АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Борисової О.В., Пікуль А.А.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» про визнання недійсним кредитного договору та договору застави,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/11634/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Даниленко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» (далі по тексту - ПАТ «Банк Національний Кредит») до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет застави.

Звернуто стягнення на предмет застави транспортний засіб Honda Accord, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_4, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором про іпотечний кредит №26ф/2006/02- 371/2-1 від 04 серпня 2006 року перед ПАТ «Банк Національний кредит» у розмірі 1 372 694,57 грн., шляхом проведення прилюдних торгів з продажу предмету застави в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною - 170 000,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Національний Кредит» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654,00 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Банк Національний Кредит» про визнання недійсним кредитного договору та договору застави відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Зазначає, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2015 року в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 26ф/2006/02-371/2-1 від 04 серпня 2006 року в сумі 1 372 694 грн. 57 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на земельні ділянки за ПАТ «Банк Національний Кредит».

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

Скляров Д.М. в інтересах ПАТ «Банк Національний Кредит» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання ОСОБА_4 та особисто ОСОБА_2 не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_2 забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04 серпня 2006 року між АКБ «ОСОБА_3 кредит», правонаступником якою є ПАТ «Банк Національний Кредит», та ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит №26ф/2006/02-371/2-1, за умовами якого, останньому було надано кредит в сумі 51 500,00 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту до 03 серпня 2011 року (т.1, а.с.23-29).

Відповідно до п. 2.2 вказаного договору, за користування кредитом встановлювалась процентна ставка у розмірі 12,65 % річних в іноземній валюті, яку з 15 травня 2008 року договором про внесення змін № 02-321/2-1 до кредитного договору змінено на 14 % річних, а з 27 жовтня 2008 року договором про внесення змін № 02-636/2-1 до кредитного договору на 17 % річних (т.1, а.с.31, 32).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 28 серпня 2006 року між АКБ «ОСОБА_3 кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу автомобіля «Honda Accord», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, за умовами якого, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником та/або заставодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором, банк має право звернути стягнення на предмет застави відповідності до закону та цього договору (т.1, а.с.10-14).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, до складу забезпечених заставою вимог входять: повернення кредиту, сплата відсотків за користування кредитом, сплата штрафних санкцій, відшкодування збитків та витрат, пов'язаних зі зверненням стягнення на заставне майно.

Згідно п. 1.3 договору застави, на момент укладення цього договору вартість предмета застави складає 170 000,00 грн., яка встановлена за домовленістю сторін.

ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання, за договором про іпотечний кредит №26ф/2006/02-371/2-1 від 04 серпня 2006 року не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка відповідно до наданих позивачем розрахунків станом на 13 вересня 2014 року становить 1 372 694 грн. 57 коп., з яких: 345 713 грн. 20 коп. - сума заборгованості за кредитом, 282 848 грн. 98 коп. - сума нарахованих процентів, 227 237 грн. 66 коп. - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 108 242 грн. 96 коп. - сума пені за несвоєчасну сплату процентів, 20 581 грн. 82коп. - 3% річних від простроченої суми процентів, 388 061 грн. 25 коп. - сума нарахованих процентів від простроченої суми кредиту (т.1, а.с.38-42).

Судом встановлено, що з 11 липня 2014 року новим власником транспортного засобу «Honda Accord», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, який є предметом застави, є ОСОБА_4 (т.1, а.с.117-118).

24 жовтня 2014 року ПАТ «Банк Національний Кредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, в якому просило в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит в розмірі 1 372 694 грн. 57 коп. звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки «Honda Accord», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, що належав на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного автомобіля на прилюдних торгах, встановивши початкову ціну продажу предмету застави в розмірі 170 000,00 грн.

В грудні 2014 року у зв'язку зі зміною власника вказаного транспортного засобу, ПАТ «Банк Національний Кредит» звернулося до суду з заявою про заміну первісного відповідача ОСОБА_2 на ОСОБА_4, так як остання є новим власником забезпеченого транспортного засобу «Honda Accord», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «БанкНаціональний Кредит».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 27 Закону України «Про заставу» встановлено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходить у власність іншої особи.

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши, що зобов'язання ОСОБА_2 за договором про іпотечний кредит №26ф/2006/02-371/2-1 від 04 серпня 2006 року не виконано належним чином, дійшов законного та обґрунтованого висновку про звернення стягнення на предмет застави транспортний засіб «Honda Accord», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1 в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором у розмірі 1 372 694 грн. 57 коп.

Колегія судів відхиляє посилання апелянта на те, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 січня 2015 року в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором у сумі 1 372 694 грн. 57 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на земельні ділянки за ПАТ «БанкНаціональний Кредит», оскільки ОСОБА_2 не було надано належних та допустимих доказів, що за рахунок предмету іпотеку було погашено заборгованість в повному обсязі.

Напроти, зазначеним рішенням встановлено, що вартість земельних ділянок, на яке звернуто стягнення становить, становить 182 167,00 грн. та 181 438,00 грн. (т.1, а.с.243-247), що є значно меншим від загальної суми заборгованості.

Крім того, колегія суддів враховує роз'яснення, які містяться в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

№ 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до яких право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Банк Національний Кредит» про визнання недійсним кредитного договору та договору застави сторонами не оскаржено, а тому, згідно зі ст. 303 ЦПК України у колегії суддів відсутні підстави для перевірки правильності висновків суду в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: О.В. Борисова

А.А.Пікуль