АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5634/15 Головуючий 1 інстанції
Справа № 628/1137/14 Клімова С.В.
Категорія: договірні Доповідач -Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого , судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

Костенко Т.М.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Куп»янського міськрайонного суду Харківської області від 25 травня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 , відділу громадянства та міграції Куп»янського РВ ГУ ДМС України в Харківській області про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,-

ВСТАНОВИЛА :

13 серпня 2014 року представник позивача звернувсь до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 64581, 62 грн. ,звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № РМL -710/001/2008 від 25.06.2008 року , а саме : приватний будинок загальною площею 77,8 кв.м.,житловою площею 40,8 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2,шляхом надання позивачу права продажу предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві за ціною, що визначається на підставі оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності на момент відчуження предмета іпотеки, з наданням позивачу усіх прав продавця, в тому числі, право на отримання дублікатів правоустановчих документі на предмет іпотеки, технічної документації на предмет іпотеки, відомостей про осіб, які зареєстровані за адресою розташування предмету іпотеки,з правом оперативного управління предметом іпотеки, в тому числі права доступу, обладнання охоронними пристроями, з правом укладання договорів з відповідними організаціями щодо надання послуг охорони, правом укладання договорів оренди з правом отримання орендної плати. Представник позивача також просить виселити та зняти з реєстраційного обліку відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з зазначеного предмета іпотеки, а також стягнеті з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору.

Вказані вимоги обґрунтовував тим, що 25.06.2008 року між Закритим акціонерним товариствам «ОТП Банк», Правонаступником якого є ПАТ « ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № МL -710/001/2008 року відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 65975,00 грн. з терміном його повернення 25.12.2014 року та з зобов»язанням повернути вказані кредитні кошти та сплатити відсотки у порядку та розмірах, встановлених кредитними договором.

25.06.2008 року в забезпеченням виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки № РМL -710/001/2008 . відповідно до пункту 3.1. якого предметом іпотеки є вказаний приватний будинок , ? частини якого на праві власності належить ОСОБА_3 , а ? частини ОСОБА_4.

Представник позивача також зазначає, що 30.10.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено договір факторингу , згідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а позивач прийняв на себе право вимоги за вказаним кредитним договором.

Як на підставу вказаних вимог, представник позивача зазначає на неналежне виконання ОСОБА_3 умов зазначеного кредитного договору та наявну на 22. 04.2014 року заборгованість за тілом кредиту в розмірі 32873,07 грн., процентів в розмірі 5711, 40 грн. та пені в розмірі 25997 , 15 грн., що у відповідності до п. 6.2. умов іпотечного договору дає право позивачу на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як на підставу виселення відповідачів з зазначеного житлового будинку та зняття їх з реєстрації представник позивача посилається на вимоги ст.. 39 Закону України «Про іпотеку» ( а.с. 2-6,120-123).

Рішенням Куп»янського міськрайонного суду Харківської області від 25 травня 2015 року в задоволенні вказаних позовнихз вимог позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам та неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.

Представник позивача зазначає ,що висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог позивача з підстав невикористання позивачем права на позасудовий порядок звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки ,не відповідають вимогам ст. 16 ЦК України, ст.ст. 35 , 37, 38 Закону України «Про іпотеку».

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з»явились та від них до апеляційного суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи про що свідчить її розписка (а.с.257), про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомила.

За таких обставин, у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача та представника відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_8, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачу в задоволенні вказаних позовних вимог, суд першої інстанції виходив, як з наявності рішення Куп»янського міськрайонного суду Харківської області від 10.09.2013 року , яким стягнуто заборгованість за зазначеним кредитним договором , так і не реалізації позивачем права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення договору у позасудовому порядку.

Однак погодитись з таким висновком суду не можна виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено , підтверджено наявними у справі доказами та сторонами не заперечується.що25.06.2008 року між Закритим акціонерним товариствам «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» а правонаступником ПАТ «ОТП Банк», є ТОВ «ОТП Факторинг» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № МL -710/001/2008 року відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 65975,00 грн. з терміном його повернення 25.12.2014 року та з зобов»язанням повернути вказані кредитні кошти та сплатити відсотки у порядку та розмірах, встановлених кредитними договором.

Як свідчать умови зазначеного вище кредитного договору , при його укладанні сторони домовились, що для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка у розмірі 4,99% річних + FIDR, а за порушення прийнятих зобов»язань , Позичальник зобов»язувався сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов»язання за кожен день прострочки. У разі порушення Позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором Банк має право достроково стягнути заборгованість по Кредиту, відсотків та комісії, вимагати виконання інших зобов»язань за кредитним договором ( пункти 3 ч.1, п.3.1.1 ст. 3 ч.2, п.1.9 умов) ( а.с.9-16).

25.06.2008 року в забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки № РМL -710/001/2008 , відповідно до пункту 3.1.умов якого, предметом іпотеки є вказаний приватний будинок , ? частини якого на праві власності належить ОСОБА_3 , а ? частини ОСОБА_4 ( а.с.17-22).

Відповідно до пункту 6.1. умов вказаного Договору іпотеки, за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель може задовольнити всі боргові зобов»язання, не сплачені Боржником і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням Іпотекодавцем його зобов»язань за цим Договором, а також всі фактичні витрати, понесені Іпотекодержателем у зв»язку з реалізацією його прав за цим Договором.

В пункті 6.2. умов Договору, Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета Іпотеки у разі несплати Боржником Іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі . у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договору; порушення Іпотекодавцем будь-якого із його зобов»язань за ст. 5 цього Договору; інших обставин, передбачених чинним законодавством України, Кредитним та цим Договорами.

В пункті 6.6 умов Договору іпотеки встановлено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання та передбачено, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь- якій особі на підставі договору купівлі - продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, в пункті 6.3. умов вказаного Договору встановлено, що обрання порядку звернення стягнення на предмет іпотеки не може тлумачитись як така, що обмежує права Іпотекодержателя звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку, встановленому чинним законодавством України; права Сторін встановити договірний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом першої інстанції також встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та сторонами не оспорюється, що рішенням Куп»янського міськрайонного суду Харківської області від 10.09.2013 року, у зв»язку з невиконанням умов кредитного договору з ОСОБА_3, як боржника та ОСОБА_10 , як поручителя солідарно стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 36339, 25 грн., яка складається з 34042, 45 грн. заборгованості по сплаті кредиту та 2296, 80 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 04.03.2013 року по 11.06.2013 року ( а.с.169-171).

Судом першої інстанції також встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що право вимоги за вказаним кредитним та іпотечним договором перейшло до позивача на підставі укладеного між ПАТ «ОТП Банк » та позивачем договору факторингу та нотаріально посвідченого договору про відступлення права вимоги ( а.с.32-54).

Судом першої інстанції також встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що вказане рішення суду знаходилось на виконання у Відділі державної виконавчої служби Куп»янського міськрайонного управління юстиції ( далі ВДВС Куп»янського МУЮ ) та постановою державного виконання від 10.03.2015 року виконавче провадження закінчено, у зв»язку з направленням для виконання Київському ВДВС Харківського міського управління юстиції .

Як свідчить постанова державного виконавця ВДВС Куп»янського МУЮ від 10.03.2015 року, станом на 10.03.2015 року зазначене рішення суду не виконано та заборгованість за зазначеним кредитним договором не погашена ( зв. а.с.200).

Як свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором, остання станом на 22.04.2014 року має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 32873,07 грн., по відсоткам за період з 18.03.2013 року по 30.10.2013 року в розмірі 5711, 46 грн. та пені з 20.10.2013 року по 22.04.2014 року в розмірі 25997, 15 грн. (а.с.25).

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином , передбачений умовами зазначеного іпотечного договору право сторін на договірне звернення стягнення на предмет іпотеки, не позбавляє права позивача на звернення до суду з таким позовом.

В правовій позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 04.09.2013 року у справі № 6-73цс13 вказано, що згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Згідно ж до вимог ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неодноразового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов»язковим для всіх судів України.

Суд першої інстанції на вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про наявність зазначеного вище рішення суду та невикористання позивачем передбаченої умовами іпотечного договору позасудове урегулювання спору, як підстави відмови йому в задоволенні вказаних позовних вимог.

За таких обставин , рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалено судом першої інстанції з порушенням вказаних норм матеріального права, при невідповідності висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам ( пункти 3 та 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України), з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача та в рахунок ( а.с. 287), яка станом на 22 квітня 2014 року, складається із : заборгованості за тілом кредиту в сумі 32873,07 грн. ; заборгованості за відсотками в сумі 5711, 40 грн. та пені в розмірі 25997, 15 грн., звернення стягнення на предмет іпотеки - вказаний житловий будинок з надвірними побудовами із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», для чого позивачу надається право від імені відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, укласти договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку з надвірними будівлями будь-яким способом з іншою особою- покупцем, за початковою ціною реалізації, встановленої на рівні ,не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності на момент його відчуження, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також з наданням позивачу усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, з отримання витягу з Державного реєстру прав власності , а також правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

При цьому, судова колегія критично відноситься до наданого представником відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції як доказу погашення відповідачем частини боргу за вказаним вище рішенням суду від 10.09.2013 року, платіжного доручення № 749 від 24 липня 2015 року, відповідно до якого ВДВС Куп»янського МРУЮ на підставі виконавчого документа № 628/2713-ц від 21.01.2014 року здійснює переказ на рахунок АТ «ОТП Банк » 17200,00 грн. боргу , за виконавчим провадженням № 628/2731-ц від 21.01.2014 року, оскільки , представник відповідача не надав суду будь-яких доказів та підстав вчинення ВДВС Куп»няського МРУЮ виконавчих дій по виконавчому провадженню, після винесення державним виконавцем 10.03.2015 року постанови про його закінчення ( зв.а.с.200). Більш того, вказане платіжне доручення , крім печаті ВДВС Куп»янського МРУЮ не містить даних про здійснення Банком такої банківської операції як перерахунок вказаних грошових коштів ПАТ «ОТП Банк". Надана ж представником відповідача квитанція від 18.08.2015 року про перерахування ОСОБА_3 боргу 800 ,00 грн. за зазначеним рішенням суду від 10.09.2013 року , не є підставою для відмови позивачу в задоволенні вказаних позовних вимог, оскільки зазначена вище заборгованість повністю відповідачем не погашена , у зв»язку з чим її зобов»язання за вказаним кредитним договором свою дію не припинили .

Між тим, судова колегія не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині надання права позивачу на доступ в зазначений житловий будинок, обладнання його охоронними пристроями, з правом укладання договорів з відповідними організаціями щодо надання послуг охорони, правом укладання договорів оренди з правом отримання орендної плати, оскільки ст.. 38 Закону України «Про іпотеку» не передбачає такого права іпотекодержателя при зверненні стягнення на предмет іпотеки.

Також відсутні підстави для виселення відповідачів з зазначеного житлового будинку, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи зазначений вище житловий будинок не був придбаний за рахунок отриманих ОСОБА_3 кредитних коштів .

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення , є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

В правовій позиції, яка висловлена Верховним судом України 18 березня 2015 року у справі № 6-39 цс15 зазначено, що за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Між тим, при зверненні у суд з зазначеним позовом, позивач не надав суду даних про наявність іншого постійного житлового приміщення, куди відповідачі повинні бути виселені з зазначеного вище іпотечного житлового будинку , а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то у відповідності до вимог частин 1 та 5 ст. 88 ЦПК України та враховуючи розмір часток відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в зазначеному іпотечному житловому будинку з надвірними будівлями, судова колегія вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 724, 54 грн., а з ОСОБА_4 - в розмірі 243,89 грн..

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 319, 209, 218 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Скасувати рішення Куп»янського міськрайонного суду Харківської області від 25 травня 2015 року.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-710/001/2008 від 25 червня 2008 року на загальну суму 64581, 62 грн. станом на 22 квітня 2014 року, яка складається із : заборгованості за тілом кредиту в сумі 32873,07 грн. ; заборгованості за відсотками в сумі 5711, 40 грн. та пені в розмірі 25997, 15 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок, загальною площею 77,8 кв.м. , житловою - 40,8 кв.м., з надвірними будівлями при ньому: гараж літ. «С», вбиральня літ. «Е», погріб -літ. «Д». огорожа - 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_3 в розмірі ? його частини ( на ? частину на підставі свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Куп»янської державної нотаріальної контори Харківської області 23.01.2008 року за реєстровим № 1-454; та на ? частину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого тим же державним нотаріусом тієї ж державної нотаріальної контори 23.01.2008 року за реєстровим № 1-456) та ОСОБА_4 в розмірі ? його частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Куп»янської державної нотаріальної контори Харківської області 23.01.2008 року за реєстровим № 1-458, зареєстрованих в Куп»янському бюро технічної інвентаризації в книзі 5, номер запису 915, із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», для чого Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» надати право від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укласти договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку з надвірними будівлями будь-яким способом з іншою особою- покупцем, за початковою ціною реалізації, встановленої на рівні ,не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності на момент його відчуження, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Товариству з обмеженою відповідальність «ОТП Факторинг Україна» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, з отримання витягу з Державного реєстру прав власності, а також правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ТОВ « ОТП Факторинг Україна» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_3 зареєстрованої за адресою : 63702, м. Куп»янськ, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ідентифікаційний код 36789421, розрахунковий рахунок 3333 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ідентифікаційний код : 21685166, розташованого за адресою: 03618, м. Київ, вул.. Фізкультури,28 Д витрати по сплаті судового збору 724, 54 грн. а з ОСОБА_4 зареєстрованого за адресою: 63702, м. Куп»янськ, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - в розмірі 243,89 грн. судового збору.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю « ОТП Факторинг Україна» в задоволенні позовних вимог в іншій частині.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя :

Судді :