Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 332/1526/15-ц
провадження: № 22-ц /778/5867/15
головуючий у 1-й інстанції: Марченко Н.В.
суддя-доповідач: Осоцький І.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Осоцького І.І.,

суддів: Кухаря С.В.,

Дзярука М.П.,

при секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Садівниче товариство «Ветеран» про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Садівниче товариство «Ветеран» про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду до ОСОБА_4 з вищевказаним позовом, зазначивши, що з 01.10.1998р. вона проживала із ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Рішенням Запорізької міської ради Заводського району Запорізької області від 12.06.2011р. йому у власність була передана земельна ділянка НОМЕР_1 у СТ «Ветеран» Заводського району м. Запоріжжя для будівництва та обслуговування житлового будинку, проте за життя він не завершив приватизацію та не отримав державний акт про право власності на землю. Спадкоємицею за законом після його смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1, є його рідна сестра - ОСОБА_4.

Позивач просила суд встановити факт її спільного проживання без реєстрації шлюбу із померлим ОСОБА_5 з 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право на завершення приватизації та одержання державного акта на право власності на 1 /2 частину вказаної земельної ділянки.

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася із зустрічним позовом, в якому посилалась на ті ж самі фактичні обставини щодо набуття земельної ділянки та на те, що вона як рідна сестра померлого є спадкоємцем 2-ої черги і саме вона має право на завершення приватизації земельної ділянки.

ОСОБА_4 просила суд визнати за нею право на завершення приватизації та отримання акта про право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 в СТ "Ветеран" Заводського району м.Запоріжжя.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, зустрічний позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право на завершення приватизації та одержання на її ім'я державного акта про право на земельну ділянку НОМЕР_1 в Садівничому товаристві «Ветеран» Заводського району м. Запоріжжя, загальною площею 0,1089 (кадастровий номер НОМЕР_2) з цільовим призначенням - для ведення садівництва).

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі , посилаючись на порушення судом норм законодавства, невідповідність висновків рішення суду обставинам справи, просить його скасувати, ухвалити нове про повне задоволення первісного позову і про часткове задоволення зустрічного, визвавши за ОСОБА_4 право на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на ? частку земельної ділянки НОМЕР_1 в СТ «Ветеран».

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд обгрунтовно виходив із недоведеності факту проживання позивача однією сім"єю з ОСОБА_5, що є передумовою для визнання за позивачем права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю.

З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_5 йому рішенням Запорізької міської ради Заводського району Запорізької області від 12.06.2011р. у власність було передано земельну ділянку НОМЕР_1 у Садівничому товаристві «Ветеран» Заводського району м. Запоріжжя для будівництва та обслуговування житлового будинку, проте за життя він не завершив приватизацію та не отримав державний акт про право власності на землю. Спадкоємицею за законом після його смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1, є його рідна сестра - ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України, в тому числі і щодо підстав набуття права спільної сумісної власності на майно, набуте ними за час спільного проживання( ч.5 ст.61 СК України станом на 12.06.2011 року).

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційної інстанції від 20.02.2014 року(справа № 332/5590/13-ц), відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім"єю без реєстрації шлюбу, про зміну черговості одержання права на спадкування.

В тексті вказаного судового рішення зазначено, що ОСОБА_3 з 1998 року проживала із померлим ОСОБА_5 на дачі НОМЕР_1 в СТ „Ветеран" без реєстрації шлюбу та належного формлення своїх шлюбних відносин.

Така вказівка в рішення суду може не є обставинами, які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню у зв"язку з тим, що за вимогами норм ст. 259 ЦПК України у змісті рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення не передбачено зазначення встановлених судом обставин як це передбачено нормами ст. 215 ЦПК України щодо змісту судових рішень позовного провадження.

За вимогами ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народженні дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; виписки з негосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається. що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Посилання позивача на покази свідків, допитаних у цій справі та у справі № 332/5590/13-ц, які суттєво різняться між собою, а також на довідку Садівничого товариства „Ветеран" від 10.06.2015 року № 7755 /а.с.180/ про те, що ОСОБА_3 з 1998 року проживала однією сім"єю із померлим ОСОБА_5 на дачі НОМЕР_1 в СТ „Ветеран" без реєстрації шлюбу неможливо прийняти до уваги, бо відсутні свідчення про переобладнання дачного будинку НОМЕР_1 в Садівничому товаристві „Ветеран" до стану житлового будинку, принадного за своїм блогоустроєм для проживання громадян, а за даними довідки МКП „Основаніє" від 11.10.2013 року № 1916 ОСОБА_5 мешкав та був зареєстрований по день смерті за адресою: АДРЕСА_1 разом із своєю сестрою ОСОБА_4 /справа № 332/5590/13-ц, а.с. 52 /.

Інших доказів, які б підтверджували би факт проживання ОСОБА_3 із померлим ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, позивачем не надано.

Отже у зв"язку із недоведеності факту проживання ОСОБА_3 однією сім"єю з ОСОБА_5, у вказаних осіб не виникло права спільної сумісної власності на землю, а тому після смерті останнього і у ОСОБА_3 не виникло права на поділ такої власності, тобто на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю в розмірі 1/2 частки земельної ділянки НОМЕР_1 в СТ „Ветеран".

Рішення суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 та про задоволення позову ОСОБА_4 як спадкоємця 2-ї черги за відсутності попередньої черги спадкоємців після смерті спадкодавця відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Доводам апелянта про наявність як у цій так і в справі № 332/5590/13-ц доказів та встановлених обставин, які підтверджують факт її проживання із померлим ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу дана належна оцінка судами при вирішенні цього спору, а саме: що ці доводи не підтверджуються матеріалами вказаних справ і не відповідають вимогам норм цивільно-процесуального законодавства.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: