Справа № 464/3037/15 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/783/5567/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. про визнання недійсним договору іпотеки , -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним іпотечного договору № 800003722-И від 29 квітня 2008 року, який було укладено на забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № 800003722 від 29 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «Альфа-банк» на загальну суму 57648 доларів США. Предметом іпотечного договору є майнові права на об'єкт інвестування, будівництво якого не завершене, та який стане власністю іпотекодавця в майбутньому, що знаходиться у житловому будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_1, загальна проектна площа 92, 5 кв. м., житлова площа 53, 19 кв. м. Однак майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки лише ЗУ від 25 грудня 2008 року № 800 - IV « Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до ЗУ «Про іпотеку». Оскільки майнові права на відповідну квартиру в незавершеному будівництвом жилому будинку відповідно до положень ЗУ «Про іпотеку» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не могли бути предметом іпотеки, вказані майнові права були неправомірно передані в іпотеку, і за даних обставин оспорюваний позивачем договір іпотеки є недійсним в силу ст. 203, 215 ЦК України, як такий, що укладений з порушенням вимог ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», а тому просив визнати недійсним іпотечний договір № 800003722-И укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Альфа-Банк» 29 квітня 2008 року.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 30 червня 2015 року, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає оскаржене рішення незаконним та необгрунтованим і просить його скасувати та ухвалити нове рішення , яким задоволити позовні вимоги. Позивач не погоджується із покликанням суду на положення ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», оскільки предметом правового регулювання даного Закону є відносини, що виникають з приводу іпотечного боргу, який виникає після невиконання договору, забезпеченого іпотекою, а не для забезпечення кредитного договору. Зазначає, що на підтвердження доводів позовної заяви, позивачем було долучено ряд правових позицій Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, однак судом першої інстанції відхилено доводи позивача щодо застосування наведених правових позицій у спірних правовідносинах з посиланням на те, що вказані правові позиції стосуються інших правовідносин, а саме регулюють правовідносини щодо: « передачі в іпотеку майнових прав на об'єкт будівництва без згоди особа (зокрема, інвестора) яка вчинила необхідні дії, спрямовані на набуття майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва». Проте, жодна із наведених правових позицій не вказує як на обов'язкову умову визнання договорів іпотеки майнових прав недійсними - відсутність згоди особи яка вчинила необхідні дії, спрямовані на набуття майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте оскаржуване рішення, на думку колегії суддів, в повній мірі не відповідає вищезазначеним вимогам привільного процесуального законодавства.

Згідно положень ч. 1 ст. 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно положень ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний) правочин.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ним та умови, які є обов»язиковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Предметом іпотечного договору № 800003722-И від 29 квітня 2008 року /дійсність якого оспорюється позивачем/, укладеного на забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором №800003722 від 29.04.2008 року, укладеним між позивачем і відповідачем, є майнові права на об'єкт інвестування (квартиру) в об»єкті будівництва (житловому будинку), будівництво якого не завершене, та об»єкт інвестування стане власністю іпотекодавця в майбутньому.

Перелік об»єктів, які могли бути предметом іпотеки, на час укладення оспорюваного договору, було визначено ст. 5 Закону України « Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-ІУ, і в цьому переліку не було визначено такого об»єкту як : майнові права на об»єкт інвестування (квартиру), будівництво якого ще не завершене та який стане власністю іпотекодавця в майбутньому , що знаходиться в житловому будинку , що будується.

Оскільки предметом іпотеки за оспорюваним договором були майнові права на квартиру (об»єкт інвестування) у житловому будинку (об»єкт будівництва), будівництво якого не було завершене, і квартира (об»єкт інвестування) як частина незавершеного будівництва не була виділена в натурі та право власності на неї як на окремий об»єкт нерухомості не було зареєстровано, відтак оспорюваний договір було укладено з порушенням вимог закону а саме з порушенням вимог ст. 5 Закону України « Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-ІУ, що у відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним.

Про те, що до часу віднесення Законом України від 25.12.2008 року № 800-17 «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» майнових права на об»єкт незавершеного будівництва до предмета іпотеки,

майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки, вказується у правових позиціях Верховного Суду України, висловлених у постановах, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах а саме : від 17 квітня 2013 року (справа № 6-8цс13), від 06. листопада 2013 року (справа № 6-100цс13), які у відповідності до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковими для всіх судів України.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалено: за неповного з»ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи , висновки суду не відповідають обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального ( ст. 5 «Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин і процесуального ( ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України) , що у відповідності до п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У зв»язку з ухваленням нового рішення, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК України , з відповідача належить стягнути на користь позивача, понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 365 грн 40 коп ( в т.ч. 243,60 грн за подання позовної заяви, + 121,80 грн за подання апеляційної скарги=365,40 грн).

Керуючись ч. 3 ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення .

Позов задовольнити. Визнати недійсним іпотечний договір № 800003722-И , укладений між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Альфа-банк» 29.04.2008 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» /ідентифікаційний код 23494714/ на користь ОСОБА_3 /ідентифікаційний номер НОМЕР_1/ 365 (триста шістдесят п»ять ) гривень 40 коп судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

Федоришин А.В..