02 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Панченка М.М.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3, за участі третьої особи: Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення, -
У червні 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_3 з житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Справа 756/8387/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/828/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Диба О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Заслухавши доповідь головуючого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 03.08.2007 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 26-07-И/11, за умовами якого ОСОБА_2 було надано в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредит в сумі 113 430,00 дол. США строком до 02.08.2022 зі сплатою відсотків в розмірі 10,6% річних.

03.08.2007 з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.10.2013 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 26-07-И/11 від 03.08.2007 було звернуто стягнення на предмет іпотеки та виселено ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2014 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.10.2013 було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», початкову ціну продажу визначено у сумі 579 000,00 грн. В задоволенні позовних вимог в частині виселення відмовлено у зв'язку із передчасністю звернення.

22.05.2014 та 27.05.2014 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було отримано вимоги про виселення.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги відповідачами виконані не були.

Відповідно до ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції вірно вирішено питання щодо виселення боржників із спірної квартири, оскільки на зазначену квартиру рішенням суду звернуто стягнення, а у відповідності до вимог ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідає обставинам справи та доказам у справі, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3, за участі третьої особи: Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: