Справа № 583/2280/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в місті Охтирка Сумської області в складі:

головуючого судді Білери П.П.

при секретарі Дяченко Ю.М.

представника позивача Діброви К.Ю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_2, представник по договору - адвокат Діброва Костянтин Юрійович, до Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області, Управління Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, скасування реєстрації державного акту, визнання права власності на земельну ділянку, суд

Встановив:

15 липня 2015 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області звернувся ОСОБА_2, представник по договору - адвокат Діброва Костянтин Юрійович, з позовом до Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області, Управління Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, скасування реєстрації державного акту, визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, виданим виконкомом Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області. 08 травня 1998 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області, зареєстрований в реєстрі за № 66. Згідно даного заповіту ОСОБА_5 заповіла йому все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 89 від 25 квітня 1998 року, належить земельна ділянка загальною площею 0,48 га, з них: рілля - 0,48 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області. Відповідно до витягу з технічної документації по грошовій оцінці земель нормативна грошова оцінка земель площею 0,48 га складає 15805 грн. 34 коп. Як зазначає позивач, він звернувся до Управління Держземагентства в Охтирському районі Сумської області з заявою про отримання витягу з Державного земельного кадастру на вищезазначену земельну ділянку, але йому було усно відмовлено у цьому, так як існує невідповідність площ земельної ділянки в державному акті та у рішенні виконкому Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області від 10 лютого 1998 року за № 1 про затвердження площ даної земельної ділянки ОСОБА_5 Враховуючи вищевикладене, він змушений звернутися до суд з позовом про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, скасування реєстрації державного акту, визнання права власності на земельну ділянку.

26 жовтня 2015 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Діброва К.Ю. надав суду позовну заяву про збільшення позовних вимог, у зв'язку з необхідністю уточнення площ земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Діброва Костянтин Юрійович позовні вимоги підтримав повністю та просили суд їх задовольнити в повному обсязі, визнавши за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,50 га, з них: рілля - 0,214 га, рілля - 0,286 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, в порядку спадкування після ОСОБА_5, смерть якої настала ІНФОРМАЦІЯ_1; та визнати недійсним і скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 89 від 25 квітня 1998 року, на земельну ділянку загальною площею 0,48 га, з них: рілля - 0,48 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області, так як у рішенні сільської ради, на підставі якого був виданий спірний державний акт, та у самому державному акті на право приватної власності на землю містяться різні площі земельних ділянок, а це перешкоджає позивачу вступити у право власності у порядку спадкування за заповітом на дані земельні ділянки та у подальшому зареєструвати своє право власності на них у реєстраційній службі Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, місце та дату розгляду даної справи, про що свідчить його особистий підпис від 31 жовтня 2015 року на поштовому повідомленні.

Представник відповідача Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області в судове засідання не з'явився, але до початку розгляди справи по суті 03 вересня 2015 року надали суду заяву, у якій просять суд розглянути справу без участі їх представника. Також у своєму листі зазначили, що сільська рада не має заперечень проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Представник відповідача Управління Держгеокадастру в Охтирському району Сумської області в судове засідання не з'явився, але до початку розгляди справи по суті 05 листопада 2015 року надали суду заяву, у якій просять суд розглянути справу без участі їх представника.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали даної цивільної справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства,.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії № НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 виконкомом Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після своєї смерті вона залишила заповіт, складений нею 08 травня 1998 року, посвідчений секретарем Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області, зі змісту якого вбачається наступне: ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_2 все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право.

ОСОБА_5 належать земельні ділянки загальною площею 0,48 га, з них: рілля - 0,19 га, рілля - 0,29 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області, що посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 89 від 25 квітня 1998 року, виданого на підставі рішення виконкому Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області від 10 лютого 1998 року за № 1, копія якого є у матеріалах даної справи.

Як вбачається з копії витягу з технічної документації по грошові оцінці земель, складеного Управлінням Держземагентства в Охтирському районі Сумської області 22 травня 2015 року за № 1189/03-15, нормативна грошова оцінка земельних ділянок загальною площею 0,48 га (рілля) станом на 2015 рік становить 15805 грн. 34 коп.

Судом було встановлено, що рішенням Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області від 10 лютого 1998 року за № 1 було затверджено площі земельних ділянок громадян, переданих у приватну і спільну власність та наданих у постійне користування на території сіл Довжик і Буро - Рубанівка Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області. Згідно пункту 361 Експлікації земель громадян, що є додатком до вказаного рішення сільської ради, площі земельних ділянок ОСОБА_5 є наступними: 0,214 га та 0,286 га.

Згідно Технічного звіту по складанню державних актів на право приватної власності на землю для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку і господарських будівель громадян с. Довжик Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області на Плані земельної ділянки землевласника ОСОБА_5 площі земельних ділянок зазначені наступні: угіддя - 0,214 га (рілля) та угіддя - 0,286 га (рілля).

Згідно листа Управління Держземагентства в Охтирському районі Сумської області від 12 червня 2015 року за № 29-28-0.1-1053/2-15 вбачається, що площа, зазначена у державному акті серії НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 89 від 25 квітня 1998 року, виданого на ім'я ОСОБА_5, не відповідає затвердженій площі рішенням Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області від 10 лютого 1998 року за № 1.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, судом було встановлено, що існує невідповідність площ земельної ділянки в державному акті серії НОМЕР_3, виданого на ім'я ОСОБА_5, та у рішенні виконкому Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області від 10 лютого 1998 року за № 1 про затвердження площ даної земельної ділянки ОСОБА_5, що унеможливлює позивача ОСОБА_2 здійснити оформлення права власності на вищезазначені земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до Ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до Ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно Ст. ст. 81, 126 Земельного Кодексу України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.

У відповідності до Ст. 152 ч.3 п. "а" Земельного кодексу України - захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав.

Згідно Ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до Ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 Ст. 317, ч. 2 і 3 Ст. 319 та ч. 1 Ст. 321 Цивільного кодексу України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 158 Земельного кодексу України передбачає, що судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно Ст. 116, 126 Земельного кодексу України, у редакції що діяв на момент видачі спірного державного акту на земельну ділянку, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, або за результатами аукціону.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за № 7 від 16 квітня 2004 року передбачено, що згідно зі статтею 158 Земельного кодексу України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян - заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядались вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі.

Згідно ч. 1, 2 Ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно Ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно Ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити повністю та визнати недійсним і скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 89 від 25 квітня 1998 року, на земельну ділянку загальною площею 0,48 га, з них: рілля - 0,48 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області; та визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,50 га, з них: рілля - 0,214 га, рілля - 0,286 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, в порядку спадкування після ОСОБА_5, смерть якої настала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ч. 4 Ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В силу ч. 1 Ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог статей 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України захисту в судовому порядку підлягає виключно порушене право особи.

Відповідно до Ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають Ст. ст. 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України.

При винесені рішення суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Суд при винесені судового рішення враховує, що згідно Ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд повинен з'ясувати чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити, або в позові відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись Ст. ст. 78, 81, 89, 120, 125, 126 Земельного кодексу України, Ст. ст. 377, 328, 356, 358, 392, 1216 Цивільного кодексу України, Ст. ст. 10, 60, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України , суд

Вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_2, представник по договору - адвокат Діброва Костянтин Юрійович, до Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області, Управління Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, скасування реєстрації державного акту, визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити повністю.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 89 від 25 квітня 1998 року, виданого на підставі рішення виконкому Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області від 10 лютого 1998 року за № 1, на ім'я ОСОБА_5 на земельну ділянку загальною площею 0,48 га, з них: рілля - 0,48 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області.

Скасувати державну реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 89 від 25 квітня 1998 року, виданого на підставі рішення виконкому Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області від 10 лютого 1998 року за № 1, на ім'я ОСОБА_5 на земельну ділянку загальною площею 0,48 га, з них: рілля - 0,48 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Довжицької сільської ради Охтирського району Сумської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,50 га, з них: рілля - 0,214 га, рілля - 0,286 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, в порядку спадкування після ОСОБА_5, смерть якої настала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Білера П.П.