Справа № 515/1698/15-ц
Провадження № 2/515/2230/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

при секретарі Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Дімітренка В.Є.

відповідача представника Татарбунарської міської

ради Одеської областіЛесніченка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

08.09.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до Татарбунарської міської ради Одеської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Татарбунари Одеської області помер батько позивачки - ОСОБА_3. Після його смерті залишилась земельна ділянка площею 4,73 га, розташована на території Татарбунарської міської ради Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданого 30 березня 2004 року, яку позивачка має праву успадкувати в порядку першої черги за законом.

Позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця, про що була заведена спадкова справа №225/2014, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону, позивачці було відмовлено у зв'язку з тим, що вона не надала в нотаріальну контору правовстановлюючий документ, а саме оригінал Державного акту на земельну ділянку, який був втрачений спадкодавцем за життя, а на померлого дублікат Державного акту не видається. Про втрату Державного акту серії НОМЕР_3 на ім'я спадкодавця була опублікована об'ява в газеті "Татарбунарський вісник".

Зазначені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з вказаним позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку.

Представник позивачки в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги.

Представник Татарбунарської міської ради Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з повторної копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 05.05.2009 року (а.с.5) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З копії свідоцтва про одруження НОМЕР_5 від 10.11.1984 року (а.с.6) видно, що позивачка ОСОБА_5 у 1984 році уклала шлюб з ОСОБА_6. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище "ОСОБА_1".

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 20.06.2014 року (а.с.7) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_7 від 30.03.2004 року (а.с.8) підтверджується, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 4,73 га, розташованої на території Татарбунарської міської ради Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № Д-703/0-322/6-15 від 02.09.2015 року (а.с.9), вартість земельної ділянки площею 4,7337 га, що належить ОСОБА_3 згідно Державного акту серії НОМЕР_7, складає 145418 грн. 90 коп.

З листа нотаріуса ( а.с.10 ) видно, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону у зв'язку з тим, що вона не надала оригінал Державного акту на право приватної власності на землю.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.11.2014 року (а.с.11) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3, померлого 17.06.2014 року, Саратською районною державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 56777228, зареєстрована у нотаріуса за №225/2014 від 14.11.2014 року.

В надісланій на запит суду копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 містяться дві копії заяв позивачки від 14.11.2014 року: про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 по заповіту (а.с.26) та про прийняття спадщини нею по закону (а.с.27, 40), копіі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий спадковий будинок (а.с.56) та на земельну ділянку (присадибну) .

Із об'яви, опублікованої в газеті "Татарбунарський вісник" за №34 від 05.09.2015 року (а.с.12) видно, що в графі "втрачені" значиться вважати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_3.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька ОСОБА_3, однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору вона не має можливості, оскільки відсутній оригінал Державного акту, який втрачений за життя спадкодавцем, про що поміщена об'ява у пресі (а.с.12).

Враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності, про що свідчить копія Державного акту, витяг з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, позивачка не відмовилася від спадку в установлений законом строк, а, навпаки, частково прийняла спадщину, отримавши два свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.27,40,56), відповідач визнає вимоги позову в повному обсязі, суд вважає, що за ОСОБА_1 повинно бути визнано право власності на земельну ділянку розміром 4,73 га, розташовану на території Татарбунарської міської ради Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, що належала ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.15, 58-60, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на земельну ділянку загальною площею 4,73 га, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 30.03.2004 року, належним ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк