АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2124/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2106/К/15 Демиденко Ю.Ю.
Категорія - 48 ( І ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Зубакової В.П., Савіної Г.О.

при секретарі: Петренко К.І.

за участі: представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та утримання дружини, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та утримання дружини.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільне проживання припинено, вона знаходиться у відпустці по догляду за малолітнім сином, відповідач працює, але матеріальної допомоги на утримання дитини та її утримання не надає, тому просила суд стягнути на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 та на своє утримання, до досягнення сином віку трьох років, аліменти в розмірі по 1/4 частини заробітку відповідача.

Рішенням суду від 27 серпня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, працюючого «Арселор-Миттал Кривий Ріг», який проживає в АДРЕСА_1, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері дитини ОСОБА_4, починаючи з 12.05.2015 р. до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2, працюючого «Арсмелор-Миттал Кривий Ріг», який проживає в АДРЕСА_1, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, на користь дружини ОСОБА_4, на її утримання, починаючи з дня звернення до суду 12.05.2015 р. до досягнення сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, до ІНФОРМАЦІЯ_4

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в дохід держави.

В апеляційній скарзі відповідач просить змінити рішення суду в частині початку строку стягнення аліментів на утримання сина, оскільки він самостійно, через перекази «Укрпоштою», сплачував аліменти на його утримання, тому вважає, що стягнення аліментів має розпочинатися з 01.08.2015 року.

В частині стягнення аліментів на утримання дружини просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог посилаючись на те, що окрім стягнутих з нього аліментів на своє утримання позивач отримує соціальні виплати, що становлять 850 грн., крім того, при ухваленні рішення судом не враховано, що він має батька, який потребує матеріальної допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2013 року (а.с.8), брак офіційно не розірваний, проте сторони фактично припинили шлюбні відносини, та мешкають окремо. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9), який зареєстрований та мешкає з позивачкою (а.с.10). Позивачка ніде не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує деякі соціальні виплати, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на її утримання, на утримання дитини переодично надає допомогу (а.с.18-20).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з обов'язку відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини, та з того, що відповідач є фізично здоровою людиною, інших непрацездатних осіб та неповнолітніх дітей на утриманні він не має, не несе ніяких матеріальних зобов`язань перед третіми особами і може надавати позивачці матеріальну допомогу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Крім того, згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Доводи апеляційної скарги про те, що початок строку стягнення аліментів на утримання дитини має обчислюватися з 01.08.2015 року, оскільки відповідач самостійно, через перекази «Укрпоштою», сплачував аліменти колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

В даному випадку, той факт, що відповідач самостійно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини в період розгляду позову, має бути врахований державним виконавцем при виконанні рішення про стягнення аліментів.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дружини доводи апеляційної скарги про те, що окрім стягнутих з нього аліментів на своє утримання позивач отримує соціальні виплати, що становлять 850 грн., та про те, що того, при ухваленні рішення судом не враховано, що він має батька, який потребує матеріальної допомоги.

Колегія суддів вважає, що до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання позивача, суд дійшов на підставі повного та всебічно з'ясувавання обставини справи та вказані висновки узгоджуються з приписами з п.17 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

При вирішенні позову в частині розміру аліментів, суд, у відповідності з вимогами ст. 182 СК України, в повному обсязі врахував обставини, які вирішуються при визначенні розміру аліментів. Зокрема, судом враховано матеріальне становище обох сторін, відсутності доказів перебування на утриманні відповідача неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення, а тому доводи відповідача в частині неврахування судом при ухваленні рішення вказаних обставин необґрунтовані та спростовуються матеріалами справи та висновками суду першої інстанції.

Стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку) відповідача, суд першої інстанції, враховуючи обставини справи, дійшов висновку про те, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання дружини.

Розмір доходу який залишиться відповідачу після утримання аліментів не менше від прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб.

Доводи відповідача про те, що він має батька, який потребує матеріальної допомоги, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки, відповідач,відповідно до вимог 10,60 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів надання допомоги батькові, не надав суду доказів розміру доходу /пенсії/ батька порівняно з прожитковим мінімумом для непрацездатних осіб.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Відповідно до ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, встановивши, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: