РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Логінової С.М.,

при секретарі Греховій Г.Ю..,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

за участю відповідача - ОСОБА_3,

за участю представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

за участю представника Хмельницької міської ради - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення Хмельницької міської ради та визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Хмельницької міської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення Хмельницької міської ради та визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним, посилаючись на те, що вона є членом садово-огороднього кооперативу «Степок», який знаходиться у м. Хмельницькому і має у користуванні земельну ділянку площею 0,60 га, надану 25.12.1997 року, про що свідчить акт на право приватної власності на землю серії І-ХМ №003944. Поряд її земельної ділянки знаходився ніким не зайнятий пустир площею 0,221 га. З дозволу правління кооперативу позивач упорядкувала цю землю, користується нею.

ОСОБА_1 посилається на те, що оскільки у державному акті на землю не був вказаний кадастровий номер, то у листопаді 2012 року позивач звернулася в Хмельницьке міське управління земельних ресурсів та земельної реформи по питанню визначення кадастрового номера її земельної ділянки.

При перевірці Хмельницьким міським відділом Хмельницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» було встановлено, що 27.05.2009 р. по рішенню двадцять шостої сесії Хмельницької міської ради №17 ОСОБА_3 - відповідач по справі приватизувала свою земельну ділянку площею 0,0641 га., її земельна ділянка межує з земельною ділянкою позивача зі сторони, яка має довжину 24,32 га.

Позивач посилається на те, що при приватизації ОСОБА_3 земельної ділянки утворилася накладка на земельну ділянку позивача площею 0,0101 га.

Окрім цього, позивач посилається на те, що відповідач при оформленні технічної документації для приватизації та визначення кадастрового номера ділянки зі ОСОБА_1 межі не узгоджувала. Узгодження оформляється актом, у якому підписи про згоду на приватизацію ставлять сусіди, земельні ділянки яких межують з суміжними землекористувачами. Позивач такого акта не підписувала.

По кримінальному провадженні була проведена судова почеркознавча експертиза, якою встановлено, що підпис у графі «підпис ОСОБА_1О.» в акті погодження меж земельних ділянок від 08.07.2007року виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення двадцять шостої сесії Хмельницької міської ради від 27.05.2009 року №17 про визнання власником земельної ділянки площею 0,0641 га на імя ОСОБА_3

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії №:35:004:0726 на імя ОСОБА_3, виданий за рішенням двадцять шостої сесії Хмельницької міської ради №17.

У судовому засіданні позивач та його представник заявили позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Позов просили задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали, вказавши, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки відсутнє накладення земельних ділянок, відповідач права ОСОБА_1 не порушувала, користується земельною ділянкою, розмір площі якої зазначено у державному акті.

Представник відповідача - Хмельницької міської ради у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що підстави для задоволення відсутні, оскільки відсутні підстави для скасування рішення Хмельницької міської ради та визнавати державний акт на право власності на земельну ділянку недійсним.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, його представника, свідка, експерта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Земельного кодексу України (2002 р.) до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності у межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 Земельного Кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин 2009 р.) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п'ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу.

Відповідно до п. б, в. ч. 1 ст. 20 Закону України від 28.05.2003 р. "Про землеустрій" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин 2009 р.) землеустрій проводиться в обовязковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності у разі встановлення та зміни меж обєктів землеустрою, надання, вилучення, відчуження земельних ділянок.

Стаття 50 цього Закону передбачала обовязкове складання проекту землеустрою, у Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів від 26.05.2004 р. №677 (який втратив чинність 20.02.2013 р.) у разі надання, передачі, вилучення земельних ділянок.

Цим порядком передбачалось, що проект відведення земельної ділянки не розробляється лише у разі, коли земельна ділянка , межі якої визначено у натурі, надається у користування або безоплатно у власність чи набувається у власність на підставі цивільних правочинів, угод без змін її цільового призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 14.11. 1996 р. за № 1232 виділено для садівницькому кооперативу для ведення садівництва "Степок" земельні ділянки площею 14,га із земель міського земельного фонду.

Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 25.12.1997 року за № 2061 ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,060 га, яка розташована на території Хмельницької міської ради на землях садівницького кооперативу "Степок" цільове призначення якої ведення садівництва.

4.01.1998 р. ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на означену земельну ділянку серії 1-ХМ № 003944.

ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.05.2009 року за № 17 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,0641 га, яка розташована на території Хмельницької міської ради на землях садівницького кооперативу "Степок", цільове призначення якої - ведення садівництва, що підтверджується державним актом від 23.09.2009 р.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 15/15 від 8.06. 2015 р. при відстані між земельною ділянкою ОСОБА_1 з протилежно розташованою земельною ділянкою з шириною дороги 7 м та відстані між земельною ділянкою ОСОБА_3 з протилежно розташованою земельною ділянкою з шириною проїзду 4,5 м встановлено накладення земельних ділянок площею 34 кв. м. (додаток 6).

При відстані між земельною ділянкою ОСОБА_1 з протилежно розташованою земельною ділянкою з шириною дороги 7 м та відстані між земельною ділянкою ОСОБА_3 з протилежно розташованою земельною ділянкою з шириною дороги 7,0 м встановлено накладення земельних ділянок площею 84 кв. м. (додаток 8).

При відстані між земельною ділянкою ОСОБА_1 з протилежно розташованою земельною ділянкою з шириною дороги 4,5 м та відстані між земельною ділянкою ОСОБА_3 з протилежно розташованою земельною ділянкою з шириною дороги 4,5 м не встановлено накладення земельних ділянок площею (додаток 1, 5, а.с. 160, 164).

Судом встановлено, що у користуванні ОСОБА_1 згідно конфігурації та довжини вказаних у державному акті серія 1- ХМ № 003944 від 4.01.1998 р. становить 0,0612 га, що перевищує розмір земельної ділянки, який зазначений у державному акті - 0, 060 га.

У користуванні ОСОБА_3 знаходиться земельна ділянка згідно даних державного акту серія ЯЗ № 330242 від 23.09.2009 р.

Відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У ході судового розгляду сторони, їх представники визнали той факт, що відстань між земельною ділянкою ОСОБА_1 з протилежно розташованою земельною ділянкою з шириною дороги становить орієнтовно до 4 м, а відстані між земельною ділянкою ОСОБА_3 з протилежно розташованою земельною ділянкою з шириною дороги становить також орієнтовно до 4 м.

Враховуючи обставини, які визнані сторонами, суд приходить до висновку, що слід прийняти як належний та допустимий доказ висновок судової будівельно-технічної експертизи за № 15/15 від 8.06. 2015 р. у додатку до якого (№1, №5), вказано, що при відстані земельної ділянки ОСОБА_1 з протилежно розташованою земельною ділянкою з шириною дороги 4 м. відсутнє накладення земельних ділянок, які знаходяться у користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Судом встановлено, що поряд з земельною ділянки ОСОБА_1 знаходився ніким не зайнятий пустир площею 0,221 га. З дозволу правління кооперативу позивач упорядкувала цю землю, користується нею, тому у даний час розмір її земельної ділянки перевищує розмір земельної ділянки, який зазначено у державному акті.

Вказаний факт підтвердив у судовому засіданні як свідок голова кооперативу "Степок" Тимофеєв.

Суд приходить до висновку, що права позивача не порушені. Хмельницька міська рада діяла у межах повноважень, підстави для скасування рішення Хмельницької міської ради та визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 152 Земельного кодексу України, п. б, в. ч. 1 ст. 20 Закону України від 28.05.2003 р. "Про землеустрій", п. 1ст.17 Земельного кодексу України ( 2002 р.) суд

вирішив :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення Хмельницької міської ради та визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним відмовити.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.