Справа №477/686/15-ц 09.11.2015 09.11.2015 09.11.2015
Провадження №22-ц/784/2596/15
Головуюча першої інстанції: Саукова А. А.
Категорія-59 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 листопада 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Серебрякової Т. В.

із секретарем

судового засідання- Гавор

з участю:

позивача - ОСОБА_3

відповідачки - ОСОБА_4

представників

відповідачки - ОСОБА_5

позивача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційними скаргами

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09. 09.2015 р. у справі за

позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення авансу та трьох відсотків річних,

встановила:

26. 03.2015 р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення авансу та трьох відсотків річних.

Позивач зазначав, що 23 жовтня та 26 грудня 2012 р. на підтвердження наміру укласти договір купівлі-продажу належного відповідачці житлового будинку АДРЕСА_1 передав відповідачці гроші на загальну суму 6000 дол. США.

В подальшому договір не було укладено з вини відповідачки, але вона відмовляється повернути завдаток, який внаслідок неукладення угоди купівлі-продажу є авансом та підлягає поверненню.

Посилаючись на ці обставини позивач просив стягнути з відповідачки 6000 дол. США в еквіваленті національної валюти та 3% річних, на суму 7956 грн. 00 коп., а також відшкодувати судові витрати.

Зустрічний позов відповідачки про визнання отриманої суми завдатком ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09.09.2015 р. залишено без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09. 09.2015 р. постановлено про часткове задоволення позову ОСОБА_3

На його користь з відповідачки стягнуто 49080 грн. 00 коп. в якості безпідставно отриманих коштів.

В задоволенні вимог про стягнення трьох відсотків річних відмовлено

Вирішено також питання про відшкодування судових витрат пропорційно задоволеній частині вимог.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позову і стягнення боргу відповідно до курсу долара на час ухвалення рішення, посилаючись на неправильне застосування судом положень ст. 533 ЦК України.

Відповідачка також вимагає скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, вважаючи необгрунтованими висновки суду щодо наявності у відповідачки невиконаних грошових зобов'язань.

Апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідачки підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 570 ЦК України , завдатком визнається грошова сума, яка передається кредитору боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Якщо буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, не є завдатком, вона вважається авансом.

За змістом цих норм, завдатком забезпечується дійсна вимога, тобто така, яка виникла з угоди, укладеної до його передачі.

Завдаток підлягає поверненню в одинарному розмірі, якщо зобов'язання припинено до його виконання.

Відповідно до правил ч.1 ст. 638, ч. 3 ст. 640 ЦК України договір купівлі-продажу жилого будинку, квартири вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх суттєвих його умов та надали йому нотаріальної форми.

До угод, які не укладені, не можуть застосовуватися наслідки, передбачені законом у разі визнання їх недійсними.

Все сплачене, передане чи набуте за неукладеними угодами підлягає поверненню, як безпідставно набуте за правилами ст. 1212 ЦК

Як вбачається з матеріалів справи, сторони домовились про передачу авансу в рахунок договору купівлі-продажу будинку, який буде укладено в майбутньому.

Встановивши, що на момент передачі авансу, сторони не уклали нотаріально посвідчену угоду купівлі-продажу будинку суд обгрунтовано визнав, що зазначена грошова сумма є авансом, який підлягає поверненню як безпідставно отримані кошти.

Такі висновки суду відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами.

В той же час, суд не врахував, що засобом платежу за угодою про передачу авансу була іноземна валюта, а за таких обставин, відповідно до вимог ч. 2 ст. 533 ЦК, сума, що підлягає поверненню у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, оскільки інший порядок її визначення договором не встановлено.

Днем платежу, відповідно до змісту цієї норми є день вирішення спору судом.

На час вирішення спору курс долара складав 2210,72 - відповідно 6000 дол.США=132.600 грн.

Так як, судом неправильно застосовані положення ст. 533 ЦК України, що вплинуло на розмір відшкодування, то встановлене, відповідно до приписів ч.1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для зміни рішення та збільшення розміру відшкодування до 132600 грн. 00 коп.

Оскільки сторонами не оскаржуються висновки суду щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення трьох відсотків річних, то апеляційним судом рішення суду в цій частині, відповідно до приписів ст. 303 ЦПК України, не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги відповідачки про укладення договору купівлі-продажу будинку, внаслідок чого передані 6000 дол. США слід вважати завдатком, який не підлягає поверненню, то вони не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтується на положеннях норм цивільного права.

Адже, по-перше, відповідно до приписів абз. 2 ч.3 ст. 6 ЦК України, сторони не вправі своїм договором змінити встановлений законом момент укладення договору.

По-друге, завдатком згідно з правилами ст. 570 ЦК визнається сума, яка передається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Тобто, на час передачі завдатку договір купівлі-продажу нерухомості має бути укладено, оскільки лише в цьому випадку зобов'язання покупця про сплату грошей за договором купівлі-продажу буде дійсним.

В іншому випадку, передані наперед гроші за неукладеною угодою вважаються авансом з відповідними правовими наслідками.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення спору, а тому не можуть бути враховані при перегляді оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09. 09.2015 р. - змінити в частині розміру авансу, який підлягає стягненню та судових витрат, які підлягають відшкодуванню.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 132600 грн. 00 коп. в якості безпідставно отриманих коштів та 2245 грн. 19 коп. у відшкодування судового збору, а всього 134845 грн. 19 коп.

В іншій частині рішення залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко Судді: Т.В.Серебрякова

Н.В. Самчишина