У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1) до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення апеляційного суду Одеської області від 29 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, у якому з урахуванням уточнень позовних вимог просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування службовою квартирою АДРЕСА_1. Позивач, посилаючись на ст. 107 ЖК України, вказував на те, що відповідачі в 2012 році покинули службове приміщення та не користуються ним.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2015 року позов ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено. Визнано ОСОБА_4 і ОСОБА_5 такими, що втратили право користування службовою квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 квітня 2015 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача або членів його сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що позивач не надав належних доказів того, що позивачі не проживають у спірній квартирі і не сплачують комунальні послуги, а тому дійшов правильного висновку про відмову у позові.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. Нагорняк В.А. Писана Т.О.