У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

"12" листопада 2015 р. Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді: Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря: Кахнич С.П.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Львівській області, третя особя - ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на реконструйовану квартиру, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності.

В порядку забезпечення позову, позивач просить заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1, до часу розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивачем не подано жодного належного доказу на підтвердження того факту, що державним реєстратором прав на нерухоме майно можуть бути внесені будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо згаданої квартири АДРЕСА_1, і того, що відповідач має намір здійснити таку реєстрацію, а також не наведено будь-яких інших доводів в обґрунтування поданої заяви, позиція позивача базується виключно на його субєктивній думці, а тому у суду відсутні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів позивача, а також до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, оскільки однією з позовних вимог являється скасування державної реєстарації.

Окремо, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач в своїй заяві посилається, на те, що вже існує заборона на проведення реєстрації відповідачем на право власності згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2012 року.

За таких обставин, з врахування вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,суд -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Стрельбицький В.В.