У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки цей строк вона пропустила з поважної причини, а саме, знаходилась у відрядженні за кордоном до травня 2015 року, до нотаріуса із заявою про прийнятті спадщини звернулася 15 червня 2015 року. Позивачка зазначила, що з 2006 року перебуває за межами території України в Італії, так як там працює. Дізнавшись по телефону він сина, що померла її мати, 26 жовтня 2014 року приїхала до Тернополя на похорони та перебувала у місці Тернополі близько місяця, після чого повернулася до Італії. Про існування заповіту їй було відомо, усі документи на спадкове майно знаходилися у неї, проте не подала своєчасно заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини через свою юридичну необізнаність.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 10 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на обставини та докази по справі, просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 10 вересня 2015 року, не передаючи справу на новий розгляд ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, в повному обсязі з'ясував всі обставини по справі, перевірив обґрунтування позовних вимог та заперечення проти позову, дав їм належну оцінку, вірно визначився з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, вірно застосував норму матеріального права і обґрунтовано дійшли висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі скаржниця не зазначає норма процесуального права була порушена судами попередніх інстанцій та яка норма матеріального права неправильно застосована судами.

Згідно з положеннями ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову суди встановили, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини без поважної причини. Про смерть матері вона знала, приїздила на її похорони та перебувала у м. Тернопіль близько місяця. Про існування заповіту їй також було відомо.

Висновки судів попередніх інстанцій підтверджені у касаційній скарзі скаржницею і доводи касаційної скарги висновки судів не спростовані.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року № 6-85 цс12.

Встановлено судами, та не заперечується позивачкою, що остання, як спадкоємець, знала про смерть матері, приїздила на її поховання та знаходилася у м. Тернополі близько місяця, знала про заповіт, а тому мала можливість звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Позивач не зазначила та не довела поважну причину пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Із оскаржуваних судових рішень вбачається, що вони відповідають вимогам матеріального й процесуального права, а викладені в касаційній скарзі доводи висновків суду першої та апеляційної інстанції не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Доводи касаційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ч.4 п.5 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В. Попович