У х в а л а

іменем україни

7 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дьоміної О.О., Парінової І.К., Ступак О.В., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - нотаріальна контора приватного нотаріуса Тимків І.М., про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2015 року, відмовлено у відкритті провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним відмовлено (справа № 461/13515/13-ц). Встановлено, що заповідач в момент складання заповіту усвідомлював значення своїх дій, які відповідали його внутрішній волі. Відмовляючи у відкритті провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суди дійшли правильного висновку, що спір остаточно вирішено судом і потворне звернення до суду із тотожним предметом і підставою позову не допускається.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
І.К. Парінова
О.В. Ступак