременецького районного суду від 25.02.2011 р. стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 в користь ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором від 29.07.2008 р. в розмірі 71164,37 дол. США, що еквівалентно 564454,43 грн. В рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_5

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Як видно з будинкової книги, пояснень відповідачів, в будинковолодінні по АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідачі ОСОБА_5, його дружина ОСОБА_3, повнолітня дочка ОСОБА_6 та неповнолітня дочка ОСОБА_7, 2003 р. н. (а. с. 60 - 62).

Із змісту повідомлень від 25.01.2014 р., 27.03.2013 р. видно, що ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" повідомляв відповідачів про звільнення житлового будинку.

Судом встановлено, що відповідачі відмовились добровільно звільнити житлове приміщення по АДРЕСА_1.

У зв'язку з цим суд підставно задовольнив позов про виселення відповідачів із спірного будинку.

Колегія суддів перевірила доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що при ухваленні рішення суду порушено вимоги Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті ", і вважає їх безпідставними.

Відповідно до ч. 1 цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Судом встановлено, що стягнення на предмет іпотеки проведено рішенням суду від 25.02.2011 р., тобто ще до набрання чинності вказаним Законом, а питання щодо виселення із житлового приміщення цим Законом не регулюється.

Що стосується виселення малолітньої ОСОБА_7, то судом враховано, що відповідно до п. 3.6 договору іпотеки від 29.07.2008 р. іпотекодавець засвідчив і гарантував, що на момент укладення цього договору в житловому приміщенні, яке є предметом іпотеки, проживають тільки ОСОБА_5, ОСОБА_3 Іпотекодавець до моменту укладення цього договору надав іпотекодержателю нотаріально посвідчену згоду повнолітніх осіб, які проживають у жилому приміщенні, що є предметом іпотеки, на їх добровільне виселення у разі звернення стягнення іпотекодержателем на предмет іпотеки. Іпотекодавець гарантує, що протягом строку дії цього договору він зобов'язується не надавати права користування, не вселяти (не реєструвати) в жиле приміщення, що є предметом іпотеки, будь - яких осіб без попереднього надання іпотекодержателю згоди на їх виселення.

Представник ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" пояснив в суді, що для укладення договору кредиту та договору іпотеки подружжя ОСОБА_5, ОСОБА_3 подали довідку про те, що лише вони двоє осіб - співвласників будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають в житловому приміщенні. (а. с. 155). А також гарантували, що вони не будуть надавати житло в користування інших осіб і не будуть нікого реєструвати в будинку. Із врахуванням цих умов їм і було надано кредит.

Вказане підтверджується копією довідки № 1546 від 22.07.2008 р., виданої міським головою м. Почаєва, із змісту якої видно, що на час надання кредиту у будинку по АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_5, ОСОБА_3 (а.с. 155).

Судом з'ясовано, що в житловому будинку проживають, крім іпотекодавців, також їх діти - відповідачка ОСОБА_6 та неповнолітня ОСОБА_7

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд підставно виселив усіх жильців спірного будинку, оскільки відповідачі в порушення умов договору іпотеки від 29.07.2008 р. без згоди іпотекодержателя вселили у спірний будинок своїх дітей, в тому числі неповнолітню ОСОБА_7

Що стосується порушення вимог цивільно - процесуального закону, то колегія суддів вважає, що апелянт була належно повідомлена про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

В матеріалах справи є поштове повідомлення про вручення 15.04.2015 р. особисто представнику апелянта ОСОБА_3 ОСОБА_1 повістки про відкладення розгляду справи на 18.05.2015 р. (а. с. 150). Однак, представник ОСОБА_1 не з'явився в судове засідання і не повідомив про причини своєї неявки.

У зв'язку з цим, враховуючи, що представник приймав участь у попередніх судових засіданнях, давав пояснення по суті позову суд вирішив спір за наявними матеріалами.

Апелянт у своїй скарзі не наводить інших підстав для скасування рішення суду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 18.05.2015 р.- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій