У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної Н.А., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора м. Луцька в інтересах держави та територіальної громади м. Луцька в особі Луцької міської ради до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про витребування майна у добросовісного набувача за касаційною скаргою заступника прокурора Волинської області - І. Мукан на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 02 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року прокурор міста Луцька в інтересах держави та територіальної громади міста Луцька в особі Луцької міської ради звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що на підставі договору про реалізацію арештованого майна на прилюдних торгах від 21 травня 2002 року та акта проведення прилюдних торгів від 17 червня 2002 року квартира АДРЕСА_1 була відчужена відповідачу у порядку, встановленому для примусового виконання судового рішення - наказу Господарського суду Волинської області від 16 червня 1999 року, а саме на погашення заборгованості ТОВ «Лізінг-Нерухомість» перед третьою особою - ДАЕК «Волиньобленерго».

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2005 року у задоволенні позову про визнання прилюдних торгів недійсними відмовлено.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 23 квітня 2008 року, яке набрало законної сили, визнано неправомірною приватизацію Волинського обласного підрядного спеціалізованого ремонтно-будівельного тресту в частині включення до акту оцінки, затвердженого 25 жовтня 1993 року, вартості цілісного майнового комплексу - будівлі по АДРЕСА_1, вартістю на момент приватизації 7515 карбованців 50 копійок; зобов'язано Відкрите акціонерне товариство «Волиньрембуд» виключити із статутного фонду товариства будівлю вказаного гуртожитку та зменшити розмір статутного фонду на суму його вартості, а також визнано будівлю гуртожитку по АДРЕСА_1 об'єктом комунальної власності.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2010 року встановлено факт, що відповідач є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 та визнано за нею право власності на зазначену квартиру.

Прокурор зазначив, що ТОВ «Лізінг-Нерухомість» не було продавцем спірного майна, не було стороною договору відчуження, оскільки спірне житло реалізовано примусово, а тому вважає, що Луцька міська рада, як власник спірної секції в гуртожитку, має право витребувати її у добросовісного набувача - ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що вказане нерухоме майно вибуло з володіння територіальної громади міста Луцька без її волі, у зв'язку з чим просив суд задовольнити позов.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 02 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Волинської області - І.Мукан просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Встановивши, що відповідач придбала спірне житло на прилюдних торгах у порядку, встановленому для примусового виконання судового рішення, будівля по АДРЕСА_1, в якому розташоване спірне житло, має статус гуртожитку і до 2008 року була об'єктом державного житлового фонду, а з 2008 року - об'єктом комунальної власності м. Луцька, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для витребування майна у добросовісного набувача.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Волинської області - І.Мукан відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
Н.А. Горелкіна Ю.Г. Іваненко