Справа № 761/8346/15-ц
Провадження №2/761/4419/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення вкладу, стягнення коштів за невиконання грошового зобов'язання за правочином та пені та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 23 березня 2015 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Відповідач) про повернення вкладу, стягнення коштів за невиконання грошового зобов'язання за правочином, пені та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 7 жовтня 2014 року між нею та Відповідачем було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» № 300937/61508/370-13 (далі - Договір), у відповідності з яким вона розмістила у Відповідача депозит в сумі 400 000,00 гривень, на строк 370 днів (з 7 жовтня 2014 року по 12 жовтня 2015 року), з виплатою 25,10% річних. Також, 20 січня 2015 року між нею та Відповідачем був укладений договір-заява про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» № 300937/6123/370-15 (далі - Договір), у відповідності з яким вона розмістила у Відповідача депозит в сумі 300 000,00 гривень, на строк 370 днів (з 20 січня 2015 року по 25 січня 2016 року), з виплатою 25,50% річних. 10 січня 2015 року вона звернулась до Відповідача з заявою про розірвання договорів депозитних вкладів та повернення депозитів у зв'язку з потребою коштів на лікування. В усній формі їй було відмовлено в розірванні договорів з підстав, що умовами договорів не передбачено їх дострокове розірвання. Вказує, що Відповідач неправомірно відмовив їй у достроковому розірванні договорів, так як у п. 5 договору-заяви зазначено, що вкладник має право вимагати дострокового повернення коштів. Просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на її користь 700 000,00 грн. банківського строкового вкладу за договором № 300937/61508/370-13 від 07.10.2014р. та договором № 300937/6123/370-15 від 20.01.2015р., 37100,00 грн. інфляційних втрат, 2013,70 грн. процентів за користування коштами, 31413,69 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., яку вона обґрунтовує тим, що відмова Відповідача у поверненні вкладу і нарахованих відсотків спричинила їй фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання.

У судовому засіданні Позивач зауважила, що на виконання взятих на себе зобов'язань, Відповідач повернув їй кошти частково, зокрема, у розмірі 15 000 грн. рівними платежами у період квітень-червень 2015 року, у зв'язку з чим, зменшила розмір основного боргу до 685 000 грн., в решті позовних вимог позов підтримала у повному обсязі, просила суд позовні вимоги задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Відповідача у судове засідання не з'явився. Про місце, день та час судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Про причину неявки суд не повідомив, пояснень на позов, клопотання про відкладення судового розгляду справи чи про відкладення розгляду справи, до суду не подавав.

Суд вбачає можливим розгляд справи у відсутність сторони Відповідача, на підставі зібраних у справі доказів, оскільки Позивач не заперечувала щодо розгляду справи у відсутність останнього.

Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що 7 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», з одного боку, та ОСОБА_1, з другого боку, укладено Договір-заява № 300937/61508/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» (далі - Договір № 1), згідно якого ОСОБА_1 розмістила на депозитний рахунок кошти у розмірі 400 000,00 гривень строком на 370 днів, із нарахуванням на суму вкладу 25,10% річних (а.с. 17).

Згідно меморіального ордеру № 191439726 від 7 жовтня 2014 року, відповідно до умов Договору, Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» прийнято на депозит від ОСОБА_1 кошти у розмірі 400 000,00 гривень (а.с. 18).

Також, 20 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», з одного боку, та ОСОБА_1, з другого боку, укладено Договір-заяву № 300937/6123/370-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» (далі - Договір № 2), згідно якого ОСОБА_1 розмістила на депозитний рахунок кошти у розмірі 300 000,00 гривень строком на 370 днів, із нарахуванням на суму вкладу 25,50% річних (а.с. 19).

Додатковою угодою б/н до Договору про банківський строковий вклад (депозит) було погоджено перераховувати всі нараховані проценти, що підлягають виплаті по депозитному владу № 300937/6123/370-15 від 20.01.2015р. на картковий рахунок НОМЕР_2 у Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Згідно меморіального ордеру № 205288647 від 20 січня 2015 року, відповідно до умов Договору, Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» прийнято на депозит від ОСОБА_1 кошти у розмірі 300 000,00 гривень (а.с. 18).

Як вбачається із матеріалів справи, 10 лютого 2015 року Позивач звернулась до Відповідача з заявою про розірвання Договорів, укладених між сторонами, однак відповіді на заяву не одержала (а.с. 16).

Судом встановлено, що на час судового розгляду справи, взяті на себе зобов'язання згідно зазначених Договорів, Відповідачем не виконано та суму вкладу із відсотками у повному обсязі Позивачеві не повернуто.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Крім того, за змістом частин 1, 2, 6 статті 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі сплином встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Відповідно до частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд знаходить, що Позивачем надано достатньо доказів в обґрунтування своїх вимог в частині щодо невиконання Відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним Договорами. Зокрема, не повернуто Позивачеві на вимогу останньої вкладені нею кошти, з урахуванням уточнення, у розмірі 685000,00 грн., 2013,70 грн. процентів за користування коштами, 37100,00 грн. інфляційних втрат та 31413,69 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, які підлягають стягненню із Відповідача на користь Позивача у судовому порядку.

Крім того, Позивач просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути з Відповідача на її користь 20 000 грн. моральної шкоди.

Позов в цій частині задоволенню не підлягає, з таких підстав.

За змістом частини першої, пункту другого частини другої та частини п`ятої статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи фактичні обставини справи, зібрані у справі докази, вивчивши умови Договорів, суд прийшов до висновку, що у Позивача відсутні правові підстави для стягнення із Відповідача моральної шкоди, оскільки умовами Договорів відшкодування моральної шкоди не передбачено, а діючим законодавством для такого роду правовідносин, що склалися між Позивачем та Відповідачем відшкодування моральної шкоди також не встановлено, у зв'язку з чим позов в частині відшкодування Відповідачем Позивачеві моральної шкоди є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягають присудженню судові витрати, пов'язані із розглядом справи у розмірі 3654,00 грн.

А всього із Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню кошти у розмірі 759 181 грн. 39 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 16, 22, 23, 526, 625, 1058, 1060 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 57, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення вкладу, стягнення коштів за невиконання грошового зобов'язання за правочином та пені та відшкодування моральної шкоди - з а д о в о л ь н и т и частково.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (ідентифікаційний код 09807856) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) кошти у розмірі 759 181(сімсот п'ятдесят дев'ять тисяч сто вісімдесят одна) гривень 39 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - в і д м о в и т и.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :