ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7487/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"06" листопада 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И В :

25 серпня 2015 року ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Відповідач) про стягнення банківського вкладу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 лютого 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» № 300937/11231/2-15 (далі - Договір), у відповідності з яким вона розмістила у Відповідача депозит в сумі 8400 Євро, на строк три місяці, з 10.02.2015 року по 10.05.2015 року з виплатою 9% річних. Вказує, що 31.07.2015 року та 13.08.2015 року вона зверталась до відповідача з проханням про повернення вкладу, проте, відповіді не отримала. Позивач зазначає, що відповідач суму вкладу не повернув, у зв'язку з чим просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути на її користь суму вкладу у 8400 Євро.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність представника відповідача в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 10 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» № 300937/11231/2-15 (далі - Договір), у відповідності з яким вона розмістила у Відповідача депозит в сумі 8400 Євро, на строк три місяці, з 10.02.2015 року по 10.05.2015 року з виплатою 9% річних у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Основні умови), які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою www.fcbank.com.ua (п.1 Договору-заяви).

На підтвердження виконання умов договору в частині внесення коштів позивачем наданий меморіальний ордер № 15549419 на суму 8400 Євро.

Після закінчення строку, визначеного п.1 цих Договорів-заяв, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов (п.6 Договору-заяви).

31.07.2015 року та 13.08.2015 року ОСОБА_2 зверталась до відповідача з заявою про повернення вкладу, проте, грошових коштів не отримала.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Пунктом 3.2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, що затверджене Постановою правління НБУ від 3 грудня 2003 року N 516 передбачено, що грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Банки можуть відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) перераховувати фізичним особам нараховані проценти за вкладами (депозитами) на їх поточний рахунок, для поповнення вкладу (депозиту) або видавати готівкою.

Крім того, п.3.3 Положення передбачає, що Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно із ч.5 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93 одержання індивідуальної ліцензії однієї із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії.

Отже, так як з діючих норм законодавства вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Банк не виконав вимогу позивача та не повернув суму вкладу, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу в розмірі 8400 Євро.

Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 399,65 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 610, 1058, 1060 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (ідентифікаційний код 25745867) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму депозитного вкладу в розмірі 8400 (вісім тисяч чотириста) Євро.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (ідентифікаційний код 25745867) в дохід Держави судовий збір в розмірі 2 399,65 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА