Номер провадження: 22-ц/785/6763/15
Головуючий у першій інстанції Парій І. О.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Парапана В.Ф., Драгомерецького М.М.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 08 червня 2015 року по цивільній справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-АГРО» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні орендованими земельними ділянками та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-АГРО» про визнання договорів оренди землі недійсними,

встановила:

СТОВ «ІНТЕР-АГРО» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні орендованими земельними ділянками посилаючись на те, що 11 січня 2010 року між Сільськогосподарським ТОВ «ІНТЕР-АГРО» і ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договори оренди земельних ділянок НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 в масиві №27, 28, які належать їм згідно державних актів. Орендовані землі розташовані на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області. Термін дії зазначених договорів сім років. Договори на теперішній час не розторгнуті і діють до цього часу. 03 листопада 2013 року було встановлено, що на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області, орендованими відповідачкою у ОСОБА_5 тракторами: МТЗ державний номер НОМЕР_1 та Т-150 державний номер НОМЕР_2, за її розпорядженням, здійснено обробіток зазначених земельних ділянок, котрі орендуються СТОВ «ІНТЕР-АГРО», про що було подано доповідну. Своєї згоди на те, щоб відповідачі користувались земельними ділянками сільськогосподарське ТОВ «ІНТЕР-АГРО» не давало, у зв'язку з чим відповідачі не мали права їх обробляти.

17 березня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з зустрічною позовною заявою до СТОВ «ІНТЕР-АГРО» про визнання договорів оренди землі недійсними посилаючись на те, що вони є власниками земельних ділянок НОМЕР_5,НОМЕР_4,НОМЕР_3, які розташовані на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області. Згідно договорів оренди від 11 січня 2010 року зазначені земельні ділянки орендовані СТОВ «ІНТЕР-АГРО». Своєї згоди на укладення даних договорів вони не давали. Підписи в договорах оренди не належать їм. В зв'язку з чим вважають вказані договори оренди недійсними.

Представник СТОВ «ІНТЕР-АГРО» - Бабін С.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Вимоги зустрічної позовної заяви представник СТОВ «ІНТЕР-АГРО» не визнав і пояснив, що договори оренди земельних ділянок НОМЕР_3,НОМЕР_4,НОМЕР_5 в масиві №27,28 від 11 січня 2010 року, які були укладені між СТОВ «ІНТЕР-АГРО» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в 2010 році відповідають чинному законодавству.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги СТОВ «ІНТЕР-АГРО» не визнала та просила суд визнати недійсним договори оренди землі, які були укладені між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та СТОВ «ІНТЕР-АГРО» 11 січня 2010 року в зв'язку з тим що зазначені договори вони не підписували.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги СТОВ «ІНТЕР-АГРО» не визнали та просили суд визнати недійсним договори оренди землі, які були укладені між ними та СТОВ «ІНТЕР-АГРО» 11 січня 2010 року в зв'язку з тим, що зазначені договори вони не підписували.

Рішенням суду позов Сільськогосподарського ТОВ «ІНТЕР-АГРО» - задоволено. Заборонено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чинити СТОВ «ІНТЕР-АГРО» перешкоди шляхом заборони обробітки, засіву, збирання врожаю та здійснювати будь-які інші дії, які можуть перешкоджати користуванню земельними ділянками НОМЕР_5,НОМЕР_4,НОМЕР_3 в масиві №27, 28, що перебувають в оренді СТОВ «ІНТЕР-АГРО» на підставі договорів оренди земельних ділянок, які розташовані на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до СТОВ «ІНТЕР-АГРО» про визнання договорів оренди землі недійсними - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь СТОВ «ІНТЕР-АГРО» судові витрати в розмірі 243 гривні 60 коп..

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу в якій просять скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення по справі, яким зустрічний позов задовольнити, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, та вірно послався на діюче законодавство.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 на праві власності має земельну ділянку площею 6.15 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданого Миколаївською районною державною адміністрацією Одеської області 6 лютого 2004 року на підставі розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області від 22 вересня 2003 року №441 (а.с.68).

ОСОБА_3 на праві власності має земельну ділянку площею 6.15 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7, виданого Миколаївською районною державною адміністрацією Одеської області 6 лютого 2004 року на підставі розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області від 22 вересня 2003 року №441. Крім того ОСОБА_3 має земельну ділянку площею 6.15 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8, виданого Миколаївською районною державною адміністрацією Одеської області 6 лютого 2004 року на підставі розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області від 22 вересня 2003 року №441, яку він прийняв в спадщину після смерті його матері ОСОБА_4 (а.с.62,66,67).

11 січня 2010 році між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-АГРО» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договори оренди земельних ділянок троком на 7 (сім) років (а.с.5-7, 10-12,15-17).

За умовами зазначених договорів орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського признання, оса знаходиться на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області. Договір укладено на 7 років. Орендар повинен щорічно планувати орендну плату в грошовій або натуральній формі.

Згідно ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір за яким орендодавець зобов'язується за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов та вимог земельного законодавства.

Згідно ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець, зокрема зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

03 листопада 2013 року агрономом СТОВ «ІНТЕР - АГРО» Касіяном В.А. було встановлено, що на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області, відповідачами здійснено обробіток земельних ділянок НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 в масиві №27,28, що орендуються СТОВ «ІНТЕР -АГРО», про що було подано доповідну (а.с. 45).

СТОВ «ІНТЕР -АГРО зверталось до відповідачів з листом про припинення незаконного обробітку земельних ділянок, але відповіді від них до цього часу не отримало (а.с.42-44).

Відповідно до ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар у встановленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користування нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Таким чином суд першої інстанції правильно вважав, що позовна заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-АГРО» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні орендованими земельними ділянками підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази по справ суд першої інстанції також дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-АГРО» про визнання договорів оренди землі недійсними задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що договори оренди земельних ділянок НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 в масиві №27,28, які належить їм, вони особисто не підписували, але про їх наявність їм було відомо. За весь період перебування земельних ділянок в оренді у відповідача вони отримували орендну плату, передбачену договорами оренди. Проти умов договору оренди земельних ділянок заперечень у них немає. Відповідач за період оренди земельної ділянки виконував свої обов'язки по договору оренди і претензій до відповідача з приводу не виконання його обов'язків по договору оренди вони не мають. На теперішній час вони вирішили самостійно обробляти належні їм земельні ділянки і тому просять визнати договори оренди зазначених земельних ділянок недійсним.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що щорічно з позивачами проводились розрахунки згідно договорів оренди земельних ділянок у повному об'ємі, позивачі особисто отримували орендну плату щорічно і при цьому ніяких претензій щодо укладення договору оренди земельної ділянки та розрахунків по договорах оренди вони не заявляли.

Орендар виконував усі умови договору оренди протягом 2011-2013 років, що фактично підтверджують сторони та матеріали справи (а.с. 149-160).

Таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вважаючи, що вони не підписували договори оренди земельних ділянок, не ставили питання про скасування зазначених договорів оренди, постійно отримували орендну плату у повному обсязі згідно договорів оренди, ніяких претензій щодо розрахунків по договорах оренди не мали, що свідчить про те, що вони повністю схвалили спірні договори оренди, хоча, на їх думку, вони не були особисто ними підписані. Дії позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, свідчать про те, що оспорюванні договори оренди прийняті ними до виконання.

Жодного доказу на підтвердження своїх тверджень про не підписання ними договорів оренди вони не надали.

Від проведення судової почеркознавчої експертизи вони відмовились як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, посилаючись при цьому на відсутність коштів.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в задоволенні позову до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-АГРО» про визнання договорів оренди землі недійсними необхідно відмовити.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду і вважає, що вони відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги позивача СТОВ «ІНТЕР-АГРО» підлягають задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянти не довели обставини, на які посилалися як на підставу своєї зустрічної позовної заяви та апеляційної скарги.

Твердження апелянтів в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відхилити, рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф.Парапан

М.М. Драгомерецький