Справа № 462/8706/12 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/5602/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.

за участі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Друга Львівська державна нотаріальна контора, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання права власності -

в с т а н о в и л а:

21.12.2007 року позивачі звернулися до суду з позовом, який остаточно уточнили 20.02.2014 року.

Зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх мати - ОСОБА_9, унаслідок чого відкрилась спадщина на 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1, які вона прийняла в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері - ОСОБА_10, однак не оформила правовстановлюючих документів на це майно. Крім цього вказували, що третім спадкоємцем по смерті ОСОБА_9 був їх брат - ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, і тому його частку мають право успадкувати його діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Остаточно позивачі просили визнати за кожним право власності по 1/3 частині спадкового майна, яке складається з 3/5 частин будинковолодіння АДРЕСА_1.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 і ОСОБА_2 право власності по 1/3 частині спадкового майна, що складається з 3/5 частин будинковолодіння АДРЕСА_1, без урахування об'єктів самочинного будівництва - тамбуру, розмірами 4.88x3.4 м., позначеного у технічному паспорті літ. 2-1.

Рішення оскаржила ОСОБА_2 Просить його скасувати в частині відмови в задоволенні її вимог і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначає, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам, суд неправильно застосував норми матеріального права. Зокрема посилається на те, що тамбур не об'єкт самочинного будівництва, так як під час визначення часток у праві спільної власності в 1992 році він був врахований місцевою радою як складова частина будинку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_3, а також ОСОБА_4 на підтримання скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів знаходить апеляційну скаргу обґрунтованою і тому вона підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_9 Спадкоємцями першої черги були її діти: ОСОБА_4, ОСОБА_2 і ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Об'єктом спадкування є 3/5 частини будинковолодіння АДРЕСА_1, які ОСОБА_9 прийняла в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері - ОСОБА_10, проте спадкових прав не оформила.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що тамбур розмірами 4,88х3,4 м. є об'єктом самочинного будівництва і тому в силу правил ст. 105 ЦК України (1963 року) та ч. 2 ст. 376 ЦК України і тому право власності на нього не може бути визнано.

Однак цей висновок не відповідає матеріалам справи.

Із матеріалів справи випливає, що після набуття ОСОБА_4 та ОСОБА_9 14.10.1985 року у власність будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с. 25), будинок був самовільно перепланований і це було відображено в технічному паспорті (а.с. 19 зв.) 19.01.1987 року, зокрема тамбур під літ. 2-1 був об'єктом самочинного будівництва.

Разом із цим, рішенням виконавчого комітету Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова №17 від 18.03.1992 року затверджено висновок Львівського МБТІ і визначено за ОСОБА_9 3/5 ідеальних частин в будинку АДРЕСА_1 (а.с.22). Як убачається із цього рішення, при визначенні часток до уваги бралася наявність тамбура під літ. 2-1.

Із реєстраційного посвідчення від 24.04.1992 року (а.с. 21) випливає, що 3/5 частин даного будинку було зареєстровано на праві власності за ОСОБА_10, які вона набула на підставі договору дарування від ОСОБА_9 від 22.04.1992 року.

Отже, тамбур під літ. 2-1 входив до складу майна, яке належало ОСОБА_10 на праві власності і яке ОСОБА_9 успадкувала після смерті своєї матері - ОСОБА_10

Таким чином, в цій частині рішення не відповідає матеріалам справи і не ґрунтується на нормах права. Воно має бути скасованим, а позов задоволений.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 березня 2015 року в частині відмови у позові про визнання за ОСОБА_2 права власності на тамбур, розмірами 4,88х3,4 м., позначеного у технічному паспорті літ. 2-1, скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: