АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою КабанцяІгоря Олександровича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-сервіс груп» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-сервіс груп» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по комунальним послугам,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/759/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-сервіс груп» (далі по тексту - ТОВ «Житло-сервіс груп») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по комунальним послугам задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житло-сервіс груп» заборгованість по квартплаті та комунальним послугам у розмірі 5 379 грн. 43 коп., три відсотки річних у сумі 203 грн., інфляційні втрати у розмірі 537 грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ТОВ «Житло-сервіс груп» про визнання недійсним договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 червня 2014 року вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 червня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

КабанецьІ.О. в інтересах ТОВ «Житло-сервіс груп» в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позов ТОВ «Житло-сервіс груп». На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні вимог ТОВ «Житло-сервіс груп» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по холодному водопостачанню в сумі 10,50 грн., заборгованості по гарячому водопостачанню в сумі 52,23 грн. та заборгованості по опаленню в сумі 5162,01 грн., не надавши оцінки тому, що відповідач самовільно відключив свою квартиру від мереж централізованого опалення та водопостачання без дотримання процедури, встановленої Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4.

ОСОБА_2 в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ТОВ «Житло-сервіс груп» відмовити в повному обсязі та задовольнити зустрічний позов. Зазначає, що при укладені договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 25 грудня 2008 року сторони не дійшли згоди, щодо всіх істотних умов даного договору, а тому в розумінні ЦК України він є неукладеним. ТОВ «Житло-сервіс груп» не надало належних та допустимих доказів щодо порушення його прав.

В суді апеляційної інстанції Букшина О.М. в інтересах ТОВ «Житло-сервіс груп» апеляційну скаргу підтримала з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації «Про прийняття в експлуатацію житлового будинку на АДРЕСА_1» від 29 грудня 2008 року житловий будинок АДРЕСА_1 передано на обслуговування та в експлуатацію ТОВ «Житло-сервіс груп».

Квартира № 57 у вказаному будинку належить на праві приватної власності ОСОБА_2, вона підключена до системи централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання, в будинку є каналізація та водовідведення.

25 грудня 2008 року між ТОВ «Житло-сервіс груп» та ОСОБА_2 було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, за умовами якого ТОВ «Житло-сервіс груп» зобов'язалося забезпечити виконання комплексу робіт по утриманню будинку та прибудинкової території у відповідності до діючого законодавства України, надавати житлово-комунальні послуги, послуги чергового наглядача, а ОСОБА_2 зобов'язався не пізніше 20-го числа поточного місяця вносити відповідну плату за користування такими послугами.

01 березня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Житло-сервіс груп» із заявою про відключення опалення у належній йому квартирі № 57 з 01 березня 2010 року в зв'язку з його не проживанням у квартирі.

Листом директора ТОВ «Житло-сервіс груп» від 23 березня 2010 року відповідачу було відмовлено у відключенні квартири від мереж опалення.

У серпні 2013 року ТОВ «Житло-сервіс груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань по оплаті житлово-комунальних послуг, з врахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути з ОСОБА_2 10 607 грн. 04 коп. заборгованості за надані комунальні послуги за період з 01 червня 2010 року по 31 травня 2013 року, 417 грн. 33 коп. трьох процентів річних за час прострочення виконання зобов'язань та 1 050 грн. 10 коп. інфляційних втрат.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визнати неукладеним договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 25 грудня 2008 року, визнати вказаний договір дійсним та заборонити ТОВ «Житло-сервіс груп» вчиняти будь які дії щодо обслуговування вказаного нерухомого майна до отримання відповідної згоди на вчинення будь-якої конкретної дії.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову ТОВ «Житло-сервіс груп» та стягнув з ОСОБА_2 на користь товариства заборгованість по квартплаті та комунальним послугам у розмірі 5 379 грн. 43 коп., три відсотки річних у сумі 203 грн., інфляційні втрати у розмірі 537 грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В іншій частині позовних вимог судом було відмовлено. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі.

Так, за правилами ст. ст. 156, 162 ЖК Української РСР, ст. ст. 12, 13, 20, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 322 ЦК України, на власникові квартири лежить обов'язок по своєчасній та повній оплаті отриманих комунальних послуг, в тому числі і послуг по утриманню будинку та прибудинкової території.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту ненадання, або неналежного надання відповідних послуг з боку ТОВ «Житло-сервіс груп», а також на підтвердження належного виконання ним обов'язку по оплаті житлово-комунальних послуг. Таким чином, суд першої інстанції з урахуванням вказаних норм, дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості.

Разом з тим, судом першої інстанції було стягнуто заборгованість за період з 01 червня 2010 року по 31 травня 2013 року, три проценти річних та інфляційну складову боргу, за виключенням 10 грн. 50 коп. заборгованості по холодному водопостачанню, 52 грн. 23 коп. заборгованості по гарячому водопостачанню та 5 162 грн. 01 коп. заборгованості по опаленню.

При цьому, суд виходив з того, що ТОВ «Житло-сервіс груп» безпідставно відмовлено споживачеві послуг в задоволенні клопотання про відключення опалення у належній йому квартирі. До таких висновків районний суд дійшов на підставі Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження змін до Наказу № 4 Міністерства будування України від 22 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж центрального опалення при відмові споживачів від центрального теплопостачання», яким визначено можливість відключення від мереж опалення багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» у редакції зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268, і наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» у редакції зі змінами, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 листопада 2007 року за № 1320/14587, передбачено надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення з ініціативи споживачів на будинок у цілому, а не на окремі квартири (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року в справі №6-95цс12).

При встановленні факту безпідставності відмови ТОВ «Житло-сервіс груп» споживачеві послуг у відключенні від мереж централізованого опалення, а відтак наявності підстав лише для часткового задоволення позову ТОВ «Житло-сервіс груп», суд першої інстанції не врахував вказаної правової позиції.

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами, які з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їхніх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

Відповідно до пункту 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Згідно з пунктом 26 Правил (у редакції з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268) відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

ОСОБА_2 не було надано суду доказів дотримання ним вимог вказаних Правил, а тому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ТОВ «Житло-сервіс груп» безпідставно відмовлено в задоволенні його клопотання про відключення опалення у належній йому квартирі. Таким чином, вимоги ТОВ «Житло-сервіс груп» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з червня 2010 року по травень 2013 року у розмірі 10 607 грн. 04 коп., трьох процентів річних - 417 грн. 03 коп., а також інфляційної складової - 1 050 грн. 04 коп. є законними та обґрунтованими.

В ході повторного апеляційного розгляду в судовому засіданні ОСОБА_2 подав заяву про відмову від заявлених зустрічних позовних вимог. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 лютого 2015 року було прийнято відмову ОСОБА_2 від зустрічного позову, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог скасовано, провадження у справі в цій частині закрито.

Відтак, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що стосуються висновків суду першої інстанції в цій частині.

Враховуючи викладене, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог ТОВ «Житло-сервіс груп».

Також, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житло-сервіс груп» підлягає стягненню 643 грн. 52 коп. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Кабанця Ігоря Олександровича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-сервіс груп» задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-сервіс груп» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з червня 2010 року по травень 2013 року у розмірі 10 607 грн. 04 коп., три проценти річних - 417 грн. 03 коп., інфляційні втрати - 1 050 грн. 04 коп., судові витрати - 643 грн. 52 коп., а всього 12 122 грн. 83 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Т.І. Побірченко