Справа №461/9269/15-ц
Провадження №2/461/2541/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

21 вересня 2015 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Мисько Х.М.

при секретарі Коружинець Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» в особі відділення Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» у м. Львові про визнання неправомірними дій та стягнення суми вкладу і відповідних нарахувань, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Платинум Банк» в особі відділення ПАТ «Платинум Банк» у м. Львові, в якому просить стягнути з відповідачсуму внеску 5975,60 доларів США; суму відсотків за користування Депозитом, за фактичну кількість днів користування Внеском, за період від дня закінчення депозиту - 16 червня 2015 року до 16 серпня 2015 року, що становить 132 долари США та 20000,00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 02 березня 2015 року між ним та відповідачем був укладений договір №00332108 про банківський строковий вклад (депозит) «Знайомство» на суму 7502,98 доларів США на термін з 02 березня 2015 року по 16 березня 2015 року. Відповідно до умов договору, 16 березня 2015 року відповідач на вимогу позивача повинен був повернути 1502,98 доларів США, оскільки на решту суми 6000,00 доларів США позивач 16 березня 2015 року уклав новий договір №00332108 про банківський строковий вклад (депозит) «Готівка щомісяця» терміном до 16 червня 2015 року. Після закінчення строку договору від 02 березня 2015 року позивач 14 травня 2015 року звертався до відповідача з вимогою повернути суму внеску (1502,98 доларів США), термін зберігання якої закінчився 16 березня 2015 року, але відповідач усю суму повернув лише 21 липня 2015 року. Після закінчення строку Договору від 16 березня 2015 року позивач 06 липня 2015 року звертався до відповідача з вимогою повернути суму внеску (6000,00 доларів США), термін зберігання якої закінчився 16 червня 2015 року, але відповідач повернув лише 4,40 доларів США. Таким чином, відповідач на день подачі позовної заяви (20 серпня 2015 року) продовжує користуватись грошовими коштами в розмірі 5975,60 доларів США. Відповідно до п.1.2 Договору. Розмір процентної ставки становить 13,2% річних, а тому відсотки за період з 16 червня 2015 року по 16 серпня 2015 року становлять 132,00 долари США. В обґрунтування заподіяної моральної шкоди покликається на те, що частина вказаних коштів мала бути використана на встановлення пам'ятника його мамі, яка померла у березні 2014 року. Домовленість із скульптором та майстрами відбулось заздалегідь до закінчення терміну дії першого внеску, а пам'ятника досі нема.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просив таку задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 березня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 був укладений Договір №00332108, відповідно до п.1.1., Банк приймає від Вкладника на Вкладний рахунок НОМЕР_2 грошову суму у розмірі 7502,98 доларів США та зобов'язується повернути Вклад та сплатити проценти за користування Вкладом на умовах та в порядку, передбачених цим Договором (а.с.6).

Відповідно до п.п.2.2., 2.3. вищевказаного Договору, датою повернення вкладу є 16 березня 2015 року, процентна ставка становить 9% річних.

Згідно п.3.1. Договору, сума Вкладу, а також сума нарахованих та не сплачених процентів повертається на картковий/поточний рахунок НОМЕР_3 Вкладника, відкритий в Банку.

Судом встановлено, що 16 березня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 був укладений Договір №00336732 про розміщення вкладу «Готівка щомісяця», відповідно до п.1.1. якого, Банк приймає від Вкладника на Вкладний рахунок НОМЕР_4 грошову суму у розмірі 6000,00 доларів США та зобов'язується повернути Вклад та сплатити проценти за користування Вкладом на умовах та порядку, передбачених цим Договором (а.с.5).

Факт внесення ОСОБА_1 коштів у сумі 6000,00 доларів США підтверджується наявним в матеріалах справи меморіальним ордером №337715345 від 16 березня 2015 року (а.с.7).

Відповідно до п.п.2.2., 2.3. вищевказаного Договору, датою повернення вкладу є 16 червня 2015 року, процентна ставка становить 13,2% річних.

Згідно п.3.1. Договору, сума Вкладу, а також сума нарахованих та не сплачених процентів повертається на картковий/поточний рахунок НОМЕР_3 Вкладника, відкритий в Банку.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Однак, відповідачем вказаний обов'язок не був виконаний, кошти ОСОБА_1 у повному обсязі у встановлений договорами строк, не були повернуті, що підтверджується належними та допустимими доказами, долученими позивачем до позовної заяви (а.с.8-16).

Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

При цьому суд, бере до уваги правову позицію Верховного суду України, висловлену у постанові від 25 грудня 2013 року, згідно якої, відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України, зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року, вклад (депозит) - це кошти у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з п. 1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов у частині стягнення з відповідача невиплаченої суми депозитного вкладу на суму 5975,60 разом із відсотками на суму 132 долари США підлягає до задоволення, оскільки позивач довів обставини, на які посилається, представник відповідача в судове засідання не з'явився та не представив суду жодних доказів на спростування позовних вимог.

Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення з ПАТ «Платинум Банк»на його користь моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині з наступних підстав.

Відповідно до ст.23 ч.1 п.1, 2 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вказує законодавець, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», завдану внаслідок дефекту в продукції споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

В розумінні п.5 ст.1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» від 19 травня 2011 року шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

В даному випадку, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, прямо передбачених Законом України «Про захист прав споживачів», для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у зв'язку з тим, що позивач мав душевні хвилювання з приводу неправомірної поведінки відповідача, погіршення стану його здоров'я, тощо.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі в дохід держави та в українській валюті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, виходячи із наступного розрахунку: 5975,60 доларів США + 132 долари США (сума задоволених позовних вимог) = 6107,6 х 21,63 (офіційний курс долара США відносно гривні станом на 21 вересня 2015 року) = 132107,39 грн. х 0,01 (ставка судового збору щодо вимог майнового характеру відповідно до Закону України «Про судовий збір» в редакції станом на 12 серпня 2015 року) = 1321,07 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 23, 525, 526, 530, 536, 625, 1058, 1060, 1167 ЦК України, ст.1 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ч.1 п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», Закону України «Про судовий збір» в редакції станом на 12 серпня 2015 року, суд ,-

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» в особі відділення Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» у м. Львові (код банку (МФО): 380388, ) на користь ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) суму внеску 5975,60 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» в особі відділення Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» у м. Львові (код банку (МФО): 380388, ) на користь ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) суму відсотків за користування Депозитом, за фактичну кількість днів користування Внеском, за період від дня закінчення депозиту - 16 червня 2015 року до 16 серпня 2015 року, що становить 132 долари США.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» в особі відділення Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» у м. Львові (код банку (МФО): 380388, ) в користь держави 1321,07 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Галицьким районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя Мисько Х.М.