Справа № 500/4702/15-ц
Провадження № 2/500/2424/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Баннікової Н.В.

при секретарі Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.08.2010 року відділом ДРАЦС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 10, мотивуючи позов тим, що у нього з відповідачем різні погляди на життя, втрачено один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що можливості зберегти сімю не має. Подружні відносини припинено з листопада 2014 р., спільне господарство з цього часу не ведеться, спору про спільне майно немає.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні обставини справи та позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Заслухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 30.08.2010 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЖД № 163863 від 06.06.2012 р. (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають доньку Аделіну, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено з листопада 2014 року.

Питання щодо розподілу спільного майна вирішення у судовому порядку не потребує.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1,2 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Керуючись ст.ст. 110,112 СК України, ст.ст. 10,11,60,61,174,208,209,212,213-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 30.08.2010 року відділом ДРАЦС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 10, розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3