АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 січня 2015р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адімінстрації

про визнання батьківства та стягнення аліментів,

встановила:

у квітні 2014р. позивач звернулася до суду з позовом про встановлення батьківства ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_4, якого вона народила ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення з відповідача аліментів на дитину у розмірі 25% всіх видів заробітку, починаючи з народження дитини і до досягнення ним повноліття на її користь.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що з червня 2013р. по вересень 2013р. проживала разом із відповідачем, він є біологічним батьком її сина ОСОБА_4, проте, відмовляється визнати даний факт та зареєструвати себе батьком дитини, а також не надає матеріальної допомоги на утримання сина.

Рішенням суду від 27 січня 2015р. позов задоволено, визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на сина ОСОБА_4 у розмірі ј частини від усіх доходів щомісячно, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2014р. і до повноліття дитини.

У поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, безпідставну відмову у призначенні повторної судової експертизи, хоча наявний у матеріалах справи висновок експертизи викликає сумніви у його правильності.

Також апелянт посилається на порушення судом вимог ст. 19 СК України, оскільки до участі у справі був притягнений орган опіки та піклування не за місцем реєстрації позивача та дитини, а у справі відсутній висновок даного органу з приводу заявлених позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення позивача та її представника, які просили залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної

№ апеляційного провадження:22-ц/2796/4114/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4, матір'ю якого є ОСОБА_3 - позивач по справі, яка у

- 2 -

зареєстрованому шлюбі не перебуває.

Під час розгляду справи судом сторони не заперечували, що запис про батька дитини у актовий запис про його народження був внесений відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за

заявою матері.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано достатньо доказів у підтвердження батьківства відповідача стосовно народженої нею дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 12 вересня 2014р., яка проведена судовим експертом науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному управлінні МВС України в м. Києві Тєрєховим А.А., який має свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта біологічної експертизи за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження», ОСОБА_1 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ймовірністю 99,9999%.

Доводи представника апелянта про те, що зазначений висновок експерта викликає сумніви у його правильності, оскільки експерт не надав повної відповіді на питання, які були йому поставлені у судовому засіданні, а сам текст висновку не містить посилань на нормативні акти, методики, технічну та довідкову літературу, яка була використана експертом під час проведення судової експертизи, що елементи, зазначені у мотивувальній частині висновку, не відповідають даним, зазначеним у додатку до висновку, колегія суддів вважає безпідставними.

У висновку експерта наведені інформаційні джерела і література та технічні засоби, які були використані при проведенні судової експертизи, та наведені відповідні розрахунки, а на поставлені питання, які стосувалися саме висновку експерта, а не загальних питань проведення експертиз, експертом були надані відповіді у судовому засіданні.

Крім того, представником апелянта не було надано доказів, що використані експертом література, методика та розрахунки є помилковими, або призвели до неправильного результату.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у призначенні повторної експертизи, колегія суддів вважає безпідставними, так як ухвала суду мотивована відповідно до вимог цивільного процесуального кодексу, а наведені судом обґрунтування належним чином апелянтом не спростовані.

Також безпідставним вважає колегія суддів твердження представника апелянта про те, що задовольняючи позовні вимоги суд виходив тільки з єдиного доказу - висновку експертизи.

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач, як до народження дитини, так і після її народження, надавав матеріальну допомогу позивачці на дитину, а посилання позивача про спільне проживання з відповідачем не були ним спростовані будь-яким чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не користався можливістю надати суду докази у підтвердження своїх заперечень, обмежившись невизнанням позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про доведеність вимог про визнання батьківства відповідача стосовно

- 3 -

дитини ОСОБА_4.

Доводи апелянта про порушення судом вимог ст. 19 СК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказана норма матеріального права не передбачає обов'язкової участі органу опіки та піклування при розгляді судом спору про визнання батьківства та складання письмового висновку щодо розв'язання даного спору.

Апеляційна скарга не містить доводів незаконності рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на дитину, тому відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України колегія суддів не має підстав для перевірки законності рішення суду в цій частині.

Судом повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 січня 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: