УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Укрриба», третя особа: Державне агентство рибного господарства України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 3 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 8 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи та просив визнати незаконним і скасувати наказ ДП «Укрриба» від 07 листопада 2014 року про його звільнення; поновити його на посаді заступника директора ДП «Укрриба»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; відшкодувати моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Позов мотивовано тим, що 26 червня 2014 року ОСОБА_4 призначено на посаду першого заступника директора ДП «Укрриба». 24 липня 2014 року переведено на посаду заступника директора ДП «Укрриба». Наказом №57-К від 7 листопада 2014 року позивача з 10 листопада 2014 року звільнено з займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає, що дане звільнення проведено з порушенням норм КЗпП України, оскільки його не було завчасно (за два місяці) попереджено про наступне звільнення; не враховано переважне право на залишення на роботі (статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 2); не запропонованого іншої роботи на підприємстві.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 3 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи в межах касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального права та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач був ознайомлений з наказом про скорочення посади, яку він обіймав та про наступне вивільнення з займаної посади 8 вересня 2014 року. Разом з тим, повідомлення про ознайомлення з наказом та про майбутнє вивільнення позивач у цей день не підписав. Отримав один екземпляр повідомлення, для подальшого його підписання і повернення до відділу кадрів. Повідомлення не повернув, про що складено відповідний акт, датований 8 вересня 2014 року.

Із досліджених місцевим та апеляційним судами доказів та встановлених фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_4 було попереджено про наступне звільнення з додержанням строків, передбачених ст. 49-2 КЗпП України.

Суди дійшли правильних висновків щодо безпідставності посилань позивача на те, що при звільненні йому не було запропоновано іншу роботу на підприємстві, при наявності вільної посади першого заступника директора, затвердженої 22 квітня 2014 року, оскільки кваліфікаційним вимогам, які зазначені у посадовій інструкції першого заступника директора, ОСОБА_4, не відповідав, не мав відповідної освіти у сфері гідромеліорації та/або гідротехніки.

Після скорочення чисельності штату працівників, обидві посади заступників директора були скорочені, тому доводи позивача щодо порушення його переважного права на залишення на роботі також вбачаються необґрунтованими.

Посади, які б відповідали кваліфікації та рівню ОСОБА_4 на підприємстві до моменту звільнення останнього були відсутні.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що при звільненні позивача були дотримані вимоги трудового законодавства, у зв'язку із чим, заявлений останнім позов задоволенню не підлягає.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

Фактично, посилання позивача зводяться до переоцінки доказів, досліджених та перевірених судами в ході розгляду справи.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 3 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук