Справа № 664/848/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

у складі: судді Никифорова Є.О.,

при секретарі Імшеницькій К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Цюрупинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача та стягнення суми депозиту,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» в якому зазначає, що 07 листопада 2014 року у м. Цюрупинську Херсонської області між відповідачем по справі - Цюрупинським відділенням ПАТ «Дельта Банк» в особі ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності № 6/н від 23 липня 2013 року та нею, було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція» у доларах США № 9497. 06 лютого 2015 року у м. Цюрупинську Херсонської області між відповідачем по справі - Цюрупинським відділенням ПАТ «Дельта Банк» в особі ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності № 6/н від 03 лютого 2015 року та нею, було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний on-line» у доларах США № 0145. Сума вкладу становить 19265,98 доларів США. Відповідно до п. 1.4 Договору на суму вкладу нараховувалися 5,5 процентів річних. На виконання умов договору, позивач передала з власного вкладного (депозитного) рахунку грошову суму у розмірі 19265,98 доларів США, що підтверджується договором банківського вкладу (депозиту) «Лояльний online» у доларах США № 0145. Строк повернення вкладу встановлено п. 1.3 Договору - 08 березня 2015 року. Однак, коли позивач звернулася до відповідача у вказаний строк, вклад не був повернутий. 10 березня 2015 року позивач письмово звернулася до ПАТ «Дельта Банк» з вимогою повернути вклад, як це передбачено договором, шляхом направлення заяви рекомендованим листом. Однак, відповідач проігнорував цю вимогу. Станом на 10 березня 2015 року (до цього часу) депозитний вклад за Договором № 0145 від 06 лютого 2015 року в розмірі 19265,98 доларів США їй не повернуто. З урахуванням поданих в ході розгляду справи уточнень просила стягнути з відповідача на її користь кошти за договором банківського вкладу в сумі 19350,37 дол. США, а саме: 19265,98 дол. США основної заборгованості та відсотки в сумі 84,39 дол. США.

Позивач свої позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причина його неявки не відома. Від відповідача надходили письмові заперечення на позов.

Відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює повторне заочне рішення, проти чого позивач не заперечує.

Судом встановлено, що 06.02.2015 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний on-line» у доларах США № 0145 на суму 19265,98 доларів США строком дії по 08.03.2015 року включно з процентною ставкою 5,5 відсотків річних.

На виконання умов зазначеного договору, позивач передала з власного вкладного (депозитного) рахунку, відкритого у відповідача, грошову суму у розмірі 19265,98 доларів США, що не заперечується відповідачем.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 року в ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 року діє тимчасова адміністрація.

10.03.2015 року позивач надіслала на адресу відповідача заяву з вимогою повернути вклад, що підтверджується фіскальним УДППЗ «Укрпошта» про сплату за надіслання рекомендованого листа на адресу відповідача.

На даний час сума вкладу в розмірі 19265,98 доларів США позивачу не виплачена.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 3 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Частина 4 ст. 1060 ЦК України передбачає, що якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1.11 договору банківського вкладу встановлено, що у разі, якщо вкладник не витребує суму вкладу шляхом надання письмової заяви до закінчення операційного дня відповідного відділення банку останнього дня строку, встановленого п. 1.3 цього договору (тобто 08.03.2015 року), дія договору вважається продовженою за згодою вкладника на той самий строк на тих же самих умовах (окрім розміру процентної ставки).

Пунктом 1.13 договору банківського вкладу передбачено право вкладника достроково припинити дію договору до закінчення строку, встановленого п. 1.3 цього договору, а також продовженого відповідно до умов п. 1.11 строку договору з відповідними наслідками.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася з заявою про повернення вкладу 10.03.2015 року шляхом надіслання на адресу відповідача відповідної заяви тим самим реалізувавши передбачене договором право на дострокове припинення дії договору, продовженого внаслідок не звернення з заявою про отримання суми депозиту 08.03.2015 року, проте таке звернення відбулося після запровадження ФГВФО у відповідача тимчасової адміністрації.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті (зокрема, щодо не здійснення задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку), не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобовязань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним законом, яким є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 1058, 1060 ЦК України, ст.ст. 4, 26, 36, 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.О. Никифоров