АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/2696/13-ц Номер провадження 22-ц/786/3062/15Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Абрамова П.С., Лобова О.А.,

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про стягнення грошових коштів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2013 року позивач звернулася до районного суду з позовом до відповідачів про стягнення безпідставно набутих коштів.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на ухвалу ВССУ від 17 грудня 2014 року, якою касаційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено в повному обсязі. Також стверджує, що місцевий суд не врахував та не надав оцінки тому факту, що ОСОБА_5 за згодою свого чоловіка ОСОБА_4 безпідставно отримала кошти в сумі 22 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно було встановлено судом першої інстанції, 27 вересня 2012 року ОСОБА_5 склала розписку про те, що 15 липня 2012 року вона отримала гроші в сумі 22 000 грн. за продажу автомобіля Форд ескорт НОМЕР_1 від ОСОБА_2 в присутності свого чоловіка ОСОБА_4, а також в присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с.9 т.1).

23 серпня 2012 року ОСОБА_4 діючи від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності № 424 від 30.05.2012 року, уповноважив ОСОБА_7 або ОСОБА_2 продати за ціну та на умовах на власний розсуд, належний ОСОБА_6 автомобіль марки Форд ескорт 1.4, 1991 року випуску, знімати його з обліку в органах ДАІ, а також вчиняти інші юридично значимі дії, що підтверджується довіреністю від 23.08.2012 року, посвідченою приватним нотаріусом Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Журавським Д.В. та зареєстрованої в реєстрі за № 699. Вказана вище довіреність видана на строк дії до 30 травня 2022 року (а.с.10 т.1).

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2012 року в цивільній справі № 1607/2696/2015 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про витребування автомобіля із чужого незаконного володіння.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 травня 2014 року заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення коштів було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 22 тисячі гривень, в рахунок повернення коштів, одержаних в результаті виконання недійсного правочину.Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 08 вересня 2014 року рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 травня 2014 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 22 000 гривень в рахунок повернення коштів одержаних в результаті виконання недійсного правочину та 220 гривень судового збору. Ухвалено в цій частині нове рішення.В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 травня 2014 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 08 вересня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Звертаючись з позовними вимогами про стягнення коштів, ОСОБА_2 посилалася як на підставу позову на положення ст. 1212 ЦК України, яка регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. При цьому вказувала на те, що відповідач ОСОБА_3 без достатній на те правових підстав утримує у себе автомобіль, який вона придбала за особисті грошові кошти у відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5разом з оригіналом доручення від 23 серпня 2012 року та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Оскільки, відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5вважають, що ОСОБА_3 користується автомобілем правомірно (з їх згоди), то просила суд на підставі ст. 1212 ЦК України солідарно стягнути з відповідачів 22000 грн.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги із застосування норм ст. 1212 ЦК України не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок iншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Із встановлених фактичних обставин по справі вбачається, що купівля автомобіля здійснювалася ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27 вересня 2012 року ОСОБА_5, як дружина ОСОБА_4, склала розписку про те, що 15 липня 2012 року вона отримала гроші в сумі 22000 грн. за продажу автомобіля Форд ескорт НОМЕР_1 від ОСОБА_2 в присутності свого чоловіка ОСОБА_4, а також в присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_3.

Матеріали справи не містять беззаперечних доказів тому, що ОСОБА_2 в присутності ОСОБА_3 було передано її особисті грошові кошти за придбання автомобіля. Доводи позивачки про те, що вона оформила кредитний договір на 25000 грн. не доводять факту, що ці кошти були отримані саме на придбання автомобіля, оскільки із кредитного договору вбачається, що позичальник зобов'язується використати Кредит виключно на споживчі цілі (а.с.11-14т.1). Факт незаконного утримання автомобіля відповідачем ОСОБА_3 не підлягає оцінці, оскільки ці обставини були предметом розгляду в іншій справі № 1607/2696/2012. Окрім того, позивачкою не доведено належними і допустимими доказами її право власності на автомобіль.

Договір купівлі-продажу автомобіля сторонами не укладався. Натомість, був укладений договір доручення (генеральна довіреність), якою ОСОБА_4 діючи від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності № 424 від 30.05.2012 року, уповноважив ОСОБА_7 або ОСОБА_2 продати за ціну та на умовах на власний розсуд, належний ОСОБА_6 автомобіль марки Форд ескорт 1.4, 1991 року випуску, знімати його з обліку в органах ДАІ, а також вчиняти інші юридично значимі дії.

При цьому, право власності на транспортний засіб у повіреного на підставі доручення не виникає. Колегія суддів зауважує, що предметом спору в даній справі є не визнання права власності на автомобіль на підставі укладеної довіреності, а тому оцінці підлягають обставини виникнення чи відсутності між сторонами договірних правовідносин або наміру укласти такий договір.

Оцінивши встановлені по справі фактичні обставини, колегія суддів вважає, що той факт, що договір купівлі-продажу не був оформлений сторонами у встановленому законом порядку, а був укладений договір доручення, вказує саме на договірний характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Таким чином, висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доводів, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності. Оцінка доказів судом проведена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) П.С. Абрамов

(підпис) О.А. Лобов

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.А.Гальонкін