Провадження № 2/127/7352/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2015 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

22.10.2015 року до Вінницького міського суду Вінницької області разом з позовною заявою надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Судом, після виконання вимог, визначених ст. 122 ЦПК України, 04.11.2015 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі.

В вищевказаній заяві заявник просить суд вжити заходів для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме на квартиру №110, що знаходиться за адресою: м.Вінниця, вул. Лялі Ратушної, 79б, яка належить ОСОБА_2, оскільки відповідач борг за розпискою позивачу не повернув, чим порушив права позикодавця. Позивач побоюється, що відповідач може відчужити майно (квартиру), що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши доводи заяви представника позивача, детально дослідивши матеріали цивільної справи, зважає на наступне.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов може забезпечуватись зокрема, шляхом накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Згідно преамбули Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В п. 4 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наведено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу наведених вище норм Цивільного процесуального кодексу України, а також розяснень Постанови пленуму Верховного суду України вбачається, що суд може забезпечити позов, за умови встановлення судом обставин, що між сторонами дійсно виник спір та у випадку реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим, позивач у заяві обмежився вказівкою на те, що відповідачі можуть зробити спроби щодо переоформлення майна, належного їм, що може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову або зробити неможливим його виконання.

Заявник у своїй заяві не наводить жодного реального ризику та не представляє будь яке документальне підтвердження того, що власниками майна, на яке заявник просить накласти арешт, є відповідачі.

Крім того, заявник у своїй заяві не наводить жодного реального ризику та не представляє будь яке документальне підтвердження того, що відповідачі по справі здійснюють чи мають реальний намір будь яким чином здійснити реалізацію свого майна, зокрема й шляхом укладення цивільно правових угод і т.п.

Позивач вказує, що заборгованість за розпискою становить 9 000 доларів США (197 370,00 гривень). В заяві про забезпечення позову йдеться про накладення арешту на квартиру №110, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Лялі Ратушної, 79б. Отже, задоволення заяви безперечно порушить принцип ЦПК України щодо співмірності забезпечення позову та заявлених позивачем вимог.

Також до матеріалів позовної заяви не долучено оригінал боргової розписки, що підтверджує боргові зобовязання відповідачів, що унеможливлює оцінку судом обставин, на які посилається заявник.

За таких обставин та наведеної вище доказової бази, задоволення внесеної на розгляд суду заяви про забезпечення позову неможливе, оскільки примусить суд висловитись з приводу майбутнього рішення суду та змушує суд до початку розгляду справи по суті надати оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, а як наслідок доказам, які позивачем вказано як на підставу для задоволення позову.

З огляду на викладене в задоволенні заяви слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 151, ст.152, ст. 153, 209, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з отримання копії ухвали.

СУДДЯ :