УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 13 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з указаним позовом, в обґрунтування вимог посилаючись на те, що 16 листопада 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (далі - ТОВ «КБ «Дельта»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 001-14074-161107, за умовами якого на ім'я відповідача було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 з відновлювальною кредитною лінією зі встановленням кредитного ліміту в розмірі 30 000 грн та сплатою 29,9 % за користування кредитними коштами.

Відповідач з листопада 2007 року по травень 2008 року користувався кредитними коштами та до грудня 2009 року здійснював сплату щомісячних обов'язкових мінімальних платежів, які були спрямовані на погашення складових кредиту відповідно до п. 3.8 кредитного договору.

З січня 2010 року відповідач припинив погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим станом на 25 грудня 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 8 110 грн 93 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 2 421 грн 70 коп., заборгованості за процентами - 2 210 грн 67 коп., заборгованості з комісії - 3 478 грн 56 коп., яку банк просив стягнути на свою користь з відповідача.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 110 грн 93 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 2 421 грн 70 коп., заборгованості за процентами - 2 210 грн 67 коп., заборгованості з комісії - 3 478 грн 56 коп.,

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 13 листопада 2014 року рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2014 року змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 421 грн 70 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків апеляційного суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконує, тому з останнього на користь банку підлягають стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 2 421 грн 70 коп. та заборгованості за процентами за його користування у розмірі 2 210 грн 67 коп. Крім того, дійшов висновку про те, що умовами кредитного договору передбачено сплату позичальником банку комісії за обслуговування його карткового рахунку в розмірі 2,99 %, тому з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість з комісії у розмірі 3 478 грн 56 коп.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та зменшуючи розмір стягнутих коштів, апеляційний суд виходив із того, що розмір процентів за користування кредитними коштами та комісії за обслуговування карткового рахунку позичальника, передбачені умовами кредитного договору, не відповідають розмірам процентів та комісії, зазначеним у розрахунках заборгованості, наданих позивачем, такі розбіжності банком не усунуто, тому дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення процентів за користування кредитом та комісії, у зв'язку з недоведеністю таких позовних вимог банком.

Однак з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи.

Судами встановлено, що 16 листопада 2007 року між ТОВ «КБ «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 001-14074-161107, за умовами якого на ім'я відповідача було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 з відновлювальною кредитною лінією зі встановленням кредитного ліміту в розмірі 30 000 грн та сплатою 29,9 % за користування кредитними коштами.

Відповідно до положень ст. ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ОСОБА_3 з листопада 2007 року по травень 2008 року користувався кредитними коштами та до грудня 2009 року здійснював сплату щомісячних обов'язкових мінімальних платежів, які були спрямовані на погашення складових кредиту відповідно до п. 3.8 кредитного договору.

В позовній заяві банк зазначав, що з січня 2010 року ОСОБА_3 припинив погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим станом на 25 грудня 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 8 110 грн 93 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 2 421 грн 70 коп., заборгованості за процентами - 2 210 грн 67 коп., заборгованості з комісії - 3 478 грн 56 коп.

Згідно з п. 3.8 кредитного договору при надходженні на картковий рахунок коштів та наявності непогашеної кредитної заборгованості за рахунком, вони направляються на погашення заборгованості держателя в наступній черговості: 1) за погашення овердрафту; 2) за погашення плати за прострочену заборгованість (пеню); за сплату прострочених процентів, які нараховані за користування кредитом/овердрафтом; 4) за погашення простроченої заборгованості за кредитом; 5) за сплату поточних процентів за користування кредитом/овердрафтом; 6) за погашення поточної заборгованості за кредитом; 7) за сплату платежів за обслуговування карткового рахунку. При цьому спочатку погашається прострочена заборгованість за цим договором, а потім поточна.

Відповідно до Тарифів на обслуговування платіжної картки, які є невід'ємною частиною кредитного договору, частка обов'язкового погашення тіла кредиту становить 7 % від суми використаних коштів станом на день розрахунку, процент за користування кредитною лінією становить 29,9 %, плата за обслуговування кредитного залишку становить 2,99 % від суми використаних кредитних коштів. Обов'язковий щомісячний мінімальний платіж складається із частки обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредитом, плати за обслуговування, овердрафту, процентів за овердрафт, плати за прострочення заборгованості та суми заборгованості за минулий період.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Ухвалюючи нове рішення та стягуючи з боржника на користь банку лише заборгованість за кредитним договором, апеляційний суд, встановивши, що договором передбачені проценти за користування кредитом у розмірі 29,9 %, дійшов висновку про те, що процентна ставка зазначена в договорі не відповідає розміру процентної ставки зазначеної в розрахунках заборгованості, наданих банком.

Проте, апеляційний суд дійшов такого висновку з порушенням норм процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи та дослідженні доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Так, відповідно до розрахунку заборгованості від 25 грудня 2012 року з моменту відкриття кредитної лінії - з листопада 2007 року по день складання розрахунку заборгованості - 25 грудня 2012 року процентна ставка не змінювалась та становила 29,9 %.

Апеляційний суд вказаний розрахунок належним чином не дослідив та не дав йому належної оцінки, не з'ясував розмір заборгованості за процентами за користування кредитом, не спростував доводи позивача в цій частині, тому дійшов передчасного висновку про відмову в позові в частині стягнення процентів.

Крім того, відповідно до п. 2.20 Розділу 2 «Умови обслуговування» Правил здійснення операцій за картковими рахунками, відкритими фізичним особам, затвердженими 12 квітня 2007 року, які є невід'ємною частиною кредитного договору, перелік послуг, що надаються банком, та їх вартість можуть бути змінені у випадку прийняття уповноваженим органом банку відповідного рішення. Про зміну тарифів банк повідомляє шляхом розміщення відповідного оголошення у виписці, на офіційних стендах, що знаходяться у приміщеннях банку, та на сайті банку за 1 календарний місяць до вступу у дію таких змін.

Ухвалюючи рішення про відмову в стягненні комісії, апеляційний суд, встановивши, що кредитним договором та Тарифами на обслуговування платіжної картки передбачено сплату позичальником комісії за обслуговування його карткового рахунку в розмірі 2,99 %, у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України на зазначені обставини уваги не звернув, не з'ясував дійсний розмір заборгованості з комісії; не перевірив та не спростував доводи банку про збільшення розміру комісії за обслуговування карткового рахунку з 2,99 % до 3,99 %.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що позивач не надав суду детального розрахунку боргу, не навів підстав підвищення процентної ставки, проте тим самим фактично ухилився від покладених на апеляційний суд обов'язків щодо розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_03_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом допущені порушення норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи, рішення апеляційного суду не може вважатись законним та обґрунтованим, тому підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 13 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко