13.10.2015 Єдиний унікальний № 371/1523/15-ц
Провадження №2/371/513/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Миронівський районний суд Київської області

в складі:головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі - Овчаренко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миронівка в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

встановив:

У серпні 2015 року представник позивача звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 29 квітня 2011 року відповідач зобов»язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з 02 березня 2011року до повноліття дитини.

Відповідач рішення суду не виконує та ухиляється від сплати аліментів, станом на 01 червня 2015 року утворилась заборгованість за аліментами у розмірі 36 150грн. Сума неустойки (пені) становить 3 834грн., яку просить стягнути з відповідача.

У судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позов підтримала.

Відповідач також у судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Представник відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції в м.Києві у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.7).

На підставі рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 29 квітня 2011 року відповідач зобов»язаний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3.в розмірі 900грн. щомісячно, починаючи з 02 березня 2011 року до повноліття дитини (а.с.39).

11 липня 2012 року видано позивачеві виконавчий лист та рішення суду звернено до примусового виконання.

Відповідач належним чином свого батьківського обов»язку не виконує, ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість за аліментами. Згідно довідки- розрахунку головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м.Києві заборгованість ОСОБА_3 за аліментами, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_5 станом на 01 червня 2015 року за виконавчим листом №2-1693/1/2011 від 11 липня 2012 року, виданого Дніпровським райсудом м.Києва, становить 36 150 грн. Позивач з таким розміром заборгованості погодилась і його не оспорює(а.с.11).

На даний час заборгованість за аліментами відповідачем не сплачена.

За розрахунком позивача розмір неустойки з 01 квітня 2014 року по 01 травня 2015 року становить 3834 грн.00коп.

Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розяснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин, своїм правом подати заперечення проти позову та обгрунтувати поважність утворення заборгованості за аліментами, спростувати доводи позивача не скористався, а тому суд вважає, що позов піддягає задоволенню в повному обсязі, підстав для зменшення розміру пені суд не вбачає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі ст.196 СК України, керуючись ст.ст.8,10,11,60,209,212-215,218 ЦПК України,суд

Вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2-1693/1/2011 від 11 липня 2012 року у розмірі 3 834гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого нею при подачі позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Київської області через Миронівський районний суд в 10-денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя В.М.Пархоменко