Справа № 502/1490/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Кітреску О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Одеської області

про

надання додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.07.2015 року звернувся до Кілійського районного суду з позовною заявою до Кілійської міської ради Одеської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_2.

З позовної заяви вбачається, що 01.04.2007 року помер батько позивача ОСОБА_2, 03.06.2014 року померла мати ОСОБА_3 Батькам позивача на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Пушкіна, 7.

Після смерті ОСОБА_3 позивач в встановлений законом строк звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини. Нотаріусом було розяснено, що він може оформити тільки право на спадкове майно, яке належало матері, що складає ? частини житлового будинку. На спадкове майно, яке належало батьку, позивач оформити право власності не може, так як після смерті ОСОБА_2 в встановлений законодавством строк ніхто не звернувся для прийняття спадщини.

ОСОБА_2 залишив заповіт, відповідно до якого спадкоємцем всього його майна є ОСОБА_1, який належним чином не прийняв спадщину. Інших спадкоємців, окрім відповідача, після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 немає.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що він не має можливості бути присутнім при розгляді справи у звязку з проживанням в Російській Федерації та просить справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак надав заяву про те, що позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності.

На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, судом достовірно встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

31.07.1958 року в шлюбі народився ОСОБА_1, батьками якого записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що в Книзі реєстрації народжень було складено відповідний актовий запис № 241, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 079670, яке було повторно видане 22.05.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області.

01.04.2007 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 091614, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області 03.04.2007 року, актовий запис про смерть №116.

03.06.2014 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва прос смерть серії І-ЖД № 384587, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до заповіту, складеного та посвідченого 17.05.1989 року державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1218, ОСОБА_2 заповів все своє майно позивачу ОСОБА_1

З інформаційного листа приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу ОСОБА_4 №406/01-16 від 10.12.2014 року вбачається, що позивачем пропущений строк подачі заяви про прийняття спадщини.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №41664114 від 30.09.2015 року, наданою приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась.

У ст.1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1,3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, однак пропустив встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини в звязку з тим, що дізнався про існування заповіту лише після смерті його матері ОСОБА_3

Враховуючи вищезазначене суд вважає за можливе задовольнити позов та надати ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 1223, 1272 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк у 3 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, померлого 01.04.2007 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5