Справа № 581/850/15-ц
Провадження № 2-о/581/30/15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2015 року смт. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Бутенка Д.В., при секретарі судового засідання Голодної М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Липова Долина цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Липоводолинська районна державна нотаріальна контора Сумської області, про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, яку мотивувала тим, що 06 грудня 1999 року помер ОСОБА_2, який проживав спільно з заявницею в с. Мельники по вул. Польова,9, Липоводолинського району Сумської області. Після смерті цього чоловіка залишилася спадщина у вигляді земельного паю, яка перебувала у колективній власності КСП «Великий Жовтень» на території Липоводолинського району Сумської області, і який належав спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на його імя. За свого життя ОСОБА_2 заповіту не склав. Заявниця по справі вважає себе єдиним спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті спадкодавця. Зі своїм фактичним чоловіком в незареєстрованому шлюбі вона прожила більше пяти років до дня його смерті, а саме з вересня 1991 року і по день його смерті, при цьому кожен мав різні прізвища. Протягом цих років вони з ним проживали однією сімєю, вели спільне господарство. При зверненні до нотаріальної контори для вирішення питання про спадкування земельного паю, їй нотаріус повідомив, що оскільки у неї та померлого різні прізвища і вони не перебували в зареєстрованому шлюбі, то не прослідковуються їх сімейно-шлюбні відносини, і порекомендував звернутися до суду. Тому заявниця просила суд встановити факт її проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 протягом часу з 01 вересня 1991 року по 06 грудня 1999 року.

Представник заявника за довіреністю ОСОБА_3 вищевказану заяву підтримав в повному обсязі та суду пояснив про те, що його довірительниця та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебували, проте жила разом однією сімєю близько 13 років, спільно вели домашнє господарство, один одного підтримували, спільних дітей не мали, бо почали разом жити вже у достатньо похилому віці; до того як вони почали жити разом, кожен із фактичного подружжя раніше перебували у шлюбі, проте останні були розірванні в установленому порядку або припинені внаслідок смерті одного з подружжя.

Представник Липоводолинської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував.

Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника заявниці, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 помер 06 грудня 1999 року у віці 70 роки в с.Мельники Липоводолинського району Сумської області внаслідок хронічної хвороби бронхів (а.с.31).

Свідок ОСОБА_4 суду показала про те, що вона є сусідкою заявниці по місцю її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, і підтвердила факт безпосереднього проживання заявниці однією сімєю з ОСОБА_2 протягом девяти років до дня смерті останнього в с.Мельники Липоводолинського району Сумської області. Під час проживання разом заявниця та ОСОБА_2 працювали у колгоспі «Великий Жовтень», потім по досягненню пенсійного віку почали спільно і постійно вести домашнє господарство (засаджували город, тримали свиней і корову, птицю), один одного підтримували як чоловік та жінка. Рідна сестра померлого померла раніше свого брата також в с.Мельники, батьки ОСОБА_2 померли раніше і його не пережили. Свідок ОСОБА_5, як сусід заявниці, додатково суду підтвердив те, що ОСОБА_2 разом із ОСОБА_1 з початку 1991 року почали проживати однією сімєю під час ще роботи в колгоспі «Великий Жовтень», вони вели домашнє господарство, підтримували один одного в побуті та в житті, спільно проживали в одному жилому будинку в с.Мельники. Ці свідки також підтвердили те, що на фотокартках приєднаних до матеріалів справи, виготовлених у середині 1990-х років минулого століття, зображені заявниця та ОСОБА_2 у своєму спільному подвірї, при веденні домашнього господарства та при святкуванні Пасхи приблизно у період часу 1996-1997 років (а.с.39).

Довідковими даними Підставською сільською радою Липоводолинського району Сумської області, наявними в матеріалах справи, підтверджено факт проживання заявниці з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу протягом 8 років, а також проведення нею поховання її фактичного чоловіка (а.с.5,7).

За повідомленням Липоводолинської районної державної нотаріальної контори від 03 вересня 2015 року № 959/01-16 після смерті ОСОБА_2 спадкова справа за заявами спадкоємців померлого у даній нотаріальній установі не заводилась, заповіт від його імені у цій нотконторі не посвідчувався (а.с.17). Згідно із фотокопії погосподарської книги на домоволодіння № 09, яке розташоване за адресою в с. Мельники Липоводолинського району Сумської області, по вул. Польова, 9, за даними погосподарської книги обліковувалось за померлим ОСОБА_2 та в якому ОСОБА_1 рахувалась як фактична дружина власника будинку (а.с.8,9).

Судом не встановлена наявність інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2 (по місцю народження та реєстрації померлого ОСОБА_2П.) (а.с. 17). За даними системи ДРАЦСГ актові записи про реєстрацію шлюбів заявниці з іншими чоловіками та померлого з іншими жінками відсутні, як і відсутні дані про актові записи про народження дітей заявницею від ОСОБА_2 (а.с.19,30,42).

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів випливає висновок про те, що вже з вересня 1991 року і по 06 грудня 1999 року (по день смерті ОСОБА_2П.) останній та заявниця проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу, ведучи спільне господарство, маючи спільний побут, зовнішньо проявляючи ознаки подружніх відносин перед третіми особами (сусідами та іншими односельчанами). Підстав ставити під сумнів показання двох вищевказаних свідків суд не вбачає, оскільки вони є узгодженими між собою, містять посилання на джерела обізнаності щодо обставин спільного проживання однією сімєю заявниці та померлого протягом вказаного вище періоду часу.

Окремо слід зазначити те, що Цивільним кодексом УРСР 1963 року не було визначено право на спадкування за законом особами, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини. До кола осіб, що є спадкоємцями за законом ОСОБА_2 у даній справі відповідно до цього Кодексу, ОСОБА_1 не належила. З досліджених доказів у даній справі вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 інші спадкоємці з ним не проживали і в розумінні ст.ст.548,549 ЦК УРСР осіб, які прийняли спадщину, після смерті вказаного спадкодавця судом не встановлено, в силу фактичної відсутності останніх. Зі змісту абзацу першого пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003 року, згідно з яким правила книги шостої Цивільного кодексу України 2003 року застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання чинності цим кодексом, тобто з 01 січня 2004 року, а також якщо спадщина, яка відкрилася, не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, що саме і встановлено у даній справі (а.с.8,9,20).

Процесуальним законом, зокрема ст.ст.234 ч.2 п.5, 256 ч.1 п.5 ЦПК України, передбачена можливість встановлення в судовому порядку фактів, що мають юридичне значення, в тому числі і факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Розглядаючи справу в межах заявленої вимоги, суд вважає, що встановлення зазначеного вище факту має юридичне значення для заявниці, оскільки метою встановлення цього юридичного факту є оформлення її права на спадщину за законом. Ухвалення судом рішення про встановлення вищевказаного юридичного факту проживання заявниці однією сім'єю зі спадкодавцем протягом принаймні п'яти років до часу відкриття спадщини, ОСОБА_1 матиме право на спадкування, незважаючи на те, що факт відкриття спадщини і проживання однією сім'єю мали місце під час дії ЦК УРСР.

Керуючись ч.1 ст.257, п.5 ч.1 ст.256, ст. 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Установити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, померлим 06 грудня 1999 року, протягом періоду часу з 01 вересня 1991 року і по день його смерті, тобто по 06 грудня 1999 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д. В. Бутенко