№621/1683/15-ц
13 жовтня 2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Вельможної І.В.,
за участю: секретаря судового засідання - Акулової А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Змієві Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку,
14 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, будинком № 6 по вул. Крилова в с. Федорівка Зміївського району Харківської області та зняття його з реєстраційного обліку.
На обґрунтування позову зазначила, що вона є власником вищезазначеного житлового будинку, в якому зареєстрований відповідач, однак фактично за вказаною адресою ніколи не проживав, місце його перебування взагалі невідоме.
Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, з підстав, зазначених вище. Просить справу розглянути за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до положення ч. 9 ст. 74 ЦПК України.
Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі.
Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача ОСОБА_2, який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується оголошенням у пресі.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, входячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу ОСОБА_1 належить на праві власності будинок № 6 по вул. Крилова в с. Федорівка Зміївського району Харківської області. ( а.с. 5)
Вказаний будинок в комунальному підприємстві «Зміївське бюро технічної інвентаризації» зареєстрований на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 7)
З довідки № 1784, виданої 15 червня 2015 року виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім неї, за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (мати), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, стороння особа ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4/ (а.с. 9)
Відповідно до акту обстеження будинку № 7 по вул. Крилова в с. Федорівка Зміївського району Харківської області від 10 червня 2015 року, складеного за участю депутата Бірківської сільської ради ОСОБА_5, за адресою с. Федорівка Зміївського району Харківської області, вул. Крилова, буд. № 6, ОСОБА_2 не проживає та ніколи не проживав. ( а.с. 8)
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Нормою статті 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь - які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 не проживає за адресою реєстрації понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, добровільно залишив будинок, фактично мешкає за іншою адресою, тобто обрав інше постійне місця проживання, не приймає участі в утриманні спірного житла та оплаті комунальних послуг за користування ним, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1
Відповідно до частини п'ятої статті 124 і частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.
Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підстав заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть.
З аналізу вищезазначених норм випливає, що рішення суду в частині визнання відповідача таким, що втратили право користування жилим приміщення підлягає виконанню відділом Зміївського районного сектору державної міграційної служби України у Харківській області без додаткового вирішення питання про зобов'язання зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в судовому порядку.
Таким чином, позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково, визнавши відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 319,320,405 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-216 224-226 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування будинком № 6 по вул. Крилова в с. Федорівка Зміївського району Харківської області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: