АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/3315/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3330/15Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів Чічіля В.А., Кузнєцової О.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", треті особи ОСОБА_6, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дяченко Вячеслав Анатолійович про визнання договору іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати недійсним договір іпотеки від 20 серпня 2007 року, укладений між ним, ОСОБА_5 та ПАТ КБ «ПриватБанк» та зняти заборону відчуження нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, накладену на підставі оскаржуваного договору іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 20.08.2007 року, між ним, ОСОБА_5 та та ПАТ КБ «ПриватБанк», було укладено договір іпотеки. Вважає, що вказаний договір іпотеки не відповідає вимогам законодавства України, а дії ПАТ КБ «ПриватБанк» направлені на позбавлення його права власності на належне йому майно, оскільки жодних кредитних договорів, в тому числі і кредитний договір від 20.08.2007 року №PLLAGA00000096, відповідач з банком не укладав, а тому відсутні підстави для виникнення будь-яких зобовязань перед банком, зокрема за договором іпотеки.

Вказував, що в оскаржуваному договорі іпотеки сторонами фактично не визначено змісту, розміру основного зобовязання, відсутнє посилання на правочин, у якому встановлено основне зобовязання, а також не видано заставну.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме неврахування судом відсутності усіх істотних умов в оспорюваному договорі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 20.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №PLLAGA00000096, згідно умов якого останній отримав грошові кошти у розмірі 535 195,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,44% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення боргу 18.08.2017 року(а.с.45-47).

20.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_5 і ОСОБА_4(іпотекодавці) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А., та зареєстрований в реєстрі за №216 (а.с.10-15). Відповідно до умов договору іпотекодавці передали в іпотеку банку належне їм на праві спільної часткової власності майно - нежитлову будівлю (магазин) літ. «А-2», загальною площею 606,6 кв.м за адресою : АДРЕСА_1.

Відповідно до п.6 договору іпотеки: іпотекодавці з умовами Кредитного договору ознайомлені повністю та згодні.

Згідно п.7 договору іпотеки в забезпечення виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором Іпотекодавці надали в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), детальний опис зазначений у п.33.3 цього договору.

Згідно з п.33.1 договору іпотеки предметом цього договору є надання Іпотекодавцями в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.33.3 цього договору (далі Предмет іпотеки) в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_6

Відповідно до п.7.3 кредитного договору від 20.08.2007 року №PLLAGA00000096: забезпечення виконання Позичальником зобовязань за даним Договором виступає договір іпотеки (Нежитлова будівля (магазин) АДРЕСА_1. Згідно відмітки, згода на кредитному договорі за підписом ОСОБА_5, свідчить, що вона ознайомлена з самим змістом кредитного договору (а.с.47).

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 20.08.2007 року (а.с.48) ОСОБА_6 дав свою згоду на передачу в іпотеку його дружиною ОСОБА_5 нежитлової будівлі (магазину) АДРЕСА_1, придбаної за спільні кошти в період перебування в зареєстрованому шлюбі, в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору від 20.08.2007 року №PLLAGA00000096.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір іпотеки повно мірою відповідає вимогам чинного законодавства, а сторонами досягнуто згоди з приводу усіх істотних умов договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Позивачем у суді першої інстанції та апелянтом у суді апеляційної інстанції не було доведено недійсність укладеного 20 серпня 2007 року договору іпотеки.

Так, відповідно до ст.1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передали в іпотеку належне їм майно для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 перед ПАТ КБ «ПриватБанк», тобто виступили в ролі майнових поручителів. Таким чином, безпідставними є посилання апелянта на відсутність боргових зобов'язань з його боку перед ПАТ КБ «ПриватБанк», в обгрунтування недійсності договору іпотеки.

Окрім того, безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо не визначення основного зобов'язання у договорі іпотеки від 20 серпня 2007 року.

Так, договір іпотеки від 20.08.2007 року був підписаний ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що не заперечувалось ними. Це підтверджує їх ознайомлення та згоду з умовами оспорюваного договору у п.п. 6, 33.2. якого вказано, що іпотекодавці ознайомлені з умовами кредитного договору від 20.08.2007 року №PLLAGA00000096.

Доводи апелянта щодо відсутності заставної за оспорюваним договором не впливають на його дійсність.

Так, відповідно до п. 4 ст. 18 ЗУ «Про іпотеку» істотною умовою договору іпотеки є посилання на видачу заставної або її відсутність.

Оскаржуваний договір іпотеки п.5 містить посилання на видачу заставної, а отже вимоги ст. 18 ЗУ «Про іпотеку» були дотримані.

Не видача заставної за договором може бути розглянута як порушення його умов, але не як підстава для його недійсності.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ПАТ КБ «ПриватБанк» досягли згоди щодо усіх істотних умов договору іпотеки, а отже він вважається укладеним.

При цьому відсутність державної реєстрації в Державному реєстрі іпотек, може мати значення при реалізації умов договору в частині визначення взаємних прав і обов'язків за договором, проте, з огляду на положення ст. 215 ЦК Цкраїни, не є підставою для визнання договору недійсним.

Інших доводів, які б впливали на висновки суду або вказували на їх помилковість, апелянтом не надано.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді В.А. Чічіль

О.Ю. Кузнєцова

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: