У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області про відшкодування шкоди, завданої трудовим каліцтвом, що спричинило смерть потерпілого та за позовом ОСОБА_6 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області про відшкодування шкоди, завданої трудовим каліцтвом, що спричинило смерть потерпілого, за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті нещасного випадку на виробництві загинув ОСОБА_7 - батько її сина ОСОБА_5, 2001 року народження, якому відповідач призначив допомогу у розмірі однорічного заробітку, а також щомісячні страхові виплати.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 лютого 2012 року, у справі за її позовом в інтересах ОСОБА_5 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області про визнання права на одноразову допомогу, за її сином ОСОБА_5 визнано право на одноразову допомогу у розмірі п'ятирічного заробітку потерпілого від нещасного випадку на виробництві, на виконання якого відповідач сплатив половину страхової виплати. У виплаті іншої частини одноразової допомоги відповідач відмовив з посиланням на наявність у потерпілого іншого сина, який також може звернутися за визнанням права на допомогу.

Посилаючись на порушення прав свого сина, а також на неповне виконання зазначеного судового рішення, позивач просив стягнути з відповідача одноразову допомогу у розмірі 141 902 грн 10 коп.

У грудні 2014 року ОСОБА_6, у порядку ст. 34 ЦПК України, звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь частину одноразової страхової виплати у розмірі п'ятирічного заробітку, як члену сім'ї загиблого від нещасного випадку на виробництві ОСОБА_7 у розмірі 141 902 грн 10 коп.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, відмовлено. Позов ОСОБА_6 задоволено, стягнуто на його користь з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області частину одноразової страхової виплати у розмірі п'ятирічного заробітку, як члену сім'ї загиблого від нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом ОСОБА_7, у сумі 141 902 грн 10 коп.

У касаційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позовів.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин і дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, виходячи із безпідставності заявленого позову, оскільки зазначена допомога виплачується одноразово сім'ї, отже в разі наявності у загиблого декількох осіб - членів сім'ї, які мають право на страхову виплату в разі його смерті, страхова виплата розподіляється в рівних частинах на кожну таку особу.

Також суди дійшли правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_6, оскільки ним не була отримана належна йому частина зазначеної допомоги.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність висновків судів не спростовують, і, не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області відхилити, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: