Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 травня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки ОСОБА_3 не виконав свої кредитні зобов'язання у нього утворилась заборгованість перед банком у розмірі 20 350,12 грн. З урахуванням викладеного, позивач просив суд позов задовольнити.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами установлено, що між сторонами був укладений договір від 18 травня 2007 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Даний кредитний договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів і складає між банком та позичальником договір про надання банківських послуг.

З розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту станом на 31 жовтня 2013 року вбачається, що заборгованість складає 20 350,12 грн.

Кредит надано відповідно до заяви клієнта, умов і правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором остання проплата з погашення заборгованості була проведена в червні 2009 року (а.с. 54).

Відповідно до ст. 256 ЦК України <nau://ukr/435-15|st256> позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України <nau://ukr/435-15|st257>).

Відповідно до ст. 253 ЦК України <nau://ukr/435-15|st253> перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України <nau://ukr/435-15|st261>). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 266 ЦК України <nau://ukr/435-15|st266> зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до заяви клієнта термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки.

Згідно з п. 2. умов і правил надання банківських послуг мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником протягом строку дії картки.

Відповідно до п. 3.1.1. правил користування платіжною карткою строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Згідно з п. 5.4. указаних правил строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць».

Відповідно до п. 3.1.3. правил користування платіжною карткою після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви клієнта про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по здійсненню розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Разом з тим, відповідно до п. 9.4 умов і правил надання банківських послуг у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається.

Тобто, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року в справі № 6-14цс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st360-7> є обов'язковим для всіх судів України.

Судами встановлено, що докази про перевидачу картки та поновлення строку її дії в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно виходив із того, що початок перебігу строку позовної давності за зверненням ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача за кредитним договором розпочався 12 червня 2009 року (дня здійснення останнього платежу) й сплинув в червні 2012 року.

Отже, оскаржувані судові рішення відповідають вимогам ст. 212 ЦПК України, підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська