Справа № 2-78/12
Провадження № 6/513/42/15
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви

05 жовтня 2015 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Антонюк Н.П., за участю: представника заявника ОСОБА_1, стягувачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, державного виконавця Лінивого С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата заяву ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю,

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю. Заяву обгрунтував тим, що 16 липня 2014 року Саратським районним судом було постановлено рішення, яким задоволено частково позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто 4076 гривень матеріальної та моральної шкоди, на користь ОСОБА_3 стягнуто матеріальну і моральну шкоду у розмірі 1820 гривень. Крім того, з нього на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 стягнуто солідарно витрати на правову допомогу у розмірі 1850 гривень. 06 листопада 2014 року колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області його апеляцію на рішення суду першої інстанції задоволено частково, відмовлено ОСОБА_2 у стягненні майнової шкоди у розмірір 3076 гривень, змінено рішення в частині судових витрат, стягнуто з нього на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 1850 гривень, у рівних частках на користь кожного. Стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 243.60 гривень.

Заявник зазначив, що при зверненні рішення до виконання про стягнення з нього 1850 гривень витрат на правову допомогу, Саратським районним судом, незаконно, необгрунтованно, замість одного виконавчого листа видав два виконавчих листа, внаслідок чого державний виконавець стягує з нього на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 не 1850 гривень у рівних частках на користь кожного, а по 1850 гривень на користь кожного зі стягувачів.

На підставі ч.2 ст. 369 ЦПК України, заявник просив визнати виконавчий лист про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у розмірі 1850 гривень таким, що не підлягає виконанню повністю. До розгляду заяви зупинити стягнення за однім виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судових витрат у розмірі 1850 гривень.

Під час розгляду справи представник заявника підтримав заяву ОСОБА_4, просив її задовольнити, надавши пояснення відповідно до поданої заяви.

Стягувачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили відмовити у задоволенні заяви з тих підстав, що кожен з них, отримавши виконавчи листи звернули їх до виконання. У виконавчих листах про стягнення на їх користь витрат на правову допомогу читко зазначено, що сума 1850 гривень підлягає стягненню у рівних частках на користь кожного з них.

Державний виконавець Лінивий С.І. заперечував проти задоволення заяви. Пояснив суду, що на виконанні у відділі ДВС знаходяться виконавчи листи про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 матеріальної шкоди, моральної шкоди, судових витрат. Суми, що присуджені до стягнення на користь стягувачів є різними, кожен зі стягувачів написав заяви про звернення рішення до виконання. З приводу стягнення витрат на правову допомогу у розмірір 1850 гривень, державному виконавцю зрозуміло, що дана сума підлягає стягненню у рівних частках на користь кожного зі стягувачів, тобто по 925 гривень. Будь-яких заяв та скарг від боржника або його представника з приводу неправільного розрахунку за даним виконавчим листом до відділу ДВС не надходило.

Розглянувши заяву, заслухавши представника заявника, стягувачів, державного виконавця, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Згідно ч.ч.1,2 статті 368 ЦПК України, питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Відповідно до копії рішення Саратського районного суду Одеської області від 16 липня 2014 року, задоволено частково позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто 4076 гривень матеріальної та моральної шкоди, на користь ОСОБА_3 стягнуто матеріальну і моральну шкоду у розмірі 1820 гривень. Також на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 стягнуто солідарно витрати на правову допомогу у розмірі 1850 гривень.

Рішенням колігії суддів судової палати апеляційного суду Одеської області від 06 листопада 2014 року рішення Саратського районного суду Одеської області від 16 липня 2014 року змінено, відмовлено ОСОБА_2 у стягненні майнової шкоди у розмірір 3076 гривень, змінено рішення в частині судових витрат, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 1850 гривень, у рівних частках на користь кожного, стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 243.60 гривень.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_4 про роз'яснення рішення, роз'яснено рішення колегії суддів від 06 листопада 2014 року в частині суми стягнення судових витрат на правову допомогу, а саме що стягненню з ОСОБА_4 Андрійовча на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають витрати на правову допомогу в сумі 1850 гривень у рівних частках на користь кожного, тобто по 925 гривень.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає вимоги до виконавчого документа.

У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) ,стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача, та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника

тощо;4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Судом встановлено, що за даним рішенням суду, яке набрало законної сили видані чотири виконавчих листа, в яких було зазначено одного боржника ОСОБА_4 та двох стягувачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, також у кожному виконавчому листі зазначено в якій частині необхідно було виконате рішення на користь кого зі стягувачів. У виконавчих листах про стягнення з ОСОБА_4 витрат на правову допомогу зазначено про обов'язок стягнути витрати на правову допомогу у розмірір 1850 гривень, у рівних частках на користь кожного зі стягувачів.

Як було зазначено державним виконавцем під час судового розгляду, державному виконавцю зрозумілий обов'язок виконання рішення про стягнення витрат на правову допомогу у рівних частках на користь кожного зі стягувачів. Будь-яких заяв або клопотань заявника з приводу невірно визначених сум, що стягуються державному виконавцю не надходило.

Враховуючи наведене, суд вважає вимоги заявника про визнання незаконним виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу необгрутованими та безпідставними, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Вимоги заявника про зупинення стягнення по одному з виконавчих листів про стягнення витрат на правову допомогу також не підлягають задоволенню, оскільки стягнення витрат здійснюється державним виконавцем відповідно до рішення суду, з дотриманням вимог закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 293, 294, 367-369 ЦПК України, Законом України Про виконавче провадження, Інструкцією з діловодства у місцевих загальних судах, апеліційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апелційному суді автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 17 грудня 2013 року №173,

суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області, через Саратський районний суд Одеської області, протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутніми під час проголошення ухвали протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т. Я. Кожокар