У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк Перший» про повернення вкладу за правочином та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 18 жовтня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Банк Перший» (далі - ПАТ «Банк Перший») та позивачем укладено договір банківського вкладу строком на 185 днів до 21 квітня 2014 року. 6 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до банку з вимогою про повернення банківського вкладу та нарахованих відсотків, проте банк з посиланням на погіршення фінансового становища вимоги не виконав. 18 червня 2014 року ОСОБА_3 вдруге звернулася з вимогою про повернення банківського вкладу, однак на час звернення до суду внесок не повернений. Таким чином, просила стягнути з ПАТ «Банк Перший» на свою користь суму депозитного внеску у розмірі 100 тис. грн, 1 265 грн 75 коп. - 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 24 червня по 24 листопада 2014 року, 6 600 грн інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України за період з липня по жовтень 2014 року, 50 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Банк Перший» на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 107 865 грн 75 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Банк Перший» на користь держави судовий збір у розмірі 1 078 грн 66 коп.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2015 року рішення районного суду скасовано в частині стягнення з ПАТ «Банк Перший» на користь держави судового збору у розмірі 1 078 грн 66 коп. У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БГ Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що банк зобов'язаний виконати умови укладеного договору та повернути вклад позивачу у повному розмірі та виплатити проценти, оскільки позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права до введення тимчасової адміністрації у банку. Також з урахуванням норм ст. 88 ЦПК України вирішено питання про розподіл судових витрат та стягнуто з банку на користь держави суму судового збору у розмірі 1 078 грн 66 коп.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду в частині стягнення з банку на користь держави судового збору, виходив із того, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільняється від сплати судового збору.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що 18 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк Перший» (правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк») укладено договір банківського вкладу, за умовами якого вкладник передала банку кошти у розмірі 125 тис. грн, терміном до 21 квітня 2014 року та із виплатою 20 % річних на суму вкладу, виходячи із фактичної кількості днів перебування вкладу на рахунку.

6 травня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до банку з письмовою вимогою про повернення суми вкладу та виплатою нарахованих відсотків, однак такі вимоги виконані не були.

За таких обставин у липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про повернення вкладу та відшкодування моральної шкоди.

27 листопада 2014 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 745 «Про віднесення ПАТ «БГ Банк» до категорії неплатоспроможних».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27 листопада 2014 року № 131 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ Банк» вирішено розпочати з 28 листопада 2014 року процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 28 листопада 2014 року по 27 лютого 2015 року.

Постановою Правління Національного банку України від 26 лютого 2015 року № 134 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БГ Банк» постановлено банківську ліцензію відповідача відкликати та ліквідувати банк.

Відповідно до ч. ч. ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Оскільки строк виконання зобов'язань настав 21 квітня 2014 року, а з позовом про повернення вкладу ОСОБА_3 звернулася до запровадження тимчасової адміністрації, тому суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення банківського вкладу і нарахованих на нього відсотків.

Разом з тим після запровадження Фондом тимчасової адміністрації щодо неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку задоволення вимог вкладників банку здійснюється у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, згідно з п. п. 1-3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвалені у справі судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик