У Х В А Л А

23 вересня 2015 рокум. Київ
іменем україни

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Гончара В. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, у якому зазначала, що 07 червня 2014 року по вул. С. Бандери у м. Самборі з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем «Mazda 626», д. н. з. НОМЕР_1, сталася ДТП, у результаті якої було пошкоджено автомобіль «Renault Kangoo», д. н. з. НОМЕР_2, належний на праві власності ОСОБА_5, право керування та розпорядженням яким на підставі довіреності належало позивачу. Розмір майнової шкоди, заподіяної пошкодженням вказаного автомобіля, становить 14 115 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка»).

25 липня 2014 року ПрАТ «СК «Уніка» сплатило ОСОБА_3 7 750 грн 32 коп. страхового відшкодування.

У ході розгляду справи до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ПрАТ «СК «Уніка».

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд стягнути з відповідачів на свою користь 6 365 грн різниці між страховим відшкодуванням та заподіяною майновою шкодою, 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, 800 грн витрат на правову допомогу та судовий збір.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 6 365 грн на відшкодування майнової шкоди, 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та 168 грн 04 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Додатковим рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «Уніка» про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2015 року рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року змінено, зменшено розмір майнової шкоди, стягнутої з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, до 500 грн.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Додаткове рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2015 року скасовано.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що саме з вини відповідача ОСОБА_4 сталася ДТП, у якій було пошкоджено автомобіль, що перебував у володінні позивача на підставі довіреності, а тому саме він має нести відповідальність за шкоду, заподіяну останній, у розмірі, який перевищує суму страхового відшкодування.

Зменшуючи розмір майнової шкоди, стягнутої з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, до 500 грн, апеляційний суд виходив із того, що належним доказом розміру майнової шкоди, заподіяної позивачу, є розрахунок аварійного комісара ПрАТ «СК «Уніка», згідно з яким розмір такої шкоди з урахуванням фізичного зносу автомобіля становить 8 327 грн 82 коп., із яких ПрАТ «СК «Уніка» сплатило ОСОБА_3 7 750 грн 32 коп. страхового відшкодування, у зв'язку з чим з ОСОБА_4 підлягає стягненню лише франшиза у розмірі 500 грн.

Задовольняючи позов у частині стягнення з ОСОБА_4 2 тис. грн моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився і апеляційний суд, виходив із того, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, позивач зазнала моральних страждань.

Проте з такими висновками судів повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 07 червня 2014 року по вул. С. Бандери у м. Самборі з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем «Mazda 626», д. н. з. НОМЕР_1, сталася ДТП, у результаті якої було пошкоджено автомобіль «Renault Kangoo», д. н. з. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_5, а право керування та розпорядженням яким на підставі довіреності належало позивачу.

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2014 року ОСОБА_4, було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», яким виплачено ОСОБА_3 7 750 грн 32 коп. страхового відшкодування (а. с. 16).

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідачів на свою користь 6 365 грн різниці між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховою виплатою, 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, 800 грн витрат на правову допомогу.

За змістом ст. ст. 10 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1766/ed_2012_03_22/T041618.html?pravo=1> та 60 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2012_03_22/T041618.html?pravo=1> кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_03_22/T041618.html?pravo=1> надані суду докази мають бути належними та допустимими.

Покладаючи в основу рішення про визначення розміру майнової шкоди, заподіяної позивачу внаслідок пошкодження у ДТП автомобіля «Renault Kangoo», д. н. з. НОМЕР_2, розрахунок аварійного комісара ПрАТ «СК «Уніка» щодо розміру заподіяної позивачу майнової шкоди в сумі 13 242 грн 86 коп., яка з урахуванням 0,70 коефіцієнта фізичного зносу автомобіля становить 8 327 грн 82 коп., на порушення приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України апеляційний суд не дав належної оцінки доказам проведення позивачем ремонту автомобіля у ФОП ОСОБА_6, вартість якого склала 14 115 грн. На підтвердження оплати ремонту позивачем додано товарний чек від 18 червня 2014 року. Будь-яких висновків щодо наряду-замовлення від 18 червня 2014 року № 021 на ремонт автомобіля «Renault Kangoo», д. н. з. НОМЕР_2, на суму 14 115 грн, замовником якого зазначено власника автомобіля ОСОБА_5, та чому товарний чек від 18 червня 2014 року не є належним доказом оплати такого ремонту, апеляційний суд не навів (а. с. 13, 18).

Передбачене ст. ст. 10, 27, ч. 1 ст. 143 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов'язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За наявності в матеріалах справи суперечливих доказів щодо підтвердження розміру матеріальних збитків, заподіяних позивачу внаслідок пошкодження у ДТП автомобіля, суди не обговорили питання призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи.

Від з'ясування розміру матеріальних збитків, заподіяних позивачу внаслідок пошкодження у ДТП автомобіля, залежить правильність вирішення спору по суті, оскільки в силу вимог ст. 1194 ЦК України на ОСОБА_4 може бути покладена відповідальність за заподіяну позивачу шкоду, у разі коли розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт страхового відшкодування страховика.

Крім того, вирішуючи спір по суті, суди виходили із того, що позивачу належить особисте право вимоги про відшкодування шкоди, яка була заподіяна автомобілю «Renault Kangoo», д. н. з. НОМЕР_2, належному на праві власності ОСОБА_5, право керування та розпорядженням яким на підставі довіреності належало позивачу.

Так, із довіреності від 11 червня 2014 року вбачається, що ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси як власника автомобіля «Renault Kangoo», д. н. з. НОМЕР_2, у зв'язку з чим їй були надані права, зокрема, представляти його інтереси перед суб'єктами господарювання, що є виконавцями технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, у випадку спричинення автомобілю пошкодження в результаті ДТП, від його імені укладати договори про відшкодування завданої шкоди, отримувати належне йому відшкодування за завдану шкоду, укладати договори про технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу, отримувати від виконавця робіт документальне підтвердження виду та обсягу виконаного технічного обслуговування чи ремонту транспортного засобу.

Враховуючи, що положення ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України щодо захисту права власності у спірних правовідносинах поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на законних підставах, у тому числі на підставі довіреності, то такі особи залежно від обсягу переданих ним речових прав на майно, можуть вимагати відшкодування заподіяної пошкодженням цього майна шкоди.

Отже, при вирішенні спору суд мав встановити обсяг речових прав ОСОБА_3 щодо пошкодженого транспортного засобу, зокрема, чи наділена вона правом вимоги з відшкодування коштів на його відновлення внаслідок пошкодження автомобіля в результаті ДТП і їх отримання.

З'ясуваня цього питання може бути вирішено шляхом залучення до участі у справі власника транспортного засобу - ОСОБА_5 Проте останній до участі у справі залучений не був.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року, додаткове рішення цього ж суду від 12 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

В. П. Гончар

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко