№2/328/352/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Вивчивши позов та додані матеріали, приходжу до висновку про необхідність залишити позов без руху, оскільки він поданий з порушенням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду у письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

На підставі ч.4 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Так, відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст заявлених вимог, виклад обставин, якими обґрунтовуються вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Аналіз положень ст. ст. 526, 599, 625 ЦК, Постанови №5 від 30.03.2012 року Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказує, що наявність судового рішення за відсутності його реального виконання боржником не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і штрафних санкцій, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту, які були нараховані після дати, на яку утворилась заборгованість, що стягнута судовим рішенням.

Так, позивач вказує, що заборгованість відповідача станом на 30.01.2015 року становить 7955,01 доларів США, з якої необхідно відняти суму у розмірі 7224,90 доларів США, яка була задоволена за рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 11.11.2013 року з відповідача на користь позивача, різниця становить 730,11 доларів США. Однак позивач не вказує, чи було виконане вказане судове рішення, жодного доказу на підтвердження цієї обставини не зазначає.

Також позивачем до позову надано розрахунок заборгованості з 14.12.2007 року, а не з дати, на яку утворилась заборгованість, що стягнута судовим рішенням.

Позовні вимоги є неконкретизованим, оскільки позивач просить стягнути заборгованість у розмірі, який станом на 30.01.2015 року становить 797,58 доларів США, що за курсом 16,15 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.01.2015 року складає 12886,84 грн., за кредитним договором № Б/Н від 13.12.2007 року, проте не зрозуміло, що це за заборгованість: заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість з комісії за користування кредитом, за який період утворилася ця заборгованість.

Відсутність вищевказаних відомостей не дає змоги встановити відповідність дійсної суми заборгованості, вказаній у позові, робить позовні вимоги незрозумілими, що у свою чергу унеможливлює повноцінний та всебічний розгляд справи.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, позовна заява, яка подана до суду з порушеннями вимог ст. 119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

При таких обставинах суддя вважає необхідним залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, а саме: конкретизування позовних вимог, зазначення доказів невиконання судового наказу, надання належного розрахунку заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - залишити без руху.

Надати позивачу строк три дні для усунення вказаних недоліків з дня отримання позивачем копії ухвали.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя:

Згідно з оригіналом

Суддя: