Справа № 495/352/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

05 листопада 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.

при секретарі Мамончик К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном, який мотивує наступним. Позивач - ОСОБА_1, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1169 га по вул. Вокзальна, 19, смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, серії ЯК № 311492 від 04.08.2008 року є власником вказаної земельної ділянки. Також, як вказує позивач, його право власності на вищевказану ділянку підтверджується відповіддю Відділу Держземагенства у м. Білгород-Дністровському Одеської області від 26.12.2013 року № 01-9/3993 Слідчому СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 , а також Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Акулової М.І. від 23.12.2013 року по кримінальній справі № 495/10317/13-к, копії яких містяться у матеріалах справи. Далі, як вказує позивач, 10 березня 2010 року Затоківська селищна рада звернулась до суду з позовом про скасування вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1169 га по вул. Вокзальна. 19, смт Затока, серії ЯК № 311492 від 04.08.2008 року, виданого на ім'я ОСОБА_1. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2011 року по справі №2а-94/11, позов Затоківської селищної ради було задоволено, однак 24 липня 2012 року Одеським Апеляційним Адміністративним судом дана постанова була скасована та винесена нова постанова, якою відмовлено в задоволенні адміністративного позову Затоківської селищної ради. Цією ж постановою було встановлено, що звертаючись із позовними вимогами, Затоківська селищна рада не навела жодної підстави, передбаченої ст. 140 ЗК України, яку можливо застосувати для припинення права на земельну ділянку за ОСОБА_1 Тобто, Одеським апеляційним адміністративним судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1, правомірно набув право власності на вищевказану земельну ділянку та суд прийшов до висновку, що підстави для позбавлення ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку відсутні. Далі, на підставі рішення Затоківської селищної ради № 499 від 18 травня 2007 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була надана згода на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,119 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд прилеглої до земельної ділянки по вул. Вокзальна, 19 у Лиманському районі смт Затока у спільну власність. У подальшому, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку за вищезазначеною адресою. Тобто, як вказує позивач, на одну і ту саму земельну ділянку було видано два державних акта позивачу та відповідачам: ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Крім того, як вказує позивач, Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 лютого 2013 року по справі № 1505/9260/2012 було визнано протиправним та скасовано рішення Затоківської селищної ради № 499 від 18 травня 2007 року серії 002010, яким була надана згода ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,119 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд прилеглої до земельної ділянки по вул. Вокзальній, 19 у Лиманському районі смт Затока у спільну власність; визнано протиправним та скасовано рішення Затоківської селищної ради від 18 травня 2007 року, серії 002025. Ця постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 лютого 2013 року по справі № 1505/9260/2012 набрала законної сили 12.03.2013 року, тобто, як вказує позивач, на даний час він є єдиним законним власником вищезазначеної земельної ділянки.

Однак, не зважаючи на наявність вищевказаних судових рішень, які набрали законної сили та якими встановлено, що позивач є єдиним законним власником спірної земельної ділянки за адресою: вул. Вокзальна, 19 у Лиманському районі смт Затока, площею 0,1169 га, відповідачі не звільняють належну позивачу ділянку. На теперішній час він не може потрапити на територію належної йому земельної ділянки, у добровільному порядку відповідачі звільнити самовільно зайняту земельну ділянку не бажають у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Крім того, як вказує позивач, за той час, коли земельна ділянка була у незаконному володінні і користуванні відповідачів, на ній було розпочато будівництво і на теперішній час на вказаній земельній ділянці знаходяться невідомі йому будівельники, які незаконно здійснюють будівництво на належній йому земельній ділянці. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2014 року було зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту спірну земельну ділянку та знести самочинне будівництво, розташоване на цій земельній ділянці. Однак, як стало відомо позивачу, рішенням виконавчого комітету Затоківської селищної ради від 29.01.2009 року за № 14, була змінена юридична адреса належної йому земельної ділянки: «Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт Затока, вул. Вокзальна, 19 «а»», тобто виконати вищевказане рішення суду не є можливим у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду з цим позовом.

Як також стало відомо позивачу, що без його згоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розділили земельну ділянку наступним чином : площею 0,0300 га надана ОСОБА_6, площею 0,0455 га надана ОСОБА_4 та ОСОБА_5, площею 0,0455 га надана ОСОБА_6.

На підставі викладеного та з посиланням на статті 30, 118-120 ЦПК України, ст.ст. 152, 212 ЗК України, ст. ст. 1, 10, 16, 376, 391, ЦК України, позивач просить суд задвольнити позов, зобов'язати відповідачів та будь-яких інших осіб усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0455 га, що розташована за адресою: вул. Вокзальна, 19-а, смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, кадастровий номер № :02:003:0334 шляхом звільнення цієї земельної ділянки та шляхом знесення самочинного будівництва вчиненого на ній.

Представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що Державний акт, на який, в якості правового обґрунтування своїх позовних вимог посилається позивач, на данйи час є скасованим. Однак, оскільки, згідно його довіреності (а.с.101), він позбавлений процесуального права відмовлятись від позову, то він підтримує позов та просить його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином, судові повістки від них повіртаються до суду у звязку з їх відмовою від отримання судових повісток, тобто, у відповідності до ч. 8 статті 76 ЦПК України, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважаються повідомленими про час та місце судового засідання.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_9 у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, згідно якого позивач є власником вказаної земельної ділянки на даний час є скасованим, тобто правові підстави длязадовлення позову відстуні.

Відповідач ОСОБА_5, його представник за довіреністю ОСОБА_9 у судовому засіданні також просили відмовити у задоволенні позову, оскільки на даний час правові підстави для його задоволення відстутні.

Відповідач ОСОБА_10, його представник за довіреністю ОСОБА_11 у судове засідання не зявились, про час та місце судового засідання були сповіщені належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили, будь-яких заяв на адресу суду не надавали.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки позовні вимоги були уточнені позивачем, суд розглядає справу з урахуванням такого уточненя позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідачів, відповідача ОСОБА_5, суд приходить до наступного.

В якості правової підстави звернення позивача до суду ним вказана статті 391 ЦК України, згідно якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; та частина 2 статті 152 ЗК України, згідно якої власник земельної діялнки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою та відшкодуванням завданих збитків.

Таким чином, оскільки правовою підставою для звернення позивача до суду ним обрані саме вищевказані статті 391 ЦК України та 152 ЗК України, то доказуванню позивачем підлягає факт того, що він є власником земельної діялнки а також факт здійснення відповідачами порушення його прав на земельну ділянку.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем суду надані наступні документи : Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 914266, виданий 17.08.2006 року, згідно якого позивач є власником земельної діялнки площею 0, 150 га. за адресою : Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул.. Вокзальна, 19; заочне рішення Білгород-Дністровського міськарйонного суду Одеської області по справі № 495/1798/14-ц від 16.05.2014 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, зобовязано ОСОБА_2, ОСОБА_3 та будь-яких інших осіб звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою : Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул.. Вокзальна, 19; та зобовязано знести самовільне будівництво, яке здійснене на цій земельній ділянці; постанова Білгород-Дністровського міськарйонного суду Одеської області по справі № 1505/9260/2012 від 28.02.2013 року, якою були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1, визнано протиправним та скасовано рішення Затоківської селищної ради №499 від 18.05.2007 року, яким була надано згода ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної діялнки загальною площею 0,119 га за адресою : Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул.. Вокзальна, 19.

Відповідачем ОСОБА_5 у ході розгляду даної спраив приєднано до матеріалів справи наступні документи : Рішення Апеляційного суду Одесьокї області від 02.04.2015 року, яким скасовано заочне рішення Білгород-Дністровського міськарйонного суду Одеської області по справі № 495/1798/14-ц від 16.05.2014 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, зобовязано ОСОБА_2, ОСОБА_3 та будь-яких інших осіб звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою : Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул.. Вокзальна, 19; та зобовязано знести самовільне будівництво, яке здійснене на цій земельній ділянці, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено; постанова Білгород-Дністровського міськарйонного суду Одеської області по справі № 495/6446/14-а від 17.07.2015 року, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Затоківської селищної ради, виконавчого комітету Затоківської селищної ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування державної реєстрації права власності відмовлено у повному обсязі, яка набарала законної сили 20.07.2015 року; постанову про закриття кримінального провадження Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області від 17.08.2015 року, згідно кримінальне провадження, порушене за заявою ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 незаконно заволоділи його земельною ділянкою за адресою : Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул.. Вокзальна, 19, закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення; надано Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.08.2015 року, якою клопотання ОСОБА_5Ю, про скасування арешту було задоволено, скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ухвалою від 18.06.2014 року на земельну ділянку за адресою : Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул.. Вокзальна, 19 «а», яка належить ОСОБА_5; також надано ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 15.07.2015 року, згідно якої рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2015 року по справі за позовом ОСОБА_12 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 треті особи Затоківська селищна рад, виконавчий комітет Затоківської селищної ради, Державна реєстраційна служба про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права вланості на земельну ділянку, яким позовні вимоги позивачів задоволені у повному обсязі, визнано недісним Державний акт про право власності на земельну ділянку за адресою : Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул.. Вокзальна, 19, виданий на імя ОСОБА_1, та скасовано реєстрацію права власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_1Б, залишено без змін.

Тобто, як вбачається з наданих відповідачем ОСОБА_5 суду документів, а саме : рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.04.2015 року, яке було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15.07.2015 року, Державний акт, на який посилається в якості правового обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1, визнано недійсним, реєстрація права власності за ОСОБА_1 на цю земельну ділянку скасована, тобто позивач ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки, відносно якої він просить суд усунути перешкоди у користуванні.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що згідно статті 391 ЦК України та статті 152 ЗК України, обовязковою умовою застосування цих статей є звернення до суду власника земельної ділянки за захистом свого порушеного права, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно статті 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий , неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Захист права власності від порушення, не повязаних із позбавленням володіння, передбачений статтю 391 ЦК України.

Згідно ч.ч. 1,2,3 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Згідно статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Керуючись ст.391 ЦК України, ст. 152 ЗК України, ст.ст.1,10,11, 58-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: