Номер провадження: 22-ц/785/7279/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договору дарування удаваним, визнання укладеним договору купівлі-продажу, визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2, ОСОБА_7 звернулись до суду із вказаним позовом, за уточненими позовними вимогами просили поновити строк на звернення до суду, визнати договір дарування 3/8 частин квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_7, удаваним; визнати укладеним договір купівлі-продажу 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_7; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2; визнати право власності на 1/8 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 67,8 кв.м., за ОСОБА_3; визнати право власності на 1/8 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 67,8 кв.м., за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 30.01.2007 року.

В обґрунтування позову посилались на те, що ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 є співвласниками АДРЕСА_5 на підставі договору дарування від 18.08.2005 року, за яким ними разом із ОСОБА_7 набуто 3/8 частин вказаної квартири на підставі договору дарування, укладеного із ОСОБА_4

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2010 року по справі №2- 4187/10 договір між позивачами та ОСОБА_4 визнано недійсним. На підставі зазначеного рішення суду державну реєстрацію прав на нерухоме майно позивачів було скасовано, при цьому, ОСОБА_2 не змогла реалізувати своє право на спадкування частини спірного майна після смерті ОСОБА_7 Позивачі стверджують, що вони є добросовісними набувачами, втім, насправді уклали договір купівлі-продажу, про що свідчить розписка ОСОБА_4 про одержання ним грошових коштів за продаж спірної частини квартири. Враховуючи зазначене, позивачі змушені звернутись до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.07.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_7 відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності вимог позивачів, такий висновок суду ґрунтується на законі, судом правильно встановлені фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Встановлено судом, що на підставі договору дарування від 18 серпня 2005 року, укладеного між ОСОБА_4, з однієї сторони, та ОСОБА_2, ОСОБА_7 ОСОБА_7, з іншої, позивачі прийняли в дар 3/8 частин квартири АДРЕСА_6.

Зазначений договір дарування посвідчено нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, за реєстром №6-1259.

За розпискою від 18 серпня 2005 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 6204,0 гривень в рахунок оплати за продаж 3/8 частин квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2010 року у справі № 2-4187/10 за позовом заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_6 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - КП „ОМБТІ та РОН, про визнання свідоцтва про право власності на квартиру та угод недійсними позовні вимоги задоволено частково. Судом визнано недійсним свідоцтво про право власності на кв.№ 2 по вул. Дідріхсона, 23 у м. Одесі, видане 14.03.2005 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, серії ЯЯЯ № 070310, на імя ОСОБА_9; визнано недійсним договір дарування від 18.05.2005 року 1/2 частину квартири під № 2 по вул. Дідріхсона, 23 в м.Одесі, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 06.12.2005 року 1/2 частину квартири під № 2 по вул.Дідріхсона, 23 в м. Одесі, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_5; визнано недійсним договір дарування, укладений 18.08.2005 року щодо 3/8 частин квартири під № 2 по вул. Дідріхсона, 23 в м. Одесі між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 (а.с. 35-37).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2011 року апеляційну скаргу на зазначене рішення залишено без розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що вищезазначене рішення має преюдиційне значення для розгляду цієї справи разом з усіма висновками, яких суд дійшов під час розгляду зазначеного спору, і по суті на час вирішення цієї справи предмет у вигляді договору дарування не існує.

Вимоги позивачів про визнання права власності на частину квартири, окрім іншого, обґрунтовані ст.392 ЦК, проте суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про визнання права власності, оскільки правова підстава набуття такого права визнана судом недійсною.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що на час укладання договору дарування між ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_2 були відсутні заборони на відчуження майна, розпорядження Приморської районної адміністрації від 17.11.2005 року не відповідає Конституції України, оскільки не могло бути скасованим після його виконання, оскільки фактично є доводами щодо незаконності рішення Приморського районного суду м.Одеси від 18.12.2010 року про визнання договору дарування недійсним з інших правових підстав, яке набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги про неправомірні висновки суду щодо «уявлення правомірності набуття прав» не спростовують правильність висновку суду по суті про відсутність правових підстав для визнання права власності.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 18.12.2010 року фактично було вирішене про визнання недійсними всіх актів, які надавали майну статус приватної власності, до цього часу воно не скасоване, та не змінене, відтак майно, на яке позивачі вимагають визнати право власності, не існує в тому статусі, як зазначено в позові, фактично перебуває у статусі комунального майна, що з огляду і на такі обставини не дає підстав для застосування ст.392 ЦК.

Перебування спірного майна у статусі комунального фактично встановлено рішенням апеляційного суду Одеської області від 03.03.2015 року у справі за позовом заступника прокурора Приморського району м.Одеси в інтересах Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_11 про виселення, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_11 про виселення, такий висновок слідує і із рішення Приморського районного суду м.Одеси від 18.12.2010 року, відтак доводи про не зясування судом про власника майна на правильність висновку суду по суті не впливають.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: