АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Оніщука М.І.,

при секретарі Абдуллаєвій Е.Б.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року в цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації Українських банків щодо стягнення боргу з ОСОБА_1, -

УСТАНОВИЛА:

Заявник - Публічне акціонерне товариство «КРЕДИТ ЄВРОПАБАНК» звернувся в Дніпровський районний суд м. Києва з заявою про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації Українських банків в справі № 2110/14 від 22.12.2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору на загальну суму 2551961 грн. 58 коп., третейський збір у розмірі 25500 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року заяву Публічного акціонерного товариства «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації Українських банків щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 - задоволено. Видано виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» заборгованості по кредитному договору на загальну суму 2551961 грн. 58 коп., третейський збір у розмірі 25500 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» 243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні вимог заявника в повному обсязі.

Унікальний номер справи: 755/1903/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12629/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду 1-ї інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що постановляючи ухвалу, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема те, що відповідно до ч. 4 ст. 7 Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, Третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед Третейським судом їх переконливості.

Зазначає, що всупереч поданої ним телеграми, справу було розглянуто без його участі, він був позбавлений права надати пояснення та докази по суті справи та спростувати обставини, викладені у позовній заяві.

Апелянт вказує, що вказане порушення принципу змагальності сторін, рівної можливості та свободи сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед Третейським судом їх переконливості призвело до винесення рішення, яке суперечить нормам чинного законодавства, а в подальшому винесення ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 04.08.2015 у справі №755/1903/15-п про видачу виконавчого документу про примусове виконання рішення Постійнодіючого Третейського суду при асоціації Українських банків щодо стягнення боргу з ОСОБА_1.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 грудня 2014 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків в складі третейського судді Волошиновича О.П. в справі №2110/14 прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК»заборгованості по кредитному договору № 00011-ML-557 від 26.06.2008 р. на загальну суму 2 551 961 грн. 58 коп., третейський збір у розмірі 25 500 грн. 00 коп. (а.с.5-6).

Мотивуючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що доказів добровільного виконання рішення постійно діючого третейського суду боржником не надано.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, передбачених ст. 389-10 ЦПК України судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки відповідно до ст. 389-1 ЦПК України, Сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський судвирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано жодних доказів на обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, не надано доказу існування заяви про скасування третейського суду, тощо, та вважає, що за таких обставин підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: