ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Лях М.Ю.,
при секретарі Холявка Т.В,.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно спожитої теплової енергії та 3% річних,
В серпні 2015 року комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (надалі КП «ХТМ») звернулось до Київського районного суду м. Харкова з вимогою до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно спожитої теплової енергії за період з 01.10.2014 року по 30.04.2015 року в сумі 22 009,07 грн., та 3% річних в сумі 70,55 грн.
В судове засідання представник позивача Цаплюк І.Ф., яка діє на підставі довіреності від 17.02.2014 року №38-600/15, не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.
Відповідно до вимог ст.ст. 13-16 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» - послуга по централізованому опаленню надається своєчасно, безперебійно, за виключенням часу перерви на міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами, належної якості та підлягає оплаті.
Пунктом 1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачено право споживача вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач є споживачами послуг з центрального опалення та підігріву води для потреб гарячого водопостачання, які надає КП «ХТМ».
Згідно копії договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 19.08.2005 року вбачається, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-3 в житловому будинку по АДРЕСА_1 .
Зі змісту акту про підключення вбудованого споживача до джерела теплової енергії від 23.10.2014 року за № 177/1021 та акту про відключення споживача від джерела теплової енергії від 13.04.2015 року № 177/2255 вбачається, що КП «ХТМ» підключено приміщення споживача ОСОБА_1 до централізованого опалення разом з усім житловим будинком та надається теплова енергія.
Згідно Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі продажу. Основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідач ОСОБА_1 , як власник нежитлових приміщень, всупереч вимогам чинного законодавства, договір купівлі продажу теплової енергії для опалення вказаного приміщення не уклав.
Доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості або обов`язку її погашення, відповідачами до суду не надано. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення зазначеної заборгованості з відповідачів.
У зв`язку з тим, що приміщення, які належать відповідачу ОСОБА_1 , не обладнано окремим тепловим вводом, позивач КП ХТМ не має технічної можливості здійснити їх відключення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач фактично споживав теплову енергію, окрім цього, в матеріалах справи відсутні належні докази в підтвердження того, що відповідач звертався зі скаргами у зв`язку із неотриманням теплової енергії до позивача.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, позовні вимоги позивача відповідають вимогам чинного законодавства України та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, Закону України «Про житлово - комунальні послуги», суд, -
Позовну заяву комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно спожитої теплової енергії та 3% річних задовольнити.
Відповідачам, які не приймали участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Київського районного суду
м. Харкова М.Ю. Лях