Номер провадження: 22-ц/785/6540/15
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Цюри Т.В., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 26 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ „БРОКБІЗНЕСБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року представник ПАТ „БРОКБІЗНЕСБАНК" звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 15 892,99 грн. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що між ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та відповідачем 17.01.2013 року було укладено кредитний договір № 31819 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE. 17.01.2013 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до Договору № 31819, відповідно до умов якої, позивач надав грошові кошти у вигляді відкриття відновлювальної лінії з лімітом у сумі 12 900,00 грн. на строк з 17.01.2013 року по 16.01.2015 року зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 32 % річних на споживчі цілі. Станом на 03.11.2014 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, має прострочену кредитну заборгованість, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 26 травня 2015 року позовні вимоги ПАТ „БРОКБІЗНЕСБАНК" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 892,99 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м.Одеси від 26 травня 2015 року та ухвалити нове, яким зменшити суму прострочених процентів по кредиту, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апелянт ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду поданої ним апеляційної скарги на рішення суду першої інстнації, в засідання судової колегії 30.07.2015 року не з`явився, надіславши заяву від 24.07.2015 року про відкладення розгляду справи з посиланням на виїзд у відрядження та про представлення в подальшому відповідних документів.

Судова колегія приймає до уваги, що:

- Апелянт заявляючи про відкладення справи заздалегідь до дати її розгляду в апеляційному порядку, не додав до заяви засвідчену копію довідки про місце своєї роботи (витяг з тудової книжки), наказу про відрядження з вказівкою строку його початку та закінчення, посвідчення про відрядження з датою вибуття та прибуття тощо);

- Явка належним чином повідомлених сторін та інших осіб, що беруть у часть у розгляді справи, до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою;

- ОСОБА_2 не обґрунтував необхідність своєї обов`язкової присутності у засіданні судової колегія (подання відповідних доказів, що не досліджувалися в районному суді або у дослідженні яких було необгрутовано відмовлено, необхідність надання усних додаткових пояснень та неможливість їх викладення у письмовому вигляді з метою додання їх до справи для врахування апеляційним судом);

- Дана цивільна справа виходячи з її правової та фактичної складності, а також відсутності обставин, що утруднюють розгляд справи (кількість учасників процесу; необхідність проведення експертиз та їх складність, необхідність допиту значної кількості свідків; участь іноземного елемента та необхідність з`ясування і застосування норм іноземного права) слухається понад розумний строк - з листопада 2014 року.

Судова колегія, оцінюючи вказані обставини у сукупності, не знаходить підстав для відкладення судового засідання та апеляційного розгляду справи.

Районним судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що:

- 17.01.2013 року між ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 31819 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE /а.с. 4-6/;

- Окрім того, 17.01.2013 року між ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до Договору № 31819, відповідно до умов якої, відповідач Банк надав грошові кошти у вигляді відкриття відновлювальної лінії з лімітом у сумі 12 900,00 грн. на строк з 17.01.2013 року по 16.01.2015 року зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 32 % річних на споживчі цілі /а.с. 7-8/;

- ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу;

- ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов'язання, чим порушив умови договору, що вбачається з наданого представником позивача розрахунку ціни позову, відповідно до якого станом на 03.11.2014 оку загальна сума заборгованості відповідача складає 15 892,99 грн., яких: прострочені проценти за кредитом - 3 038,06 грн., та заборгованість за основною сумою кредиту - 12 854,92 грн. /а.с. 12/.

Районним судом досліджено виписку по рахунку за період 17.01.2013 року по 03.11.2014 року /а.с. 13-14/, а також виписку по рахунку за період 01.01.2013 року по 30.04.2015 року /а.с. 49-50/, надані представником Банку у ході розгляду справи на письмову вимогу відповідача.

Задовольняючи позов ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у загальній сумі 15 892,99 грн., з яких: 3 038,06 грн., - прострочені проценти за користування кредитом та 12 854,92 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, заснований на законі та є правильним.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд вірно встановив, що у відповідача перед позивачем виникло грошове зобов`язання з повернення кредиту, отриманого на підставі додаткової угоди № 1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до Договору № 31819 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку (далі- СКР) електронної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE. Зокрема Банк надав ОСОБА_2,як власнику рахунку грошові кошти з лімітом в сумі 12900 грн. на строк з 17.01.2013 року до 16.01.2015 року зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 32% річних на споживчі цілі.

Відповідно до п. 6, 7, 8, 9 Додаткової угоди проценти за користування кредитною лінією нараховуються Банком починаючи з дати фактичного використання кредитних коштів. Проценти нараховуються щомісячно в межах строку користування кредитом, що визначений у п. 2 джодаткової угоди на суму фактичного залишку заборгованості із розрахунку фактичної кількості днів в місяці та році. Нарахування процентів здійснюється на поточний календарний місяць в останній робочий день місяця. Власник рахунку оплачує банку проценти за користування кредитною лінією щомісяця не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Кредитна лінія є відновлювальною в межах поточного ліміту, встановленого в п. за цієї Додаткової угоди за умови погашення власником рахунку суми основного боргу за кредитною лінією (частково або у повному обсязі) та процентів за користування нею.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідач у встановлений договором строк свої зобов`язання не виконав.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Прострочена заборгованість за процентами за користування кредитними коштами складає 3038,06 грн., яка являє собою суму нарахованих, але не сплачених відповідачем процентів за користування кредитними коштами за: березень 2014 року - 363,21 грн.; квітень 2014 року - 336,05 грн.; травень 2014 року - 368,37 грн.; червень 2014 року -366, 18 грн.; липень 2014 року -388,34 грн.; серпень 2014 року -398,88 грн.; вересень 2014 року -396,51 грн.; жовтень 2014 року 420,52 грн.

Заборгованість за основною сумою кредиту складає 12854 грн. 93 коп, а всього разом із простроченими процентами 15892 грн. 99 коп.

Судова колегія погоджується з висновком районного суду про існування заборгованості відповідача перед позивачем.

Також є правильним висновок суду про те, що проценти за користування кредитними коштами, заборгованість за якими складає 3038 грн. 06 коп. є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу і тому не підлягають зменшенню в порядку ч.3 ст. 551 ЦК України.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року передбачено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Тому доводи апеляційної скарги, що районний суд мав підстави (ч.3 ст. 551 ЦК України) зменшити розмір процентів, про стягнення яких заявлено вимоги позивачем з посиланням на тривалу непрацездатність відповідача, не можуть бути взятими до уваги, як неспроможні.

Також судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що розмір процентів визначений Банком неправильно, оскільки відповідачем не представлено власного арифметичного розрахунку процентів, які підлягають стягненню та не заявлено про призначення судово-економічної експертизи правильності розрахунку здійсненого Банком розміру процентів за користування кредитними коштами за період з березня по жовтень 2014 року.

Судова колегія не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено, що відповідач отримав у якості кредиту 12854 грн. 92 коп., яка заявлена до стягнення, незважаючи на те, що сума кредиту згідно із укладеним договором становить 12 900 грн.

Апелянтом не враховано, що 12900 грн. не є сумою безпосередньо отриманих грошових коштів у кредит, а є розміром встановленого сторонами ліміту згідно із відкриттям кредитної лінії в межах зарплатних проектів до Договору № 31819 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE.

В даному випадку заявлена до стягнення сума -12854,99 грн. не виходить за межі ліміту 12900 грн.

Згідно з представленою випискою по рахунку відповідача сума по внутрішнім банківським операціям по рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 становить 2238 грн. Сума по операціям по картці з видачі готівки та оплати покупок, здійснених через відкритий рахунок на загальну суму 13654,99 грн., що дорівнює - 15892,99 грн., яка заявлена до стягнення (кредит з процентами за його користування).

Будь-яких доказів про оплату заборгованості у вигляді повернення основного платежу та процентів за користування кредитом відповідачем не представлено.

Інші доводи апеляційної скарги зведені до переоцінки доказів щодо неможливості прийняття представленого банком розрахунку заборгованості по процентам у якості доказу, що підтверджує заявлені до відповідача вимоги про стягнення заборгованості по процентам.

Тому судова колегія не приймає їх до уваги.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 26 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Т. В. Цюра

В.П. Фальчук