1Справа № 335/4653/15-ц 2/335/1396/2015
14 вересня 2015 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Калюжної В.В., при секретарі Марусій І.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового приміщення та зняття з реєстрації,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення з житлового приміщення та зняття з реєстрації відповідача, за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.08.2011 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.11.2014 року вона є власницею квартири АДРЕСА_2.
В зазначеній спірній квартирі проживає та зареєстрована відповідач та її діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з лютого 2014 року проживає разом з батьком, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка з лютого 2015 року поміщена в спеціальну установу „Сонечко.
Відповідач проживає в спірній квартирі, веде аморальний образ життя, не працює, не має документів (паспорту) та не бажає їх поновлювати, організувала притон для вживання наркотичних засобів, у звязку з чим була засуджена Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 25.09.2014 року. Крім того, відповідач не сплачує комунальні послуги, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 8500 грн.
Позивач посилаючись на те, що вона має намір проживати в спірній квартирі, однак не може реалізувати свої права, як власник квартири, оскільки в зазначеній квартирі проживає відповідач по справі, що перешкоджає їй у користуванні та розпорядженні її квартирою, просить позов задовольнити та виселити ОСОБА_2 з зазначеної квартири та знати її з реєстрації за вказаною адресою.
Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Згідно раніше наданих пояснень позов підтримала на підставах, викладених у ньому.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила.
У звязку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.08.2011 року № 2-1530, виданого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_2, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.11.2014 року № 3-330, виданого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою інша 1/2 частина квартири АДРЕСА_2.
Відповідно до довідки № 8121 від 10.06.2015 року, виданої МКП „Основаніє, в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
У відповідності до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчинити щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Проте, позивач не може реалізувати свої права, як власник квартири, оскільки в зазначеній квартирі проживає відповідач по справі, чинить перешкоди власнику у користуванні, розпорядженні та володінні своєю квартирою, використовує квартиру не за призначенням, веде аморальний спосіб життя, не працює, не має документів (паспорту) та не бажає їх поновлювати, організувала притон для вживання наркотичний засобів, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями допитаної у судовому засіданні 03.09.2015 року свідка ОСОБА_5
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2014 року відповідач ОСОБА_2 була визнана винною та засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, а саме надання приміщення квартири, в якій вона мешкає, за адресою: м.Запоріжжя, вул. Правди, б. 59/26 для вжиття особливо небезпечного наркотичного засобу.
Згідно характеристики від 21.04.2015 року, виданої МКП „Основаніє відносно ОСОБА_2, за час проживання останньої за адресою: АДРЕСА_1, неодноразово надходили скарги на її аморальний образ життя, зі слів сусідів, її відвідують неадекватні молоді люди, бють вікна у підїзді, кричать, в наслідок чого мешканці по вечорам бояться виходити на вулицю. Належної уваги своїм дітям ОСОБА_2 не надає, у звязку з чим сина забрав колишній співмешканець, доньку забрала соціальна служба.
Відповідно до висновку акта від 07.09.2015 року складеного МКП „Основаніє, квартира АДРЕСА_4 знаходиться в антисанітарному стані та потребує капітального ремонту.
Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
На підставі ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до положення ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особисто проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Частина 1 ст. 383 ЦК України, передбачає, що власник житлового будинку квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 116 Житлового кодексу України, передбачає, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення та відповідно до ч. 3 вище зазначеної статті Житлового кодексу України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
На підставі викладеного, а також з урахування того що, відповідач не є власником спірної кварти та здійснює перешкоди позивачу як власнику квартири АДРЕСА_4 в користуванні та розпорядженні своїм майном, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягаю задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60‚ 169, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового приміщення та зняття з реєстрації задовольнити.
Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення та зняти з реєстраційного обліку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В.Калюжна