23.10.2015 227/5130/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_1,

за участю:

секретаря - Малашко С.В.,

позивача - не зявився,

відповідача - не зявилась,

третя особа - не зявилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особу такою, яка втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він з дружиною є власником квартири АДРЕСА_1. Дане житлове приміщення належить їм на праві власності, в даній квартирі також з 24.09.2008 р. зареєстрована їх дочка ОСОБА_3. В грудні 2014 року, їх дочка ОСОБА_3 не знявшись з реєстрації за місцем мешкання, виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, де збирається укласти шлюб. Для оформлення їй виписки з даного житла, її необхідно визнати як таку, що втратила право користування житловим приміщенням, так як вона не мешкає в даній квартирі понад 6 місяців.

Сторони у судове засідання не зявилися, направили на адресу суду заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Відповідач направила суду нотаріально засвідчену заяву про визнання позовних вимог.

Таким чином, на підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 08.06.2001 року, який зареєстрований в Добропільському БТІ в реєстрову книгу за №17 за реєстрованим №11, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, (після укладення шлюбу прізвище змінено на Соломко), прийняли в особисту приватну власність квартиру за адресою: м.Добропілля, вул. Ремінного, 11/40.

Згідно довідки Добропільського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області від 09.09.2015 року, відповідач ОСОБА_3 дійсно зареєстрована в квартирі позивача.

Також, місце проживання відповідача - ОСОБА_3, як члена сім'ї ОСОБА_2, 24.09.2008 року було зареєстровано за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується домовою книгою для прописки громадян, які мешкають за адресою м.Добропілля, вул. Ремінного, 11/40.

З позовної заяви позивача, встановлено, що відповідач - ОСОБА_3, не мешкає за адресою м.Добропілля, вул. Ремінного, 11/40, понад рік, так як виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. Дана обставина підтверджується нотаріально посвідченою заявою від ОСОБА_3, в якій остання не заперечує проти визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м.Добропілля, вул.Ремінного, 11/40. В підтвердження даних обставин вказує, що з 04.08.2015р. вона отримала паспорт громадянки РФ, та перебуває на реєстраційному обліку за місцем мешкання в РФ за адресою: Ростовська область, м.Шахти, вул.Каховська,19.

Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При вирішенні даного судового спору, суд також враховую позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену ним у п.39 постанови пленуму №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно якого: Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Зважаючи на викладене, враховуючи визнання позову відповідачем та факт відсутності користування відповідачем з грудня 2014 року квартирою № 40 будинку 11 по вул.Ремінного у м. Добропілля, Донецької області, а також не здійснення відповідачем обовязків по утриманню житла та постійне мешкання за межами країни, суд вважає, що відповідача ОСОБА_3, слід визнати такою, що втратила право користування вказаним житлом.

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є підставою для зняття такої особи з реєстрації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.71, 72, 107 ЖК України, ст.316,317,405 ЦК України, ст.ст.212-2015 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2, Україна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Є.Хоменко