АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/6095/15
Справа №643/5119/15-ц Головуючий1 інстанції - Зінченко Ю.Є.
Категорія: інші Доповідач - Кіпенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кіпенка І.С.,

суддів - Котелевець А.В., Шаповал Н.М.,

за участі секретаря - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

30 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі АТ «Банк «Фінанси та Кредит») та просив зобов'язати АТ «Банк «Фінанси та кредит» видати готівкою одноразовою операцією через касу відділення №131 АТ «Банк «Фінанси та кредит» належні йому кошти з поточних рахунків НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 на загальну суму 23994 доларів США 49 центів, або шляхом перерахування на протязі одного робочого дня з вказаних рахунків в доларах США суму 23994 доларів США 49 центів на його поточний рахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, в АТ Банк «Фінанси та Кредит», а саме в відділенні №131 АТ Банк «Фінанси та Кредит» за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 28 він має поточні рахунки НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 на загальну суму 23994,49 доларів США, з яких не може зняти грошові кошти у доларах США ні готівкового, а ні безготівково. Дані обставини склалися по причині невиконання заяв та розпоряджень позивача, як усних так і письмових, відділенням №131 АТ Банк «Фінанси та Кредит» у відношенні рахунків позивача. Крім того, звернення від 18.03.2015р. позивача з вимогами про припинення порушення його прав до директора Слобожанської регіональної дирекції АТ «Банк» Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 не розглянуто та не вжиті належні заходи реагування.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач та його представник позов підтримали, позивач надавав пояснення, що станом на 07.07.2015 року відповідачем повернута частина грошових коштів у сумі 500 доларів США, неповернутою залишається сума в розмірі 19814,49 доларів США.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення на позов (а.с.47-49), просив розглядати справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд зобов'язав АТ «Банк «Фінанси та кредит» видати готівкою одноразовою операцією через касу відділення №131 АТ «Банк «Фінанси та кредит» належні ОСОБА_2 кошти з поточних рахунків НОМЕР_1, НОМЕР_2, № НОМЕР_3 на загальну суму 19814 доларів США 49 центів.

Суд стягнув з АТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 3654 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Банк «Фінанси та кредит» посилаючись порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовним вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вбачається з матеріалів справи сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.119). Проте, в судове засідання сторони не з'явились.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Як встановлено судовим розглядом та підтверджується матеріалами справи, що позивач має у відповідача АТ Банк «Фінанси та Кредит» поточні рахунки в доларах США НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 (а.с.4, 41-42).

Позивач не може отримати грошові кошти в доларах США з поточних рахунків, у зв'язку з чим він звертався з письмовою заявою до керівництва банку (а.с.5-6).

07.07.2015 року відповідачем частково повернуті грошові кошти в доларах США позивачу, що підтверджується виписками з рахунку та неповернутою залишилася сума в розмірі 19814,49 доларів США (а.с.50-60).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судова колегія вважає, що задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову Правління Національного банку України від 03 березня 2015 року, відповідно до якої банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті в межах 15 000 гривень на добу в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, висновків суду не спростовує.

Підпунктом 9 пункту 6 Постанови Правління НБУ №758 від 01.12.2014 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» передбачалося, що уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

Однак, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» навіть в межах вказаних обмежень грошові пошти з поточних рахунків ОСОБА_2 не повернув.

01 жовтня 2015 року представником апелянта надано суду доповнення до апеляційної скарги з яких вбачається, що 17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийнято Постанову №612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії несплатопроможних».

На підставі вищевказаної постанови, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Посилаючись на вищевказані постанову та рішення представник відповідача вказує, що положенням Закону України «Про систему гарантування вкладщів фізичних осіб» передбачено окремий порядок заявлення кредиторами власних вимог до банку, в яких було введено тимчасову адміністрацію, а тому, підстави для задоволення позовних вимог вкладника - ОСОБА_2 відсутні.

Судова колегія з вказаними доводами апелянта не погоджується з наступних підстав.

У спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 даного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Так, відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Однак, п.1 ч.6 ст.36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується фондом.

Згідно з п.4 ч.1 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значенні "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката".

Відтак, враховуючи дану норму та обставини справи, ОСОБА_2, як фізична особа, яка має договори на відкриття поточного рахунку, підпадає під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону, і на нього поширюється виняток з обмеження встановленого п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Що ж стосується посилання в апеляційній скарзі на порушення правил підсудності, судова колегія вважає, що вони є не обґрунтованими. Відповідно до ч.3 ст.309 ЦК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: