Справа № 351/1162/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого- судді Бельмеги М.В.,

секретаря Борисової О.М.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представник третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Косів цивільну справу за заявою приватного підприємства «Кедр» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Снятинського районного суду від 08.12.2014 року в справі № 351/1162/14-ц за позовом приватного підприємства «Кедр» до ОСОБА_4, Снятинської міської ради, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами,посилаючись на те, що відмовляючи у задоволенні позову Снятинський районний суд вказав, що посилання позивача на те, що прибудова є самочинною не заслуговує на увагу так, як вона узаконена Свідоцтвом на право власності та договором дарування, а також суд не може взяти до уваги посилання позивача на документи із Трудового архіву оскільки вони не є правовстановлюючими і в них по різному вказана площа приміщення: 143,7 м. кв. і 172,1 м. кв.

Рішення суду першої інстанції залишено без зміни ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 лютого 2015 року. При цьому, даючи правову оцінку оскаржуваного Свідоцтва апеляційний суду вказав, що воно видавалося на підставі рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради № 30 від 26 лютого 2009 року, у відповідності до якого спірне приміщення передавалося ОСОБА_4 у власність у вказаних у Свідоцтві розмірах.

4 червня 2015 року, представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 звернулася до Снятинського РВ УМВС із заявою в якій стверджувала, що земельна ділянка ГШ «Кедр» набута злочинним шляхом в результаті фальсифікації вихідної документації при виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку. Із вказаної заяви, стало відомо, що рішенням виконавчого комітету Снятинської міської ради № 182 від 5 листопада 1993 року МП «Україна-бізнес» надано дозвіл на добудову складського приміщення по вул. Шевченка, 65 «а» у м. Снятин, яке і було предметом спору по справі № 351/1162/14-ц, а 15 лютого 1996 року, відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного із представництвом РФДМУ, МП «Україна-бізнес» набула спірне приміщення у власність. Однак, а ні назване рішення, а ні договір купівлі-продажу для ознайомлення позивачу не надавалося.

З цього приводу, 15 липня 2015 року він звернувся з відповідним запитом до Архівного відділу Снятинської РДА та Трудового архіву Снятинського району про виготовлення і видачу копії вищевказаних рішень та договору купівлі-продажу.

21 липня 2015 року, він отримав копію рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради народних депутатів № 182 від 5 листопада 1993 року, із якого слідує, що МП «Україна-бізнес» отримала дозвіл на добудову складського приміщення по вул. Шевченка, 65 у м. Снятин «погодивши попередньо добудову з районною архітектурою», а 30 липня 2015 року він отримав копію договору купівлі-продажу від 15 лютого 1996 року.

Рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради народних депутатів № 182 від 5 листопада 1993 року і договір купівлі-продажу від 15 лютого 1996 року в ході попередніх судових засідань по справі № 351/1162/14-ц не досліджувалися і не оцінювалося, оскільки відповідачі по справі свідомо замовчували факт їх наявності. В той же час, названі рішення та договір мають істотне значення для правильної оцінки фактичних і правових обставин справи № 351/1162/14-ц, оскільки:

- в якості однієї з підстав для відмови в позові, суд називає відсутність правовстановлюючих документів, які б достовірно визначали площу будівлі набуту у власність МП «Україна-бізнес». З цього приводу слід вказати, що згідно із Правилами державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичиних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, які були чинними станом на 15 лютого 1996 року, документи, що посвідчуються, державними нотаріальними конторами в тому числі договори купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, відносяться до правовстановлюючих. Тобто, договір купівлі-продажу від 15 лютого 1996 року, є правовстановлюючим документом на відсутність якого вказував суд і дає можливість точно встановити площу будівлі, тобто по новому оцінити обставини справи;

- рішенням виконавчого комітету Снятинської міської ради народних депутатів № 182 від 5 листопада 1993 року, на МП «Україна-бізнес» покладено зобов'язання щодо погодження добудови складського приміщення із «районною архітектурою». Отже, законність оформлення права власності на спірне складське приміщення прямо залежить від виконання МП «Україна-бізнес» вимог вищевказаного рішення.

З огляду на вказане рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради народних депутатів № 182 від 5 листопада 1993 року та договір від 15 лютого 1996 року, мають всі ознаки нововиявлених обставин , оскільки, не були відомі позивачу на час розгляду справи № 351/1162/14-ц, входять до предмету доказування і впливають на висновок суду про права та обов'язки учасників процесу.

Зокрема, рішенням виконавчого комітету Снятинської міської ради № 30 від 26 лютого 2009 року, за ОСОБА_4 оформлено право власності на нежитлове приміщення по вул. Шевченка,65 «а» у м. Снятині. Рішення приймалося на підставі заяви ОСОБА_4, в якій він просив оформити право власності на майно на підставі рішення виконавчого комітету № 86 від 22 квітня 2008 року. Тобто, мова іде про майно, яке належало МП «Україна-бізнес». При цьому, рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради № 30 від 26 лютого 2009 року не визначає а ні переліку майна, а ні площі приміщення, право власності на яке просив оформити ОСОБА_4. В той же час, згідно із договором купівлі-продажу від 15 лютого 1996 року, у власності МП «Україна-бізнес» перебувало складське приміщення загальною площею 143,7 м. кв. місцезнаходженням: м. Снятин вул. Шевченка, 65. Отже, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, могло бути видане ОСОБА_4 тільки на приміщення загальною площею ,143,7 м. кв., а не 175,2 м. кв., як зазначено в оскаржуваному свідоцтві.

За таких умов рішення виконавчого комітету № 30 від 26 лютого 2009 року, не є беззаперечним доказом законності видачі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 березня 2009 року, оскільки його слід оцінювати з врахуванням рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради народних депутатів № 182 від 5 листопада 1993 року, а саме: чи виконано МІГ «Україна-бізнес» вимогу про попереднє погодження добудови із районною архітектурою та договору купівлі-продажу від 15 лютого 1996 року, який визначає площу приміщення, на яке оформлено право власності. З огляду на приписи чинного на той час законодавства попереднє погодження добудови із районною архітектурою означало: виготовлення проектної документації на добудову (будівництво) і надання дозволу на проведення будівельних робіт.

З врахуванням викладеного, рішення Снятинського районного суду від 08.12.2014 року по справі 351/1162/14-ц підлягає перегляду у звязку із нововвиявленими обставинами, якими є рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради народних депутатів № 182 від 5 листопада 1993 року та договір від 15 лютого 1996 року.

Просить рішення Снятинського районного суду по справі № 351/1162/14-ц від 8 грудня 2014 року, скасувати. Прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги ПП «Кедр» в повному обсязі.

Представник позивача, ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у заяві та просить рішення Снятинського районного суду по справі № 351/1162/14-ц від 8 грудня 2014 року, скасувати. Прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги ПП «Кедр» в повному обсязі.

Представник позивача, ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у заяві та просить рішення Снятинського районного суду по справі № 351/1162/14-ц від 8 грудня 2014 року, скасувати. Прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги ПП «Кедр» в повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи судом належним чином був повідомлений. Причини неявки суду не повідомив та від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечує пояснивши суду, що у 2006 року було розроблено проект на відведення земельної ділянки. Заявник став суміжним користувачем земельної ділянки у 2008 році. ,Тобто на час коли він купляв землю спірне приміщення перебувало у тій площі та конфігурації, що і на даний час, а тому права заявника цією добудовою не порушені. На проекті відведення земельної ділянки зазначено сама конфігурація будівлі і вона є з добудовою.

Що стосується відсутності дозволу Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області відділу містобудування, архітектури та містобудівного кадастру на добудову, розбудову, перебудови нежитлових приміщень по вул. Шевченка, 65 у м. Снятин зазначає, що пройшло вже 20 років чи з причини, що проектну документацію не виготовляли чи з причини, що вже закінчився термін зберігання невідомо.

Згідно даних інвернаризаційної справи жодної відмітки, що будова була здійснена самочинно не зазначено.

Вважає, що оскаржуване свідоцтво вже скасоване, оскільки договором дарува всі права на дану будову перейшли до ОСОБА_5, який є повноправним її власником і даний договір на даний час є чинним.

Звертає увагу, що будова була здійснена в 90-ті роки і вважає, що слід керуватися саме Цивільним кодексом України за редакцією 1963 року.

Просить у заяві приватного підприємства «Кедр» про скасування рішення Снятинського районного суду від 08.12.2014 року в зв'язку з нововиявленими обставинами відмовити.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08.12.2014 року підлягає до задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

За положенням п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови «Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» № 1 від 27.02.1981 року зі змінами, як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд (наприклад, виявлення факту, що сторона була недієздатною, угода чи актовий запис недійсні, що є або скасований заповіт на майно, наявність даних про недійсність розірваного судом шлюбу, вказівки Конституційного Суду України про преюдиціальність його рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів, пов'язаних із правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта, тощо).

Аналізуючи викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», роз'яснено, що необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08.12.2014 року позов приватного підприємства «Кедр» до ОСОБА_4, Снятинської міської ради, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції залишено без зміни ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 лютого 2015 року. При цьому, даючи правову оцінку оскаржуваного Свідоцтва апеляційний суду вказав, що воно видавалося на підставі рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради № 30 від 26 лютого 2009 року, у відповідності до якого спірне приміщення передавалося ОСОБА_4 у власність у вказаних у Свідоцтві розмірах.

Представник приватного підприємства «Кедр» заявив, що при зверненні 4 червня 2015 року представником ОСОБА_5 ОСОБА_7 до Снятинського РВ УМВС із заявою в якій стверджували, що земельна ділянка ПП «Кедр» набута злочинним шляхом в результаті фальсифікації вихідної документації при виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку, йому стало відомо, що рішенням виконавчого комітету Снятинської міської ради № 182 від 5 листопада 1993 року МП «Україна-бізнес» надано дозвіл на добудову складського приміщення по вул. Шевченка, 65 «а» у м. Снятин, яке і було предметом спору по справі № 351/1162/14-ц, а 15 лютого 1996 року, відповідно до договору купівлі-продажу , укладеного із представництвом РФДМУ, МП «Україна-бізнес» набула спірне приміщення у власність. Однак, а ні назване рішення, а ні договір купівлі-продажу для ознайомлення позивачу не надавалося.

З цього приводу, 15 липня 2015 року він звернувся з відповідним запитом до Архівного відділу Снятинської РДА та Трудового архіву Снятинського району про виготовлення і видачу копії вищевказаних рішень та договору купівлі-продажу.

21 липня 2015 року, він отримав копію рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради народних депутатів № 182 від 5 листопада 1993 року, із якого слідує, що МП «Україна-бізнес» отримала дозвіл на добудову складського приміщення по вул. Шевченка, 65 у м. Снятин «погодивши попередньо добудову з районною архітектурою», а 30 липня 2015 року він отримав копію договору купівлі-продажу від 15 лютого 1996 року.

Суд приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається представник приватного підприємства «Кедр», є нововиявленими обставинами, тобто такими, що не були відомі на момент розгляду справи заявнику та суду, а тому заява підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст. З Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. А іншим шляхом ніж ухваленням нового рішення суду, права приватного підприємства «Кедр» у даних правовідносинах, не можуть бути поновлені.

Із копії рішення виконавчого комітету Снятинської міської ради народних депутатів № 182 від 5 листопада 1993 року, слідує, що МП «Україна-бізнес» отримала дозвіл на добудову складського приміщення по вул. Шевченка, 65 у м. Снятин «погодивши попередньо добудову з районною архітектурою».

Із відповіді Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області відділу містобудування, архітектури та містобудівного кадастру від 13.10.2015 року за № 01-15/46 вбачається, що в архіві відсутня проектна документація на проведення МП «Україна-бізнес» або ОСОБА_5 в період з 1993 по 2009 роки добудови, розбудови, перебудови нежитлових приміщень по вул. Шевченка, 65 у м. Снятин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 365 ЦПК, за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Враховуючи вище наведене, та те, що ОСОБА_5 не погодив попередньо добудову з районною архітектурою як це передбачалось рішенням виконавчого комітету Снятинської міської ради народних депутатів № 182 від 5 листопада 1993 року та здійснив самочинне будівництво, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво не набуває право власності на нього.

Згідно із ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівлі, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї , або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Оскільки спірне приміщення зводилося без належно виготовленого і затвердженого проекту, без дозволу на початок будівельних робіт, воно має всі ознаки самочинно збудованого.

Таким чином, самочинне будівництво не може бути об'єктом права власності, а тому право на нього не підлягає державній реєстрації і не може посвідчуватися шляхом оформлення свідоцтва про право власності.

На підставі постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з ново виявленими обставинами» ст.ст. 316,321,328,331,376 ЦК України, керуючись ст. ст. 212 -215,361-363,365 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Заяву приватного підприємства «Кедр» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Снятинського районного суду від 08.12.2014 року в справі № 351/1162/14-ц -задоволити.

Скасувати за нововиявленими обставинами рішення Снятинського районного суду від 08.12.2014 року в справі № 351/1162/14-ц за позовом приватного підприємства «Кедр» до ОСОБА_4, Снятинської міської ради, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та прийняти нове рішення яким :

Позов приватного підприємства «Кедр» - задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17 березня 2009 року, видане виконавчим комітетом Снятинської міської ради ОСОБА_4 на право власності на нежитлову будівлю місцезнаходженням Івано-Франківська область Снятинський район м. Снятин вул. Шевченка, 65 «а».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення -протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В. Бельмега