У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної Н.А.,
Іваненко Ю.Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за клопотанням Відкритого акціонерного товариства «Осколоцемент» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна» про отримання дозволу на виконання рішення іноземного суду за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна» на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2007 року заявник звернувся до суду із клопотанням про отримання дозволу на виконання рішення іноземного суду, посилаючись на те, що 22 січня 2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна» (далі - ТОВ «Дунапак-Україна») та Відкритим акціонерним товариством «Осколоцемент» (далі - ВАТ «Осколцемент») укладено контракт № Д085/04.

У розділі 8 Контракту сторони визначили, що докладуть усіх розумних зусиль для урегулювання спорів і розбіжностей, які між ними виникають шляхом переговорів. Якщо сторони не можуть урегулювати такі суперечки і розбіжності протягом 30 днів з моменту початку переговорів, така суперечка підлягає урегулюванню в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації.

16 березня 2006 року ВАТ «Осколцемент» звернулося до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації з вимогами про стягнення з ТзОВ «Дунапак-Україна» 2 305 340 рублів 29 копійок, у зв'язку з наданням товару неналежної якості.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 14 грудня 2006 року у справі №26/2006, залишеним без змін ухвалою арбітражного суду м. Москви від 17 травня 2007 року, з ТОВ «Дунапак-Україна» на користь ВАТ «Осколцемент» стягнуто 2 305 340 рублів 29 копійок та 270 481 рублів на відшкодування витрат арбітражного збору.

29 жовтня 2007 року ВАТ «Осколцемент» на підставі ст. ст. 3, 15, 390, 393, 394 ЦПК України та положень «Конвенції про визнання та виконання рішень арбітражних судів» (Нью-Йорк,1958р.) звернулося до суду з клопотанням про отримання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово - промисловій палаті Російської Федерації від 14 грудня 2006 року у справі № 26/2006 про стягнення з ТзОВ «Дунапак-Україна» на його користь 2 305 340 рублів 29 копійок та 270 481 рублів на відшкодування витрат арбітражного збору.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 22 серпня 2008 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 жовтня 2008 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України в ухвалі від 6 жовтня 2010 року ухвалу суду першої та апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року, клопотання задоволено.

Постановлено надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 14 грудня 2006 року у справі № 26/2006 про стягнення з ТОВ «Дунапак-Україна» на користь ВАТ «Осколцемент» м. Старий Оскол Бєлгородської області, Росія, - 2 305 340 рублів 29 копійок, що еквівалентно за курсом Національного банку України, відповідно до офіційного курсу станом 27.02.2014 року сумі 613 128 гривням 30 копійкам та 270 481 рублів, що еквівалентно за курсом Національного банку України, відповідно до офіційного курсу станом 27.02.2014 року сумі 71 937 гривням 13 копійкам на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Видано виконавчий лист про стягнення з ТОВ «Дунапак-Україна», - 2 305 340 рублів 29 копійок, що еквівалентно за курсом Національного банку України, відповідно до офіційного курсу станом 27.02.2014 року сумі 613 128 гривням 30 копійкам та 270 481 рублів, що еквівалентно за курсом Національного банку України, відповідно до офіційного курсу станом 27.02.2014 року сумі 71 937 гривням 13 копійкам на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору на користь ВАТ «Осколцемент» м. Старий Оскол Бєлгородської області, Росія, по реквізитах: Отримувач ОАО «Осколцемент» Старооскольское ОСБ № 8426; ІНН: ; КПК: ; р/р: ; Назва банку: Белгородское ОСБ № 8592, г. Белгород; к/р: ; БІК 041403633.

У касаційній скарзі ТОВ «Дунапак-Україна» просить скасувати ухвалу суду першої та апеляційної інстанції і постановити нову про відмову у задоволенні клопотання, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що рішення іноземного арбітражу винесене по спору, який підпадає під умови арбітражного застереження в договорі, а його виконання не суперечить публічному порядку України, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення клопотання.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунапак-Україна» відхилити.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М. Горелкіна Н.А.

Іваненко Ю.Г.