Справа № 758/2981/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року суддя Подільського районного суду м.Києва Богінкевич С. М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві про витребовування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, однак, дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що вона (позовна заява) подана з порушенням вимог чинного цивільно-процесуального законодавства, які ставляться до її форми та змісту, а тому підлягає залишенню без руху для усунення недоліків, виходячи з наступних підстав.

Стаття третя ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЦПК України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється, з дотриманням порядку, встановленого частинами другою і третьою статті 11-1 цього Кодексу, та не пізніше наступного дня передається визначеному судді.

Статті 119 та 120 ЦПК України встановлюють обов'язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов'язок дотримання яких покладається на позивача.

Так стаття 119 ЦПК України, визначає, що позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Пленум Верховного Суду України в п. 7 своєї Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Незважаючи на вимоги вищезазначених норм цивільно-процесуального Закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, позивачем в своєму позові не викладено обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги про повернення свого майна з чужого незаконного володіння, оскільки із змісту позовної заяви вбачається, що вказані речі (гладкоствольна мисливська рушниця) були придбані у шлюбі з відповідачем.

Доказів, які б свідчили про неможливість отримання даної інформації до суду не надано. У разі виникнення складнощів в отриманні належних та допустимих доказів, які б дали можливість позивачеві обґрунтувати заявлені вимоги, позивач у відповідності до ст. 137 ЦПК України повинен подати до суду відповідні докази.

Також, слід зазначити, що позивачем не обґрунтовано нормами матеріального та процесуального права підстави для пред'явлення позовних вимог до Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві.

Крім того, слід зазначити, що зміст позовних вимог не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, у зв'язку з чим позивачу необхідно визначити правильний спосіб захисту своїх порушених прав у відповідності до вимог цивільно-процесуального Законодавства України, оскільки не зрозуміло на підставі якої норми законодавства або договору передбачено вказаний обов'язок відповідача - Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

З документів, доданих до позовної заяви вбачається, що позивачем сплачений судовий збір у розмірі 430 грн. лише за вимогу майнового характеру, при цьому, ціна позову останнім взагалі не визначена. Крім того, слід зазначити, що копія документу (чек №3754 від 25.07.2008 року), долученого до позовної заяви у підтвердження вартості спірного майна нечитабельна, а тому суд позбавлений можливості визначитись у змісті позовних вимог та обставинах, якими вони обґрунтовуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» - у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або, якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Таким чином, якщо позивач самостійно не визначить ціну позову та не надасть документи, які дозволять встановити таку ціну, суд наділений правом попередньо визначити розмір судового збору в межах максимальної ставки, встановленої Законом України «Про судовий збір» з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої у процесі розгляду справи.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12 своєї Постанови від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснив, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону N 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Незважаючи на вимоги вищезазначених норм цивільно-процесуального Закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, позивачем в поданій до суду позовній заяві об'єднано позовні вимоги як майнового так і немайнового характеру (витребовування майна з чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити дії), однак не надано до суду документ, що підтверджує сплату судового збору за пред'явлення вимог немайнового характеру в розмірі встановленому ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 243, 60 грн.).

За таких обставин приходжу до висновку про необхідність залишення матеріалів позовної заяви без руху та надання строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч.2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч.5 ст.121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст.119-120 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві про витребовування майна з чужого незаконного володіння - залишити без руху, надавши заявнику строк 5 днів з дня отримання копії даної ухвали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Зобов'язати позивачку при поданні до суду матеріалів для усунення недоліків заяви, надати докази в підтвердження дати отримання ухвали про усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяС. М. Богінкевич