Єдиний унікальний номер 242/1523/15-ц Номер провадження 22-ц/775/716/2015
Головуючий в 1 інстанції: Хацько Н.О.,
Категорія: 24 Доповідач: Груіцька Л.О.,
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Груіцької Л.О.,

суддів: Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.,

при секретарі: Кравченко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 14 травня 2015 року по справі за позовом обласного комунального підприємства «ДТЕК Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 14 травня 2015 року позовні вимоги обласного комунального підприємства «ДТЕК Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь обласного комунального підприємства «ДТЕК Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за надану теплову енергію за період з лютого 2011 року по січень 2014 року у розмірі 10622 грн. 46 коп., індекс інфляції у розмірі 108 грн.11 коп., три відсотки річних у розмірі 573 грн. 87 коп.,та вирішено питання про судові витрати.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилась ОСОБА_1, та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводами апеляційної скарги наведено, що судове рішення було постановлене з порушенням матеріального та процесуального права. Рішення ухвалено з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для вирішення справи, саме: судом порушене її конституційне право розпорядження своїм майном, оскільки її квартира приватизована, теплопостачання в квартиру обрізане, про що складене акт від 29.06.2010 року. Договірні відносини з позивачем відсутні.

В судовому засіданні представник позивача, проти доводів ОСОБА_1 заперечував, просив суд залишити у силі рішення першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю відповідачки ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно

з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено та це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та є споживачем електричної енергії.

Позивач виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів в м. Селидове Донецької області.

З особового рахунку вбачається, що відповідачу нараховується вартість послуг з теплопостачання, яка відповідачем не оплачується з жовтня 2010 року до січня 2014 року, в результаті чого станом на 28.04.2015 року виникла заборгованість у розмірі 12472 грн. 19 коп.

Задовольняючи частково позов обласного комунального підприємства « Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - суд виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог. Посилання відповідача щодо відсутності між сторонами договору про надання відповідних послуг є безпідставними, а відключення квартири від мережі опалення є самовільним.

Такі висновки суду є правильними, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та обставинам справи.

Правовідносини сторін регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМ України від 21.07.2005 року №630.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, далі Правила №630, централізоване постачання холодної та гарячої води і централізоване опалення - послуги, спрямовані на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді і нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), які надаються виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання і систем теплопостачання.

Наказом №4 від 22.11.2005 року Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України затверджений Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (з наступними змінами), яким передбачена процедура відключення, а саме: питання щодо відключення на підставі письмової заяви власника повинна вирішити постійно діюча міжвідомча комісія для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП; на підставі рішення комісії про відключення від мереж ЦО і ГВП власнику видаються технічні умови на відключення; проектна чи проектно-монтажна організація виконує проект відокремлення, який узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж; акт про відключення подається до комісії на затвердження. Невиконання вказаної процедури слід розцінювати як самовільне відключення. Відповідно до п. 2.7 наказу тільки затверджений комісією акт про відключення є підставою для перегляду умов договору на централізоване опалення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами п.п. 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої види забороняється. Після прийняття спеціальною комісією рішення про відключення від теплопостачання складається відповідний акт про відключення від мереж централізованого опалення, який є підставою для зняття з обліку та припинення відповідних нарахувань.

Відповідно до акту від 29 червня 2010 року, складеного в присутності власника квартири ОСОБА_1, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 самовільне переобладнання системи централізованого опалення /а.с. 5,/ .

З цих підстав складено протокол про адміністративне правопорушення від 29 червня 2010 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушила ст..52 Кодексу України про адміністративні правопорушення/ а.с.4/, та зроблено припис / а.с.6/, яким зобов'язано ОСОБА_1 у термін 10 днів з дня вручення припису поновити самовільну перебудову системи централізованого опалення.

Відповідно до Актів обстеження від 13.10.11, 08.10.2012, 03.10.2015 року року, вбачається, що у квартирі ОСОБА_1 відсутні радіатори опалення / а.с.27,28/

Проте, відповідачем не надано акту про відключення квартири від мережі централізованого опалення за участю представника виконавця послуг або уповноваженої ним особи, і до теперішнього часу він не знятий з обліку як споживач послуг з теплопостачання, особовий рахунок до теперішнього часу не закрито.

Виходячи з зазначених норм закону та вищевказаного акту, відповідач відключив квартиру від системи централізованого опалення самовільно, без дотримання Порядку відключення.

Тому довід апеляційної скарги щодо необґрунтованості нарахування плати за теплопостачання у зв'язку з відключенням його квартири від теплопостачання, є безпідставним, оскільки власник квартири самовільно відключив квартиру від теплопостачання, не отримавши на це дозвіл і відповідну технічну документацію.

Що стосується доводу апеляційної скарги щодо відсутності між сторонами договору на надання відповідних послуг, апеляційний суд вважає цей довід також безпідставним.

Згідно із статтею 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 20 Правил №630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Таким чином, сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за фактично надані послуги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і ухвалене на підставі встановлених судом обставин справи.

Відповідно до вимог статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Селидівського міського суду від 14 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: