Справа № 591/7075/15-ц
Провадження № 2/591/2685/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі Терещенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумського державного університету про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він працював на посаді старшого викладача кафедри «Електроніки та компютерної техніки» факультету «Електроніки та інформаційних технологій» СумДУ з 1989 року. Наказом №724-ІІ від 11.08.2015 року його було звільнено з роботи у звязку з закінченням строку дії контакту. Вважає, що його звільнення відбулося з порушенням вимог закону, оскільки відповідачем не була дотримана процедура продовження строку дії контракту, яка визначена Порядком заміщення посад науково-педагогічних працівників СумДУ за основним штатом, якій затверджений наказом №255-І від 27.03.2014 року. Зазначив, що він тривалий час працював в СумДУ, сумлінно та з відповідальністю ставився до виконання своїх посадових обовязків. Тому просить скасувати наказ про його звільнення та зобовязати відповідача виконати процедуру, визначену наказом №255-І від 27.03.2014 року, визначену для випадків продовження дії контракту.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав. Пояснив, що захист дисертації він не здійснив та ступень кандидата технічних наук він не отримав, але, з його точки зору, це не могло стати підставою для звільнення його з роботи. Пояснив, що заяву про продовження терміну дії контракту він не подавав, але подавав заяву з проханням залишити його на роботі.

Представник відповідача позов заперечив та пояснив, що після закінчення строку дії контракту позивача було звільнено з роботи з дотриманням вимог закону. Зазначив, що позивач не звертався із заявою про продовження строку дії контракту. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до контракту з науково-педагогічним працівником Сумського державного університету від 26.06.2014 року укладеного між СумДУ та позивачем, останній був прийнятий на роботу на посаду старшого викладача кафедри «Електроніки та компютерної техніки» факультету «Електроніки та інформаційних технологій» СумДУ на строк з 01.09.2014 року по 31.08.2015 року.

Наказом від 23.09.2014 року № 799-ІІ позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення трудової дисципліни та попереджено про припинення трудових відносин з ним з 31.08.2015 року після закінчення дії контракту.

Копію даного наказу надав суду сам позивач, якій також пояснив суду, що з вказаним наказом він був ознайомлений та даний наказ він не оскаржував.

Наказом СумДУ № 724-ІІ від 11 серпня 2015 року позивача було звільнено з роботи з 31.08.2015 року у звязку з закінченням строку дії контракту (п. 2 ст. 36 КЗпП України).

Як зазначив у судовому засіданні позивач, він отримав трудову книжку та розрахунок при звільненні.

Статтею 54 Закону України „Про освіту передбачено, що педагогічні на науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору,в тому числі за контрактом.

Судом встановлено, що контракт між позивачем та відповідачем був укладений за взаємною згодою сторін. Умови контракту сторонами були погоджені, ними він підписаний, не був оскаржений і зміни до нього не вносилися.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Пунктом 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України передбачена можливість припинення трудового договору у звязку із закінченням його строку.

Слід зазначити, що припинення трудового договору після закінчення строку дії контракту (якій є формою строкового трудового договору) не вимагає заяви або якогось виявлення працівника. Свою волю працівник вже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобовязаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Продовження трудових відносин після спливу строку контракту може бути лише за взаємним бажанням сторін трудового договору.

Як встановлено судом, строк трудового договору, визначеного контрактом між позивачем та відповідачем, закінчився 31.08.2015 року і позивач був звільнений з посади за закінченням його строку.

Таким чином вважати, що розірвання трудового договору відбулося з порушенням норм Кодексу законів про працю підстав не має.

Також відсутні підстави для висновку про те, що при звільненні позивача відповідачем були порушені норми законодавства у сфері освіти чи науково технічної діяльності стосовно звільнення науково - педагогічного працівника.

Так, ні умови наведеного вище контракту, ні Закони України «Про освіту», «Про наукову та науково технічну діяльність» не містять положень про обовязок керівників вищих навчальних закладів продовжувати контракт із науково - педагогічним працівником після закінчення його строку.

При цьому слід зазначити, що право продовжувати контракт з науково - педагогічним працівником є виключною компетенцією керівника вищого навчального закладу і ніхто не вправі втручатися до цих повноважень.

Посилання позивача про невиконання керівництвом університету положень свого ж наказу №255-І від 27.03.2014 року «Про порядок заміщення посад науково-педагогічних працівників СумДУ за основним штатом» не заслуговує на увагу, оскільки не впливає на законність наказу про звільнення позивача, адже це є іншою процедурою, жодним чином не повязаною зі звільненням працівника.

Також слід зазначити, що як пояснив у судовому засіданні сам позивач, заяви про продовження строку дії контракту він не подавав.

У звязку з чим, у відповідача були відсутні підстави для ініціювання процедури визначеної п. 12-14 Наказу №255-І від 27.03.2014 року.

Тім більше, що за п. 14 Наказу від 27.03.2014 року № 255-І, повноваження щодо прийняття рішення про укладення нового контракту покладені на ректора СумДУ, якій ще 23.09.2014 року своїм наказом №799-ІІ попередив позивача про припинення трудових відносин з 31.08.2015 року по закінченню дії контракту, у звязку з допущеними позивачем порушеннями трудової дисципліни.

За наведених вище обставин, суд вважає що звільнення позивача за спливом строку контракту з боку відповідача є правомірним, а відтак підстав для задоволення позову у суду не має.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя