АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Соколової В.В.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору удаваним правочином,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/11705/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» (далі по тексту - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») про визнання кредитного договору удаваним правочином.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що оспорюваний кредитний договір в частині визначення валюти кредитування, а саме доларів США є таким, що вчинений для приховання укладення кредитного договору з надання кредиту в національній валюті України. Також зазначає, що ОСОБА_2 не є фахівцем в галузі права, а тому не мав можливості виявити невідповідність умов оспорюваного договору вимогам закону та факт укладення ним удаваного правочину. Крім того, на час укладання договору ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не мало права надавати кредит в іноземній валюті для розрахунків резидентами України на території країни.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, від представників сторін на адресу суду було направлено електронні повідомлення, в яких вони просили розглядати справу за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 вересня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/17-22/3356-70, згідно якого відповідно до Умов кредитування за програмою кредитування "Житло в кредит на вторинному ринку" позивачу було надано кредитні кошти у розмірі 71 050,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14,5% річних, з кінцевим строком повернення до 19 вересня 2021 року (а.с.7-12).

23 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в якому просив визнати кредитний договір №014/17-22/3356-70 від 19 вересня 2008 року удаваним правочином, визнати, що відносини сторін регулюються правилами щодо договору, укладеного в національній валюті України гривні, та зобов'язати відповідача перерахувати розмір боргових зобов'язань за кредитним договором у гривні України за курсом НБУ, встановленим на момент укладання договору - 4,854 грн. за 1 долар США. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що кредитний договір в частині визначення валюти кредитування як долара США є таким, що вчинений для приховання укладення кредитного договору з надання кредиту саме в національній валюті України - гривні, оскільки кредит надавався на придбання житла, вартість якого була визначена в національній валюті, а тому вважає його удаваним правочином. Також зазначає, що у банку були відсутні повноваження для надання позивачу валютного кредиту за відсутності індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правичинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 не було доведено того, що він та ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» умисно уклали кредитний договір про надання кредиту в іноземній валюті, хоча насправді між ними склалися відносини, що випливають з кредитного договору про надання кредиту в національній валюті.

Як було встановлено, виконання зобов'язання за кредитним договором №014/17-22/3356-70 від 19 вересня 2008 року виконувалися як банком, так і позивачем в іноземній валюті - доларах США. Сам по собі факт придбання за кредитні кошти нерухомого майна, вартість якого була визначена в гривні, не може свідчити про те, що кредитний договір є удаваним.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору №014/17-22/3356-70 від 19 вересня 2008 року удаваним правочином, та відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що кредитний договір було укладено з порушенням вимог Закону, зокрема і на те, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не мало права надавати кредит в іноземній валюті для розрахунків з резидентами України на території країни, оскільки за змістом ст. 235 ЦК України вказані обставини не можуть бути підставою для визнання його удаваним. Порушення вимог Закону при укладанні договору може бути підставою для визнання його недійсним (ч. 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.В.Соколова