Справа №487/4018/15-ц 30.09.2015 30.09.2015 30.09.2015
Провадження №22-ц/784/2158/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №487/4018/15-ц
Провадження номер №22-ц/784/2158/15 Головуючий суду 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Романенко Ю.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва

від 17 липня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення на її користь щомісячно аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн., а також 150 грн. додаткових витрат, викликаних її хворобою до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь половину фактично понесених витрат на лікування дитини в сумі 1500 грн.

Зазначені вимоги позивачка обґрунтовувала обовязком відповідача утримувати дитину та можливістю надавати ним таке утримання.

Заочним рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 17 липня 2015 року позов задоволено частково. З ОСОБА_4 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 29 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. З ОСОБА_4 на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а стягнення додаткових витрат на дитину є необґрунтованим.

Між тим, з таким висновком суду неможна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст.184 СК України визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі здійснюється за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ст.191 СК України).

Стаття 185 СК України передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі з 12 квітня 2013 року до 06 березня 2015 року, під час якого народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-9).

На даний час вона проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні (а.с.10).

Згідно з довідкою комунального закладу Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» від 15.01.2015 р. №01-13/45 дочка сторін має вроджену ваду серця, взята під диспансерний нагляд кардіолога, потребує додаткового обстеження в умовах стаціонару та можливого оперативного втручання (а.с.11).

Доходи позивачки складаються з пенсії по інвалідності та стипендії у розмірі 761 грн.63 коп., яка їй призначена на 2015 рік Миколаївською обласною радою та Миколаївською обласною державною адміністрацією, що підтверджується пенсійним посвідченням № та довідкою відділу з питань фізичної культури і спорту Миколаївської обласної державної адміністрації від 07.04.2015 р. №02-324 (а.с.12, 13).

Доходи відповідача відповідно до його пояснень становлять 3000 грн. на місяць. Він не має регулярного заробітку, що підтверджено довідкою з державної податкової інспекції у Заводському районі м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області (а.с.65).

Відповідач частково визнав позовні вимоги позивачки, погодившись сплачувати на утримання дочки щомісячно аліменти у сумі 1000 грн. та додаткові витрати на її утримання, викликані її хворобою у сумі 150 грн., а також сплатити позивачці 1500 грн., які вона витратила на лікування дочки. Відповідач пояснив, що на підтвердження зазначеного лікування позивачка надала йому квитанції про придбання ліків.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про необхідність стягнення з відповідача аліментів у частці від його заробітку (доходу) є хибним, оскільки матеріали справи свідчать, що він має нерегулярний, мінливий дохід.

А тому, колегія суддів вважає, що рішення районного суду на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України в частині стягнення аліментів підлягає зміні з зазначенням, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. Зазначена сума, на думку колегії суддів, є достатньою для утримання дитини. До того ж, відповідач має можливість її сплачувати та погодився з зазначеною сумою.

Що ж стосується висновку суду про необґрунтованість вимог позивачки щодо стягнення з відповідача фактично понесених додаткових витрат на дитину та щомісячної сплати таких витрат, то він є таким, що не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Згідно з матеріалами справи дочка сторін має вроджену ваду серця, взята під диспансерний нагляд кардіолога, потребує додаткового обстеження та можливого оперативного втручання.

Зазначене свідчить, що на її утримання необхідні додаткові витрати, зумовлені її станом здоровя.

Відповідач визнав, що позивачка надавала йому квитанції про придбання доньці ліків. Він погодився сплатити їй фактично понесені додаткові витрати на лікування доньки у сумі 1500 грн., а також щомісячно 150 грн. додаткових витрат, викликаних хворобою доньки.

За такого, колегія суддів вважає, що рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину щомісячно та фактично понесених додаткових витрат відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог. З ОСОБА_4 на користь позивачки підлягають стягненню фактично понесені додаткові витрати на лікування доньки ОСОБА_5 у сумі 1500 грн. та щомісячно додаткові витрати на її утримання в розмірі 150 гривень до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 17 липня 2015 року в частині стягнення аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3 щомісячно аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 гривень з урахуванням індексів інфляції, починаючи з 29 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину щомісячно та фактично понесених додаткових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Зазначені позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3 фактично понесені додаткові витрати на лікування ОСОБА_5 у сумі 1500 гривень та щомісячно додаткові витрати на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 150 гривень до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді