АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 605/306/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/789/1122/15 Доповідач - Гурзель І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Ходоровський М. В., Фащевська Н. Є.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Підгаєцького районного сду від 24 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки і піклування Підгаєцької районної державної адміністрації про визначення місця про живання дітей та їх відібрання,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей та їх відібрання.

Позивачка обгрунтовувала свої вимоги доводами про неналежне поводження ОСОБА_1 та його негативний вплив на дітей.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визначено місце проживання дітей: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання ОСОБА_3 в с. Завалів Підгаєцького району Тернопільської області. Відібрано дітей, а саме: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у відповідача ОСОБА_1 та повернуто їх - ОСОБА_3. Рішення суду в частині відібрання дітей у відповідача ОСОБА_1 та повернення їх ОСОБА_3, підлягало негайному виконанню. Стягнуто із відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ОСОБА_3, сплачений нею при подачі позову до суду - судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Підгаєцького районного суду від 24 липня 2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким встановити місце проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з ним в с.Урганів, Підгаєцького району, Тернопільської обоасті. Зокрема вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права права.

У судовому засіданні апелянт та його представник свої вимоги в апеляційній скарзі підтримують, обгрунтовують доводами викладеними в ній. Позивач заперечує проти апеляційної скарги, просить залишити рішення першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, визначаючи місце проживання дітей з ОСОБА_3 суд першої інстанції вірно врахував всі обставини справи і прийняв правильне рішення щодо проживання дітей з матірю.

При цьому суд вірно керувався перш за все інтересами дітей. Така позиція суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 161 СК України, та п.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, якою визначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини .

Також, із постанов Підгаєцького районного суду Тернопільської області в справах про адміністративні правопорушення від 26 травня, 12 червня 2011 року та 09 липня 2013 року, вбачається, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.ч.І-З ст.130 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що також підтверджує твердження позивача з приводу вживання спиртних напоїв відповідачем.

Крім цього, встановлено, що позивач без реєстрації проживала в житловому будинку за адресою: с. Завалів вул. Монастирська, 24 Підгаєцького району Тернопільської області, а на даний час проживає у житловому будинку своїх батьків, що в с. Завалів по вул. Монастирська, 28 Підгаєцького району Тернопільської області.

Вказаний будинок позивачці заповіла ОСОБА_6, що видно із копії заповіту від 11 липня 2012 року, посвідченого секретарем виконкому Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області.

Як вбачається із копії технічного паспорта на житловий будинок, що в с. Завалів по вул. Монастирського, 24, даний будинок складається із: веранди- 16,3 кв.м., кухні - 10,1 кв.м., кімнати - 20,2 кв.м.

Слід зазначити, що із акта обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_3 від 30 червня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_3 проживає без реєстрації в житловому будинку за адресою: с. Завалів вул. Монастирська, 24 Підгаєцького району Тернопільської області. В наявності є одна кімната приблизно площею 9 кв.м. та кухня приблизно 3 кв.м., що суперечить фактичним даним щодо кількості кімнат та їх площ згідно технічного паспорта.

Так , судом першої інстанції вірно встановлено той факт, що недостатня кількість дров для приготування їжі на кухні, відсутність продуктів харчування та посуду для приготування їжі, за обставин проживання позивачки у будинку своїх батьків, а не у вказаному будинку, допоки діти знаходяться у батьків відповідача, не може бути підставою для висновку, що ОСОБА_3 не створила належних умов проживання для своїх малолітніх дітей.

Колегія погоджується, що такий висновок комісії, який грунтується на припущеннях та на неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для надання того чи іншого висновку є передчасним і таким, що не заслуговує на увагу, оскільки навіть здавалося б ті обставини, які не потрібно додаткове з'ясовувати, а саме: число та рік народження дітей сторін, у зазначеному акт обстеження від 30 червня 2015 року вказано не вірно.

Крім цього, як встановлено судом першої інстанції в судовому засіданні і не заперечено сами відповідачем, сторони із дітьми проживали у вищевказаному будинку і на відсутність у ньому умов для проживання жодним із сторін не заявлено .

Також, твердження комісії про те, що ОСОБА_3 не обробляє земельної ділянки та не веде підсобне господарство, стростовується зокрема: поясненням самої позивачки, поясненнями свідків ОСОБА_7. ОСОБА_8, а також довідками виданими виконкомом Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області за №№628, 629 від 24 червня 2015 року.

Так, із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання вих.№641 від 25 червня 2015 року видно, що ОСОБА_3 проживає в житловому будинку власником якого є її мати. Сім'я користується земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарств площею 0,60 га. Є дві земельні ділянки для ведення товарно сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,2503 га., які здав в оренду TOB "Мрія-Підгайці". У підсобному господарстві сім'я утрим) кози і кури, що підтверджує пояснення позивачки з приводу того, що в даний час допоки діти примусово знаходяться у відповідача, вона проживає будинку своїх батьків, спільно з ними обробляє належну їм земельну ділянк; та спільно ведуть підсобне господарство і одночасно спростовує обставин викладені у акті обстеження від 30 червня 2015 року.

Крім цього, згідно характеристики виданої Завалівською сільською радо: Підгаєцького району Тернопільської області від 24 червня 2015 року, за чзл проживання позивача ОСОБА_3 в с. Завалів, скарг на неї в Завалівську сільську раду не надходило.

Таким чином, доводи апелянта про те , що суд не взяв до уваги всіх фактів для вирішення справи та порушив норми матеріального і процесуального права є безпідставними і такими, що суперечать дійсним обставинам справи.

Так, при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дітей, враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дітей, факт притягнення одного із батьків до кримінальної чи адміністративної відповідальності, негативну поведінку, сварки та побиття на очах у дітей, що створює загрозу для їх нормального психічного розвитку та інші обставини, що мають істотне значення.

За вказаних обставин колегія вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що інтереси малолітніх синів будуть забезпечені найкраще, якщо вони будуть проживати разом із матір'ю, і що іх належить відібрати від ОСОБА_1, який тримає їх у себе не на підставі закону або рішення суду. Судом надана належна оцінка показам свідків. Наявності виключних обставин, які перешкоджають визначенню місця проживання дітей із матір'ю у справі не встановлено.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з того дня може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_9