н/п 2/490/3495/2015 Справа № 490/6153/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 листопада 2015 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Гнудковій Є.С.,

за участю представника позивача , відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиті послуги теплопостачання,

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2015 р. ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за спожиті послуги теплопостачання.

Позивач вказує на те, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» до квартири відповідачів подаються послуги з централізованого опалення та підігріву питної води. Відповідачі зобовязані своєчасно в строк до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплачувати отримані послуги теплопостачання. Проте відповідачі не виконували свої обовязки, своєчасно не сплачували за послуги з теплопостачання в повному обсязі, у звязку з чим за період з листопада 2008 року по листопад 2009 року за спожиті послуги утворилась заборгованість в сумі 1089,89 грн. Посилаючись на наведене та на положення ст.ст.64, 67, 68 ЖК, ст.ст. 509, 510, 526, 530 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів у солідарному порядку зазначену суму заборгованості за спожиту теплову енергію, а аткож відповідно до ст. 625 ЦК України 837 грн. 39 коп. Збитків від інфляції та 198,75 грн трьох відсотків річних, а всього рахом 2126 , 03 грн. .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Суду пояснила, що позивачем не пропущений строк позовної давності на звернення до суду з заначеним позовом, оскільки він переривався поданням до суду заяви про видачу судового наказу, а після його скасування позщивачем був дотриманий трирічний строк на подачу даного позову.

Відповідачка ОСОБА_2А, в судове засідання не зявилась, надала суду письмові заперечення. Проти позову заперечує з тих підстав, що в період виникнення заборгованості вона не була зареєстрована за зазначеною адресою і перебувала на навчанні в м.Києві, отже не є солідарним боржником за даним зобов'язанням.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, заявила про застосування строку позовної давності . Як зазначає відповідачка, перебіг строку позовної давності повинен обчислюватися з 26 .11.2009 року, заяву про видачу судового наказу позивачем до суду було подано 25 жовтня 2011 року, який в подальшому за її заявою було скасовано судом 18.10.2013 року . У вересні 2014 року вона дізналася, що позивач звертався до суду з цими самими вимогами в позовному провадженні, проте надава суду заяву про залишення позову без розгляду. За такого, загальний трирічний строк позовної давності сплив 25.10.2014 року, що є підставою для відмови у позові.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідачі проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 та є споживачами послуг з теплопостачання, які надавав за цією адресою позивач ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» - до 26 листопада 2009 року ( відповідно до рішення виконкому Миколаївської міської ради від 25.09.2009 № 1751).

Відовідно до Довідки ТОВ ЖЕК Забота від 15.11.2012 року, за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1, як відповідальний наймач , та ОСОБА_2, яка була прописана з 1992 року і виписана на навчання з 19.08.2005 року . Прописана повторно з 05.08.2010 року.

Згідно ст.ст. 64, 67, 68 ЖК, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 23 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживач зобовязаний своєчасно, в установлений договором чи законом термін оплачувати надані послуги, повнолітня члени сім'ї наймача несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають з договору найму житлового приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що споживачі свої зобовязання виконують неналежним чином, в звязку з чим мають перед позивачем заборгованість за надані послуги, яка за період з 01 листопада 2008 року до 01 грудня 2009 р. складає 1089,89 грн.

В звязку з несвоєчасним виконанням зобов'язань, позивачем нараховані у відповідності до вимог ст.ст. 625 ЦК України за період з 01.12.2008 року по 01 травня 2015 року індексація інфляції суми боргу у розмірі 837,39 грн. та три відсотки річних в розмірі 198,75 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому докази повинні відповідати вимогам належності та допустимості (суд не бере до уваги докази, які одержані з порушення порядку, встановленого законом, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами), також кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд не може взяти до уваги посилання відповідачки на те, що договір на надання послуг з позивачем вона не підписувала, оскільки на її імя був відкритий особовий рахунок для виконання розрахунків за теплову енергію, надана розрахункова книжка, за якою вона частково оплачувала послуги з теплопостачання, вомоу числі і за рішенням суду за попередній період. В установленому законом порядку від надання таких послуг відповідачі не відмовлялися.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону України обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

У зв'язку з наведеними доводи відповідачкип ОСОБА_1 на відсутність договору з постачальником послуг з теплозабезпечення не є підставою для несплати наданих і отриманих нею послуг з теплопостачання.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-59 цс 13 від 30 жовтня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, суд за заявою відповідачів застосовує строк позовної давності, передбачений ст.. 257 цього Кодексу.

У ч. 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи, що судовий захист позивача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, тому подання КП теплових мереж заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває позовну давність.

Крім того, переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи № 2-н-3509/11, 28 жовтня 2011 року ОКП Миколаївоблтеплоенерго звернулося до Центрального районного суду м.Миколаєва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3М, та ОСОБА_2 боргу за спожиті послуги теплопостачання у сумі 1089,89 основного боргу за період з 01.11.2008 року по 01.12.2009 року., 219,29 індексації та 81,58 три проценти річних за період з 01.11.2008 року по 01.04.2011 року.

04 вересня 2012 року був виданий судовий наказ про стягнення зі ОСОБА_3М, та ОСОБА_2 зазначеної суми боргу в солідарному порядку.

За заявою відповідачів від 12.07.2013 року ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 18 жовтня 2013 року вказаний судовий наказ було скасовано і розяснено стягувачу його право при наявності до того підстав на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи № 490/9677/14-ц, 31 липня 2014 року ОКП Миколаївоблтеплоенерго звернулося до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3М, та ОСОБА_2 боргу за спожиті послуги теплопостачання у сумі 1089,89 основного боргу, 336,80 індексації та 168,80 три проценти річних за період з 01.11.2008 року по 01.06.2014 року.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2014 року за заявою позивача про залишення даної позовної заяви без розгляду , позовна заява повернута позивачеві. Колпію ухвали з матеріалами і додатками до позовної заяви предстаник позивача отримав, як зазначено на супровідноми листі суду, 03 листопада 2014 року.

Після цього, позивач лише в червні 2015 року звернувся до суду з цими самими позовними вимогами.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ст. 265 ЦК України , залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк позовної давності за даними вимогами позивача сплив 28 жовтня 2014 року ( три роки з дати звернення до суду з заявою про видачу судового наказу).

За положеннями ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За ч. 5 ст. 267 цього Кодексу , якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проте з заявою про поновлення строку позовної давності позивач до суду не звертався, про таке не заявляв, навпаки не вважав цей строк пропущеним, що унеможливлює розгляд судом цього питання.

Крім того, самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2, є відсутність її реєстрації та проживання за вказаною адресою в період з листопада 2008 року по грудень 2009 року, що підтверджується письмовими матеріалами справи (довідка про склад сімї, реєстрація в гуртожитку за місцем навчання на денній формі в вищому учбовому закладі в м.Києві) . За такого, відсутні підстави для покладення на ОСОБА_4 солідарного обов'язку сплатити зазначену заборгованість за послуги з теплопостачання.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» не підлягає задоволенню- в звязку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача не підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір.

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Гуденко О.А.