Провадження № 2/537/1529/2015
Справа № 537/4732/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015 року суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, придбаного за час спільного проживання, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою, якою просила ухвалити рішення про поділ майна набутого за час спільного проживання з ОСОБА_3 шляхом виділення та визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 35, 5 кв.м житловою площею 16,8 кв.м вартістю 168 413 грн.; виділення відповідачу автомобіля НОМЕР_1 вартістю 184 000 грн.; стягнення з відповідача на її користь компенсації в розмірі 15 587 грн. та судових витрат.

Згідно із ч. 4 ст. 119 Цивільно-процесуального кодексу України, позовна заява повинна відповідати вимогам, встановленим законом.

Відтак, ч. 1 ст. 74 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Зміст позовних вимог не включає вимог щодо визнання факту спільного проживання однією сімєю та визнання за позивачем права спільної сумісної власності на майно, що позбавляє можливості вирішувати питання щодо його поділу, оскільки в цьому випадку суд вийде за межі позовних вимог.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 119 Цивільно-процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Разом з тим, згідно Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Однак, позивач на підтвердження дійсної вартості спірного майна на час звернення до суду з позовом не надала жодних доказів.

Частиною 1 статті 121 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що суддя встановивши, що заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 Цивільно-процесуального кодексу України або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для виправлення вищезазначених недоліків.

Одночасно розяснює, якщо позивач у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 Цивільно-процесуального кодексу України, сплатить судовий збір у визначеному чинним законодавством розмірі, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Керуючись статтями 119, 121 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, придбаного за час спільного проживання - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення, зазначених в ухвалі суду недоліків протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Д.О. Зоріна