Справа № 588/1228/15-ц
№ провадження 2/588/475/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2015 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тростянецької територіальної громади в особі Тростянецької міської ради Сумської області про визнання права власності на нерухоме майно та на продовження приватизації змельної ділянки в порядку спадкування

У С Т А Н О В И В:

Позивач 17.08.2015 року звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначив, що 22 грудня 2014 року померла його дружина ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4). Після її смерті залишилась спадщина житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться у м.Тростянці Сумської області по провулку під № 4. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Позивач указав, що на момент смерті його дружини він та був єдиним спадкоємцем першої черги та він уважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно проживав з нею однією сім?єю, вів спільне господарство, був зареєстрованим за однією адресою. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звертався до Тростянецької державної нотаріальної контори. Нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_3, мотивуючи тим, що згідно з довідкою КП «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» № 552 від 17 липня 2015 року реєстрація права власності на житловий будинок по провулку Зелений № 4 в м.Тростянець Сумської області відсутня, земельна ділянка приватизована, але державний акт про право власності на землю не отримано. Покійна дружина 24 жовтня 1980 року придбала житловий будинок з надвірними будівлями по провулку Зеленому, 4 м.Тростянець за договором купівлі-продажу, який був зареєстрований в Охтирському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується реєстраційним написом від 27.10.1980 року № 33-4803. 19 серпня 1981 року виконкомом Тростянецької міської ради Сумської області ОСОБА_3 було надано дозвіл на перебудову старого будинку за адресою м.Тростянець провулок Зелений, 4. Будівництво нового житлового будинку було закінчено у 1985 році, проте акт уведення в експлуатацію не складався і реєстрація права власності і реєстрація права власності не проводилась. Відповідно до наказу Держмінбуду № 2 від 08.01.2013 дане будівництво не є самочинним, оскільки побудовано до 05.08.1992 року. З метою оформлення документів на домоволодіння позивач звертався до Охтирського БТІ, де було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок та господарські будівлі. Посилаючись на указані обставини та положення статей 321,328,331 ЦК просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані в місті Тростянець Сумської області по провулку Зеленому № 4 та на продовження приватизації земельної ділянки, що розташована в місті Тростянець, провулок Зелений,4 в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_3, яка померла 22 грудня 2014 року.

Позивач позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Пояснив в судовому засіданні, що він є єдиним спадкоємцем за законом покійної дружини, дітей у них не було, батьки дружини померли. З 1989 року і до моменту її смерті позивач проживав разом з дружиною за адресою: м.Тростянець провулок Зелений, 4. Будинок, сарай, погріб було побудовано померлою дружиною та її матірю, до шлюбу, а після шлюбу позивач у 1989 році будував гараж, літню кухню. Земельну ділянку під забудову померла дружина позивача ОСОБА_3 отримала безоплатну у приватну власність, але державний акт не отримала за життя. Звернувшись до нотаріуса після смерті дружини для прийняття спадщини та оформлення спадкових прав, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надав правоустановлюючих документів на будинок з будівлями та земельну ділянку на імя померлої дружини.

Представник відповідача у судове засідання не зявився надав заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд справу розглядати у його відсутність.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Судом установлено, що позивач та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 02.06.1989 року, після одруження дружині присвоєно прізвище «Тітарева» (а.с.10).

З копії свідоцтва про смерть, виданого 23.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області серії 1- БП № 231047, судом установлено, що ОСОБА_5 померла 22.12.2014 року (а.с.11). Факту складання ОСОБА_5 за життя заповіту судом не установлено.

На момент смерті ОСОБА_5 за адресою:провулок Зелений, 4 у м.Тростянець Сумської області будь-які інші особи, крім померлої та позивача, не були зареєстровані (а.с. 20,21). Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, крім позивача ОСОБА_2, судом не установлено.

Державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_3 на житловий будинок та земельну ділянку за адресою м.Тростянець Сумської області провулок Зелений, 4 через відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, а саме державного акту на земельну ділянку та правоустановлюючого документа на житловий будинок, зареєстрованого в установленому законом порядку. Після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заведена (а.с.51,52, 54).

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ураховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 позивач обґрунтовано звернувся до суду.

Вирішуючи вимогу про визнання права власності позивача на житловий будинок з господарськими будівлями у порядку спадкування за законом після смерті його дружини ОСОБА_5, суд виходить з такого.

Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 є 22 грудня 2014 року, на час розгляду справи і вирішення судом спору про спадкування строк, визначений частиною 1 статті 1298 ЦК України закінчився.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (статті 1217,1267 ЦК України).

Після смерті дружини як спадкоємець першої черги за законом спадщину прийняв позивач, оскільки на момент її смерті вони проживали і були зареєстровані за однією адресою.

За життя померла дружина позивача на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24.10.1980 року придбала жилий з прибудовою деревяний будинок жилою площею 11,5 кв.м. з надвірними будівлями: сарай, забор, що знаходиться в місті Тростянець, провулок Зелений, 4, право власності на який за даними КП «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» було зареєстровано за ОСОБА_4, тобто померлою дружиною позивача (а.с.13, 15). ОСОБА_4 рішенням виконкому Тростянецької міської ради народних депутатів від 19.08.1981року було надано дозвіл на перебудову житлового будинку по провулку Зелений,4 у місті Тростянець (а.с.16). Рішенням виконкому Тростянецької міської ради № 11 від 19.01.1994 року ОСОБА_5 передано у приватну земельну ділянку площею 1000 кв.м.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду по провулку Зелений,4 місто Тростянець Сумської області на указаній земельній ділянці побудовані у 1985 році житловий будинок цегляний, цегляні веранда, тамбур, сарай, убиральня, погріб, у 1988 році літня кухня та 1989 року гараж (а.с.18,19).

За висновком КП «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» житловий будинок та господарські будівлі, розташовані на земельній ділянці за адресою Сумська область, м.Тростянець, провулок Зелений, 4 не є самочинно збудованими відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.01.2013 № 2.

Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Будівлі спірного домоволодіння були побудовані 1985-1989 роках, матеріали інвентарної справи засвідчують проведення первинної та поточної інвентаризації із реєстрацією поточних змін.

Досліджені судом докази, а також матеріали витребуваної судом за згодою позивача інвентаризаційної справи №5095 на домоволодіння № 4 по провулку Зеленому у місті Тростянці в їх сукупності дає підстави для висновку, що спірне домоволодіння є об'єктом завершеного будівництва.

Відповідно до абз.60 п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року.

Чинне на час побудови будівель спірного домоволодіння законодавство не обмежувало строки видачі правовстановлюючих документів і реєстрації закінченого будівництвом житла. Так, у містах реєстрація закінченого будівництва була передбачена лише Інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженою наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 року. Однак виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації такого права.

Отже, оскільки земельна ділянка в установленому порядку надана ОСОБА_5 органом місцевого самоврядування у встановленому чинним на той час законодавством порядку, житловий будинок та господарські будівлі до перебудови у 1985-1989 роках було набуто померлою дружиною позивача на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, який було зареєстровано органом БТІ, у подальшому перебудова будівель спірного домоволодіння здійснювалась у 1985-1989 роках на підставі дозволу органу місцевого самоврядування наданого 1981 році на перебудову житлового будинку по провулку Зелений,4 у місті Тростянець році, а тому ОСОБА_5 це закінчене будівництво належало на праві власності в силу ст.ст.100, 101 ЦК УРСР, і таке право визнавалось за ним за його життя державою.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 позивач, який є спадкоємцем першої черги, і який, враховуючи, що на момент смерті проживав із позивачем, протягом шести місяців з дня смерті не подав заяву про відмову від прийняття спадщини, в силу ст.ст.1218, 1222, 1258, 1261, 1269, 1270 ЦК України набув у порядку спадкування за законом право власності і на створене його дружиною у передбаченому чинним на той час законодавством порядку нерухоме майно - належний померлій житловий будинок з господарськими спорудами, які не є самочинним будівництвом. Однак за відсутності правовстановлюючих документів на ім'я померлої, позивач згідно з положеннями ст.67 Закону України «Про нотаріат» позбавлений можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно, тому захищаючи його охоронювані законом права, таке право власності слід визнати за ним рішенням суду згідно зі статей 328 та 392 ЦК України.

Вирішуючи вимогу позивача про визнання за ним права на закінчення приватизації на земельну ділянку, що розташована в місті Тростянець, провулок Зелений № 4 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, суд виходить із такого.

Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/13, відповідно до п.3.5 яких якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

За таких обставин, суд вважає, що позивач прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_5, набув право на спадкування права спадкодавця на приватизацію земельної ділянки, переданої померлій за життя відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, однак за відсутності державного акту на ім'я померлої, яка не отримала його за життя (а.с.53), позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлений можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на цю спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за ними рішенням суду.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований у місті Тростянець Сумської області, провулок Зелений, 4 (чотири) в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3, яка померла 22 грудня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на закінчення приватизації земельної ділянки, що розташована у місті Тростянець Сумської області, провулок Зелений, 4 (чотири) у порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3, яка померла 22 грудня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко