АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Кравець В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого Кравець В.А.,

суддів Пікуль А.А., Шиманського В.Й.

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 рокупредставник позивача звернувся в суд із позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №60251 від 01 серпня 2007 року, укладеного між AT «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Івановою Л.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3717, а саме: квартиру, загальною площею 33,8 кв. м., житловою площею 18,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить Іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.07.2002 р. Дев'ятою Київською нотаріальною конторою за р. №1-2856. Встановити спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності, проведеною відповідно до законодавства. З вартості реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 26 149,32 доларів США, з яких: 23 294,07 доларів США - кредитна заборгованість; 2 855,25 доларів США - заборгованість по процентам; та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 13 215,46 грн., з яких: 5 801,65 грн. -пеня за прострочення сплати кредиту; 7 413,81 грн. - пеня за прострочення сплати процентів та вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у зв'язку з невиконанням умов договору кредиту, утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» -ПетрушоваС.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що суд ухвалив його з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не змінюють, не припиняють дію та не скасовують норм матеріального права щодо обов'язковості виконання зобов'язань та настання передбачених законом і/або договором наслідків у разі їх не виконання.

Крім того, введений Законом мораторій з урахуванням обраного в даній справі способу звернення стягнення на предмет іпотеки (проведення прилюдних торгів в межах виконавчого провадження) підлягає застосуванню лише на стадії виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач ОСОБА_5 проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що розмір заборгованості за кредитним договором, який має бути погашений за рахунок іпотечного майна, є неспівмірними з вартістю цього майна на час розгляду справи, строк дії договору на час розгляду справи не закінчився, спірне майно є постійним місцем проживання відповідачки ОСОБА_1, заявлені позивачем вимоги є передчасними.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов, не з'ясувавши дійсні обставини спору, не перевіривши доводи і заперечення сторін та без належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм матеріального та процесуального права є підставою відповідно до ст. 309 ЦПК України до скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Судом встановлено, що 01.08.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк надав кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 67000,00 дол. США на строк до 01.08.2017 зі сплатою процентів за їх користуванням у розмірі 13,2% річних.

Розділом 6 кредитного договору передбачено право банку вимагати від ОСОБА_2 дострокового виконання по договору, у разі не усунення порушень зобов'язань за договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вимоги банку.

В забезпечення зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором №0 між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 01.08.2007 №60251, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., за яким відповідачка передала позивачу в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1

Згідно п. 2.1.1 договору іпотеки від 01.08.2007 №60251 сторонами погоджено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

Банк виконав свої зобов'язання за договором та надав кредитні кошти, проте, Власов умови договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 26.03.2015 року складається з: кредитної заборгованості - 23294,07 дол. США, заборгованості по процентам - 2855,25 дол. США, пеня за прострочення сплати кредиту - 5801,65 грн., пеня за прострочення сплати процентів - 7413,81 грн.

На виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» позивачем на адресу відповідача направлено письмову вимогу від 17.12.2014 №30-11/20528 про усунення порушення основаного зобов'язання, проте на час розгляду справи зазначені порушення не усунені, заборгованість за кредитним договором від 01.08.2007 №0 не погашена.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як роз'яснено у п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України ).

Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав та вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю.

Суд у порушення ст. ст. 214 ЦПК України зазначене не взяв до уваги та вважаючи вартість іпотечного майна неспівмірною з розміром заявленої кредитної заборгованості, виходив з ціни іпотечного майна станом на момент укладення договору іпотеки, не врахував, що станом на момент звернення ПАТ «УкрСиббанк» до суду з позовом жодної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності не проводилось, його вартість не визначалась.

До того ж, у разі, якщо вартість іпотечного майна перевищує розмір кредитної заборгованості, відповідно до вимог чинного законодавства решта коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки, повертається іпотекодавцю.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з вирішенням спору по суті.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зокрема, за ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права та обов'язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

За ст. 33 Закону України «Про іпотеку» невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналогічні вимоги містять договори кредиту та іпотеки, укладені між сторонами.

Отже підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов'язань з боку боржника.

Таким чином, надавши оцінку доказам та виходячи з обставин справи та їх доведеності, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позову у спосіб, який передбачений законом та договором іпотеки.

Відповідно до п. 1.4. Договору іпотеки відповідачем передано в іпотеку наступне нерухоме майно - квартиру, загальною площею 33,8 кв. м., житловою площею 18,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить Іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 18.07.2002 p. Дев'ятою Київською нотаріальною конторою за р. №1-2856.

7 червня 2014 року набув чинності Закон № 1304-VII, згідно з пунктом 1 статті 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Проте за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Разом з тим, мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі від 25 березня 2015 року.

Так, відповідач не є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», належна їй квартира має загальну площу 33, 8 кв.м., іншого нерухомого майна у власності відповідача не встановлено, а згоди на примусове стягнення заборгованості на предмет іпотеки вона не надавала.

Отже, рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону № 1304-VІІ.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову частково.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № НОМЕР_1 від 01 серпня 2007 року, укладеного з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», в розмірі 26 149,32 доларів США (двадцять шість тисяч сто сорок дев'ять доларів США 32 центи), що за курсом НБУ станом на 26.03.2015 року становить 614 529,91 грн. (шістсот чотирнадцять тисяч п'ятсот двадцять дев'ять грн.. 91 коп.), з яких: 23 294,07 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.03.2015 року становить 547 429,26 грн. - кредитна заборгованість; 2 855,25 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.03.2015 року становить 67 100,66 грн. - заборгованість по процентам; заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 26.03.2015 року, що складає 13 215,46 грн. (тринадцять тисяч двісті п'ятнадцять грн. 46 коп.), з яких: 5 801,65 грн. -пеня за прострочення сплати кредиту; 7 413,81 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №60251 від 01 серпня 2007 року, укладеного між AT «УкрСиббанк» (61050, м. Харків, проспект Московський, 60, рахунок №0113 в AT «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, ідентифікаційний код 09807750) та ОСОБА_1 (місце проживання: 03151, АДРЕСА_2; ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №3717, а саме: квартиру, загальною площею 53,8 кв. м., житловою площею 18,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.07.2002 р. Дев'ятою Київською нотаріальною конторою за р.№1-2856,шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на стадії його оцінки та проведеною відповідно до законодавства.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України відстрочити виконання судового рішення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-VIІ

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 5487,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді