АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9850/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючого: судді Білич І.М

суддів Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі Богацькій М.М., Абдуллаєвій Е.Б.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Андрейків О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - Семещенко Вікторії Олександрівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 9 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ХижнякАндрій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, то не підлягає виконанню.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись в березні 2015 року з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 10.02.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого було запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб ( автомобіль). І за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного транспортного засобу задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» в розмірі 364 141 гривень 40коп. Зазначаючи при цьому що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, так як нотаріусом не було перевірено безспірність стягнення грошових коштів; виконавчий напис суперечить ст. 89 Закону України «Про нотаріат» стосовно зазначення строку, за яким провадиться стягнення; а також ТОВ «Порше Мобіліті» не надало нотаріусу документів, що свідчать про отримання кредиту.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 було задоволено.

Визнано виконавчий напис від 10.02.2015 року вчинений Приватним нотаріусом Київського міського округу Хижняком А.М., зареєстрований в реєстрі за № 194 таким, що не підлягає виконанню.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ТОВ „Порше Мобіліті" подав апеляційну скаргу, де ставив питання про скасування рішення суду та постановлення нового, яким в задоволенні вимог позивача слід відмовити з урахуванням того, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Апелянт у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріли справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так судом при розгляді справи було встановлено, 07.06.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язувалося надати кредит у розмірі 279 026, 12 гривень, що є еквівалентно 34 490, 25 доларів США строком на 60 місяців для придбання автомобіля Wolkswagen Amarok Duble Cap 2012 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1,

З метою забезпечення виконання умов договору, між ОСОБА_6 та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено договір-застави транспортного засобу, заставною вартістю 348 782 гривень 63 коп.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог закону. Зазначаючи, що відповідачем не було надано нотаріусу документів бухгалтерського обігу на підтвердження розміру заборгованості, штрафних санкцій та відсотків, зазначених у виконавчому написі як безспірних. Як і доказів на підтвердження про письмове повідомлення ОСОБА_6 нотаріусом.

При цьому виконавчий напис не містить визначення строку за який провадиться стягнення, що суперечить ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, апелянт вказував на те, що судом не було взято до уваги той факт, що чинним законодавством України не встановлюється обов'язок товариства надавати на підтвердження безспірності заборгованості саме первинні бухгалтерські документи.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи не заслуговують на увагу так як, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постановою КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 року, а саме переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, встановлює, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

У ході розгляду справи ні товариство, ні нотаріус не надали до суду документи (додатки до заяви), які слугували підставою для вчинення нотаріусом виконавчого напису та перевірки безспірності заборгованості.

Наявні в матеріалах справи: графік погашення кредиту та виписка з особового рахунку( а.с. 15, 124 -130) не можуть бути доказами безспірності заборгованості визначених Постановою КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»

Не заслуговують на увагу також доводи апелянта, щодо належного повідомлення боржника щодо вчинення виконавчого напису. Так як надані листи щодо заборгованості та зворотні повідомлення про отримання їх ОСОБА_6.( а.с. 93 - 113) вказують на повідомлення боржника за допущену заборгованість за періодичними платежами.

Підтвердженням відсутності у нотаріуса документів, які б вказували на час вчинення виконавчого напису про безспірність заборгованості боржника є також те, що такий напис було вчинено 10 лютого 2015 року на суму 364 141, 04 гривни задоволених вимог від реалізації заставного майна. Однак, до цього часу товариством було надіслано три вимоги до боржника щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором: - від 03.10.2014 року на суму 359 188, 93 гривни, від 08.01.2015 року на суму 492 219, 37 гривень та 19.01.2015 року - 508 142, 07 гривень.

Зазначене вище вказує на те, що станом на 19.01.2015 року ( до вчинення виконавчого напису) товариством була визначена сума заборгованості - 508 142, 07 гривень, що значно перевищує вимоги кредитора які були задоволенні на час вчинення виконавчого напису - 364 141, 04 гривни.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як вбачається із тексту виконавчого напису, нотаріусом не було вказано час за який здійснено перевірку документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника, що свідчить про порушення нотаріусом норм зазначеного вище Закону.

Доводи апелянта щодо помилкового посилання суду на Інструкцію про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 20/5 від 03.03. 2004 року не може бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - Семещенко ВікторіїОлександрівни відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: