Справа № 521/4793/13-ц
Провадження № 2/521/427/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кооперативу «Лабрадоріт», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання недійсним договору дарування,

В С Т А Н О В И В:

12.11.2013 року позивач звернувся до суду з уточненим позовом та просив ухвалити рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1П про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22.05.2006 р., та визнати недійсним договору дарування від 14.08.2006 р. задовольнити. Свої вимоги мотивував тим, що будівля по вулиці Агрономічній 205 у місті Одесі до листопада 1993 року належала кооперативу «Лабродоріт». 23.11.1993 року будівля по вулиці Агрономічній 205 у місті Одесі було продано позивачу, договір купівлі - продажу нотаріально не був оформлений, але був скріплений підписом голови правління печаткою, а також підписом позивача. Позивач на той час виконав всі умови угоди, а саме заплатив до каси кооперативу обумовлену суму, відповідач передав позивачу вказану будівлю, що підтверджено актом приймання - передачі, з грудня 1993 року позивач постійно користувався цією нерухомістю. Однак після підпису правочину сторона постійно ухилявся від нотаріального оформлення договору. Таким чином позивач був змушений звернутися до суду у 2005 році. Рішенням Малиновського районного суду міста ОСОБА_5 від 14 лютого 2005 року позов був задоволено, але 8 липня 2009 року Одеським апеляційним судом у скасовано. Також, позивачу стало відомо що 22 травня 2006 року відповідач ОСОБА_3, на підставі довіреності від 13 травня 2005 року, уклала від імені позивача договір купівлі - продажу з громадянином ОСОБА_4, нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса вул. Агрономічна 205, які на той час за рішенням Малиновського районного суду міста ОСОБА_5 від 14 лютого 2005 року, належали позивачу на праві власності. Однак, ОСОБА_3 здійснивши продаж спірної нерухомості, діяла безумовно не в інтересах позивача і відтоді позивач не отримав від того правочину ніяких грошей, окрім того на час здійснення продажу спірного нерухомого майна, яке на той час належало фактично і юридично позивачу, ввела в оману і нотаріуса та органи Одеського МБТІ та РОН, користуючись підробленими документами, які містили неправдиві відомості, здійснивши продаж майна , як мого майна, право власності на яке не було зареєстровано. В подальшому 14 серпня 2006 року ОСОБА_4 подарував ці нежитлові приміщення ОСОБА_6 Однак, позивач вважає що ці правочини фактично були недійсними, та нікчемними на підставі ст.ст. 232 і 228 ЦК України, та здійснені з нерухомістю, яка з 8 липня 2009 року юридично нікому не належить, бо право позивача на вказану нерухомість було скасовано 8 липня 2009 року Одеським апеляційним судом. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 23.01.2014 року провадження у цивільній справі в частині позовних вимог до Кооперативу «Лабрадоріт» про визнання договору купівлі-продажу дійсним закрито.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник - ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнали, надали заперечення, просили суд відмовити у позовні з підстав пропуску позовної давності, посилалися на наступні обставини. ОСОБА_1 на початку вересня 2006 року стало відомо про існування договорів купівлі-продажу та дарування, він не однаразова звертався до суду з позовами, які в подальшому були залишені без розгляду. Тому по всіх своїх позовних вимогах позивач пропустив строк позовної давності, ніяких підстав для поновлення пропущеного строку позовної давності у ОСОБА_1 не існує. Стосовно правових підстав недійсності договору купівлі-продажу від 22.05.2006 року, укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_4О, зазначили що, ОСОБА_3 мала повноваження на укладення цього договору відповідно до довіреності, яку 13.05.2005 року видав ОСОБА_1 На час укладення договору купівлі-продажу, в органі державної реєстрації КП ОМБТІ та РОН за ОСОБА_7І було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю площею 1213,3 кв.м розташовану в місті Одесі по вул. Агрономічній 205, відповідно довідки, яку видавало для оформлення відчуження будівлі, КП ОМБТІ та РОН площа нежитлової будівлі складала 1213,3 кв.м . Оскільки, договір було укладено у повній відповідності з нормами ЦК України., тому, правових підстав недійсності договору купівлі-продажу та дарування спірної будівлі немає.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає що позов не підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Судом встановлено, що 13 травня 2005 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_3С довіреності, яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8І, зареєстрованої в реєстрі № 3996.

Відповідно ст..238 239 ЦК України , представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно довідки Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» нежитлова будівля що розташована за адресою: м.Одеса, вул..Агрономічна 205, площею 1213,3 кв.м. зареєстрована з 12.04.2005 року за ОСОБА_1

22.05.2006 року між ОСОБА_3, за довіреністю від 13.05.2005 року в інтересах ОСОБА_1, та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі площею 1213,3 кв.м, що розташована в місті Одесі по вул. Агрономічній 205, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8І, за реєстром № 4601, зареєстрованого в Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості».

Таким чином, відповідно до ст.210 ЦК України правочин, що підлягає державній реєстрації є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Як встановлено ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

14.08.2006 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2М нежитлову будівлю площею 1213,3 кв.м, що розташована в місті Одесі по вул. Агрономічній 205, яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2006 року.

Відповідач ОСОБА_3 стверджує, що укладаючи договір купівлі-продажу діяла від імені та в інтересах ОСОБА_7І, на підставі довіреності від 13.05.2005 року зареєстрованої в реєстрі № 3996, фактично всі істотні умови договору між сторонами були виконані.

Позивач в своїх уточнених позовних вимогах неодноразово зазначає, що на час укладання договору нежитлова будівля що розташована за адресою: м.Одеса, вул..Агрономічна 205, належала йому, фактично та юридично, на праві власності.

Відповідно до ст..204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Щодо заяви відповідача про застосування судом строків позовної давності до вказаних правовідносин судом враховано наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилом ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до копії позовної заяви ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами про визнання недійсними договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, що розташована в місті Одесі по вул. Агрономічній 205 та договору дарування цієї будівлі, а також про витребування цієї будівлі з чужого незаконного володіння ще 14.09.2006 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2008 року, справа №2-1884/07, позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

У липні 2008 року ОСОБА_1 знову звернувся до Малиновського районного суду з позовом, в якому містились аналогічні вимоги.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2013 року, справа № 1519/2-40/11, позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

Таким чином про існування договорів купівлі-продажу та дарування, ОСОБА_1 було відомо ще з вересня 2006 року та саме з цього часу він безперервно реалізовував своє право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності, то строк позовної давності за всіма вимогами ОСОБА_1 сплив.

Позивачем всупереч ч. 5 ст. 267 ЦК України, не надано доказів поважності причин пропуску ним трьохрічного терміну звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, а сплив такої позовної давності є підставою для відмови у позові.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України суд захищає порушене право особи у спосіб, встановлений законом.

Аналізуючи викладені обставини, наведені норми законодавства, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню у зв'язку із закінченням строку позовної давності. Поважних причин для поновлення цього строку суд не вбачає.

На підставі ст. ст. 1-5, 8, 10, 11, 26, 27, 30, 60, 109, 118, 119, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Кооперативу «Лабрадоріт», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання недійсним договору дарування відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ

30.09.15