Солом'янський районний суд м. києва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі судді Кицюк В.С.,
за участю секретаря Грінченко Е.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», кредитор, позивач або банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. (далі - позичальник, боржник або відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 31 291,51 доларів США, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору № 030/702924-KR від 11.08.2008 року (далі - договір, кредитний договір) відповідач отримав кредит в сумі 24 920,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,50% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконує умови взятого на себе зобов'язання, не погашає кредит та не сплачує відсотки за користування кредитом, в зв'язку з чим, станом на 09.04.2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 31 291,51 доларів США, яка складається з : 21 653,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 6 121,22 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 036,47 доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту; 1 480,82 доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення відсотків. Саме порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором і змусило позивача звернутись до суду.
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованому у встановленому порядку місцем свого проживання, причину своєї неявки суду не повідомив (а.с.25, 27, 32, 35), що відповідно до положень ст.74 ЦПК України дає підстави суду вважати, що відповідачі належно повідомлені.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.28).
17.09.2015 року суд, за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» з 20.03.2014 року є правонаступником всіх прав та обов'язків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» згідно з п. 1.2. ст. 1 нової редакції статуту ПАТ «Укрсоцбанк», погодженого Національним банком України 14.03.2014 року (а.с.17-19).
Судовим розглядом встановлено, що 11.08.2008 року відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав у позивача ПАТ «Укрсоцбанк» кредит у розмірі 24 920,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,50% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на підставі кредитного договору № 030/702924-KR від 11.08.2008 року, строком до 10.08.2015 року на придбання рухомого майна (а.с.8-15).
В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 030/702924-KR від 11.08.2008 року, між позивачем та відповідачем було укладено договір застави № 030/702928-ZO від 11.08.2008 року відповідно до якого предметом застави є рухоме майно, а саме : автомобіль марки MITSUBISHI Lancer, номер шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.12-15).
Вищезазначеним кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків та інших витрат.
За приписами ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Як зазначається у п. 1 оглядового листа Вищого господарського суду України від 26 липня 2002 року № 01-8/870 вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних із знеціненням валюти боргу.
Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.
Диспозитивні норми ст. 45 Закону України «Про заставу» передбачають, що заставодержатель при закладі несе такі обов'язки : 1) належним чином утримувати предмет закладу і вжити заходів, необхідних для забезпечення його збереження; 2) повідомляти заставодавця про виникнення загрози загибелі чи пошкодження предмета закладу; 3) регулярно надавати заставодавцю звіт про користування предметом закладу, якщо таке право заставодержателю надане договором застави; 4) страхувати предмет закладу в обсязі його вартості за рахунок та в інтересах заставодавця; 5) повернути предмет закладу заставодавцю негайно після виконання заставодавцем або третьою особою забезпеченої заставою вимоги.
Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 24 920,00 доларів США, зі сплатою 12,50% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, до 10.08.2015 року.
У разі прострочення позичальником строків сплати відсотків, визначених п. 2.4. кредитного договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1 цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.
Відповідно до п. 4.2. кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.2.-3.3.17. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками, за кожний випадок.
Згідно п. 4.3. кредитного договору у разі порушення відповідачем вимог будь-якого з п. п. 3.3.3. кредитного договору, відповідач зобов'язується на вимогу позивача, сплатити позивачу штраф у розмірі 1 % (одного) відсотку від суми кредиту, за кожний випадок.
Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 09.04.2014 року за вищезазначеним договором утворилась заборгованість перед банком в сумі 31 291,51 доларів США, що еквівалентно 777 296,60 грн., яка складається з : 21 653,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 6 121,22 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 036,47 доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту; 1 480,82 доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення відсотків (а.с.6-7).
Відповідно до ст. 61 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази по справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача, приходжу до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3 654грн.00 коп. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 524, 526, 533, 536, 572, 574, 612, 1054 ЦК України та ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 74, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя В. С. Кицюк