У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника позивачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Київської області від 27 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива», треті особи: відділ Держземагенства у Сквирському районі Київської області, Сквирський районний відділ Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про визнання недійсними договорів оренди землі,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива», треті особи: відділ Держземагенства у Сквирському районі Київської області, Сквирський районний відділ Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про визнання недійсними договорів оренди землі. Свої вимоги обґрунтували тим, що при укладені договорів оренди землі в ньому не були зазначені істотні умови, зокрема, умови індексації орендної плати, умови повернення земельної ділянки орендодавцю (строк повернення), існуючи обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, а також умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Позивачі крім цього зазначили, оспорювані договори оренди земельних ділянок, які розташовані на території Пищиківської сільської ради Сквирського району, були укладені між сторонами у 2006 році строком на 10 років. 02.07.2014 року позивачі зареєстрували у відповідача заяву про розірвання договорів оренди земельних ділянок у відповідності до п. 28 договору оренди ( за згодою сторін), однак відповідач відмовився розірвати договори оренди без належної аргументації.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено. Визнані недійсними договори оренди земельних ділянок укладені:

- 23.03.2006 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Нива»;

- 19.04.2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Нива»;

- 19.04.2006 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма «Нива»;

- 01.12.2006 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Агрофірма «Нива»;

- 06.09.2010 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Агрофірма «Нива»;

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма «Нива» на користь позивачів по 243,60 грн судового збору.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 27 серпня 2015 року рішення Сквирського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник позивачів - ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 27 серпня 2015 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року скаржник скасувати не просить.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу, ознайомившись із змістом судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення Сквирського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року, суд апеляційної інстанції вірно встановив та зазначив, що позивачами не зазначено і не доведено факт порушення відповідачем прав позивачів при укладенні договорів оренди.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно чатини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Позивачами не було зазначено та не доведено порушення їх прав з 2014 року, оскільки договори оренди укладені в 2006 році і один в 2010 році, а в 2014 році позивач поставив питання перед відповідачем про розірвання договорів оренди земельних ділянок на підставі згоди сторін, а згоди сторін не було, про що зазначали позивачі в позовних вимогах, про що в своєму рішенні зазначив й суд апеляційної інстанції.

Правова позиція з цього приводу висловлена в постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-94 цс 13, від 04 лютого 2015 року № 6-233 цс14, від 02 липня 2015 року № 6-78 цс15, які є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права ( ч.1 ст.360-7 ЦПК України).

Згідно частини 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути

достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання

сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону

та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження

об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором

використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених

Земельним кодексом України ( 2768-14 <http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/2768-14> ) та іншими законами України.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення. Викладені скаржником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч.4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника позивачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Київської області від 27 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива», треті особи: відділ Держземагенства у Сквирському районі Київської області, Сквирський районний відділ Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про визнання недійсними договорів оренди землі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В. Попович