____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4669/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015 року Київський районний суд міста Одеси у складі

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі Гудові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання місця проживання дитини, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 06.09.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у Виконавчому комітеті Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської обласні зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 27.

За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1, актовий запис № 2276).

Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що з грудня 2014 року шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільного господарства вони не ведуть. Позивач вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння.

Крім того, позивач стверджує, що ОСОБА_2 участі у вихованні дитини не приймає. Дитина мешкає разом з матір'ю, ОСОБА_1, яка самостійно займається вихованням та утриманням дитини. Враховуючи це, позивач просить визнати місце проживання спільної дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_1.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Майновий спір між сторонами відсутній.

В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Керуючись ст.ст. 104-105, 110, 112, 160, 161, СК України; ст.ст.10-11, 60, 212, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання місця проживання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 06.09.2013 року, зареєстрованого у Виконавчому комітеті Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської обласні, актовий запис №27.

Визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Рева С. В.