"09" листопада 2015 р.
Провадження №2/642/2002/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Шрамко Л.Л.

з участю секретаря - Тугай К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, укладеного 27 травня 1989 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подальше проживання з відповідачем неможливе, шлюбні відносини припинені.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що весь час подружнього життя постійно виникали сварки, скандали. Відповідач постійно ображає її, вчиняє скандали, бігав за нею з сокирою, ображав її. Раніше, 5 років тому, вона уходила від чоловіка та виїжджала до родичів у Білорусь, де проживала 2 роки, та нарешті зазнала спокою, однак повернулась, оскільки тут залишився її син. З сином чоловік також не зміг встановити нормальні стосунки. Остаточно шлюбні відносини припинені з відповідачем 2 роки тому, та вже близько 3-х років вони не ведуть спільний бюджет. Постійні сварки набридлі ї їх синові, який навіть уходив з дому, був вимушений проживати на квартирі,оскільки не витримував такої нервової обстановки в сімї. Вона не може бачити відповідача, не бажає поновлювати з ним шлюбні стосунки та категорично заперечує проти примирення, наполягає на розірванні шлюбу. Внаслідок постійного нервування погіршився стан її здоровя, та вона вимушена лікуватися. Вона має намір виїхати на постійне місце проживання у Білорусь після розірвання шлюбу.

За строк, наданий для примирення, шлюбні відносини вони не поновлювали. Вважає, що заперечуючи проти розірвання шлюбу, відповідач не має на мету збереження шлюбу, який тривалий час існує лише формально, а бажає лише продовжити знущання над нею. Крім того, він не працює, не отримує ніякого доходу, забирає її гроші, та бажав продовжити таке життя. Місяць вона проживала в Білорусі, а в даний час пішла з будинку та орендує житло. Чоловіка вона ненавидить та не бажає бачити. Вона категорично наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище - Гаврикова.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що вони продовжують шлюбні відносини, все в сімї гаразд, у них нормальні сімейні стосунки. Дружина проживає разом з ним в будинку. Син прийшов з зони АТО, тому він знервований, а не внаслідок обстановки в сімї. У них все гаразд, він здивований позицією дружини в суді. Пояснення дружини не відповідають дійсності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 травня 1989 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не знаходили порозуміння, внаслідок чого постійно виникали конфлікти, сварки, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин 2 роки тому.

За клопотанням відповідача судом надавався сторонам 3-місячний строк для примирення. Справа про розірвання шлюбу перебуває в суді з травня 2015 року, однак за цей час примирення не настало, весь цей час позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, не відчуває до відповідача не тільки почуття любові та поваги, а лише виявляє ненависть до нього.

Відповідно до п.10 № Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечуючи проти розірвання шлюбу, відповідач не надав суду ніяких доказів на підтвердження своїх доводів щодо підтримання шлюбних відносин з позивачкою, нормальних відносин між подружжям та відсутності у позивачки справжнього наміру на розірвання шлюбу.

Опитавши сторони в судовому зсіданні, суд прийшов до висновку, що між сторонами повністю відсутнє взаєморозуміння та довіра один до одного.

Вказані вище обставини справи та закріплена в ст.51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивачки проти збереження шлюбу свідчать про те, що шлюб сторін існує формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивачки.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 104 п. 2, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 27 травня 1989 року бюро ЗАГС при воєнній комендатурі м. Легніца ПНР, актовий запис № 91.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити дошлюбне прізвище - Гаврикова.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя - Л.Л. Шрамко