УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Вітковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Фідобанк», Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, 3-я особа ОСОБА_2 про визнання правочину припиненим та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась у суд з позовом до відповідачів ПАТ «Фідобанк», Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, 3-я особа ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки №014/3531/2/11515/1 від 13.03.2008р., укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «Ерсте Банк» припиненим.

Позивачем у судовому засіданні подані уточнення позову відповідно до яких, позивач уточнює обґрунтування позовних вимог, склад осіб які приймають участь у справі та заявляє вимоги про зобовязання реєстраційну службу внести відповідні записи до Державного реєстру.

Протокольною ухвалою уточнені позовні вимоги прийняті до розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦПК України та роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12червня 2009 року №2 "Про застосування, норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст.17) або Господарським процесуальним кодексом України (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Частинами 1 та 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пленум Вищого адміністративного суду України у пункті 8 Постанови від 20 травня 2013 року № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" визначив наступне: Відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Матеріали справи свідчать, що спір виник, в тому числі з приводу зобов'язання Реєстраційної служби скасувати запис про державну реєстрацію іпотеки та заборони на її відчуження з Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна , яке здійснюється органом державної влади, тобто має місце публічно-правовий спір, а тому справа, в цій частині, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині позовних вимог позивача до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про зобовязання вчинити певні дії, оскільки даний спір не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства та повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Також відповідачем ПАТ «Фідобанк» до суду подана зустрічна позовна заява, відповідно до якої банк предявляє вимоги до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту №014/3531/2/11515 від 13.03.2008р.

Відповідно до ч.2 ст. 123 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Хоча вимоги за первісний позовом та за зустріним позов стосуються кредитних правовідносин, їх спільний розгляд є недоцільним, оскільки за своєю суттю зустрічний позов це вимога відповідача до позивача, тоді як банк предявляє вимоги до третьої особи та до особи, яка взагалі не є стороною за первісним позовом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 31, 121, 123, 205, 210 ЦПК України, -

ухвалив:

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про зобовязання вчинити певні дії.

Відмовити ПАТ «Фідобанк» в прийнятті зустрічного позову до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвала підлягає оскарженню лише в частині закриття провадження у справі окремому оскарженню не підлягає.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.