Справа № 494/938/15-ц
07 жовтня 2015 року м.Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді Римаря І.А.,
за участю секретаря - Козубенко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
08 липня 2015 року до суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття.
Позивач у позовній заяві посилається на те, що у період перебування в шлюбі у них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Дитина проживає разом з матірю. З 05 січня 2015 року вона з відповідачем припинила шлюбні відносини та перестали вести спільне господарство. Матеріальну допомогу на утримання дочки ОСОБА_2 не надає. На даний час позивач не працює, матеріальне становище вкрай скрутне. На утримання дитини щомісячно витрачається значна частина коштів, з огляду на це просила стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої доньки.
Ухвалою суду від 10.07.2015 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.
ОСОБА_1 у судове засідання 07.10.2015 року не зявилась, хоча була належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, про що свідчить її розписка (а.с.38). Разом з цим, 07.10.2015 року позивач подав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та проти заочного рішення не заперечує (а.с.42).
Відповідач у судові засідання 02.09.2015, 23.09.2015 та 07.10.2015 року не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час, день та місце розгляду справи, про що свідчать копії поштових повідомлень про вручення повісток (а.с.35,41,49-50).
Згідно з частиною 4 статті 169 ЦПК України, - у разі якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував позивач.
Врахувавши думку позивача, викладену в заяві від 07.10.2015 року, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач та відповідач 14 жовтня 2011 року зареєстрували шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №327, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД №156842. (а.с.3) Під час перебування у шлюбі народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4) та проживає разом з позивачем (а.с.5).
Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування».
Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…».
Це положення знайшло своє відображення і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.
Як встановлено судом, відповідач свого обов'язку утримувати доньку не виконує.
Відповідно до частини другої ст. 182 СК України встановлено: «мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України».
Згідно зі ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що обґрунтованим розміром стягнення аліментів на утримання доньки буде їх стягнення у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_2 та становитиме ? частину від усіх видів його заробітку чи доходу щомісячно.
При цьому, суд виходить із принципу розумності та враховує загальноприйняту практику визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу), а також потреби дітей, майновий стан відповідача і позивача, який суд також враховує при визначенні розміру аліментів.
Частиною першою статті 191 СК України передбачено: «Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову».
В силу ст. 88 ЦПК України, у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 180-183, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КК 622457, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, Ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2015 року до досягнення нею повноліття, а саме до 16.03.2030 року.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КК 622457, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір на користь держави у розмірі 243гривень 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Римар І.А.