№ 556/991/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2015 року. смт.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області під головуванням

судді Закревського Л.В.

при секретарі Басик Г.Т.

за участі:

представників позивачки-відповідачки ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача-позивача ОСОБА_3

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 третя особа реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції про визнання права власності та скасування державної реєстрації права власності, зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 третя особа реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

В суд звернулася ОСОБА_4 до ОСОБА_5 третя особа реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції з позовом про визнання права власності та скасування державної реєстрації права власності.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік позивачки ОСОБА_6. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями в с. Ромейки по АДРЕСА_1 Володимирецького району Рівненської області, що належала спадкодавцю як частка в спільному з позивачкою майні подружжя.

Даний будинок був побудований у 1991 році, тоді як шлюб між позивачкою та ОСОБА_6 було укладено 22.01.1955 року. На час смерті ОСОБА_6 шлюб не був розірваний. Отже, даний будинок належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя.

Пізніше позивачці стало відомо, що існує заповіт ОСОБА_6 від 25.05.1993 року на користь відповідача ОСОБА_5 Тому спадкування частини будинку, що належала ОСОБА_6, здійснюється на підставі заповіту.

На час смерті спадкодавця ОСОБА_4 була непрацездатною по віку, що стверджується пенсійним посвідченням, з якого вбачається, що пенсія призначена їй з 21.10.1978 року. У відповідності до статті 335 Цивільного кодексу 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, непрацездатна дружина померлого успадковує незалежно від змісту заповіту не менше двох третин (2/3) частки, яка б належала їй при спадкоємстві за законом обов'язкова частка), що становить 1/6 будинку. З урахуванням, частки, що належить ОСОБА_4 на правах спільної сумісної власності подружжя, всього їй належить 2/3 будинку.

Позивачка-відповідачка також вказує на те, що вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, оскільки вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, адже була прописана та проживала разом із своїм чоловіком на час його смерті, а після смерті продовжила проживати у цьому будинку та користуватись ним, була членом сім'ї ОСОБА_6, була і є записаною в погосподарську книгу.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.01.2013 року було визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування на житловий будинок та інші господарські будівлі, цо розташовані в АДРЕСА_1 Володимирецького району Рівненської області після смерті батька позивача - ОСОБА_7. Даним рішенням суду було визнано неправомірним внесення запису в погосподарську книгу № 3 по с.Ромейки за 1996-2000 роки, яким особовий рахунок № НОМЕР_2 було переписано на ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 20 березня 2015 року, рішення Володимирецького районного суду від 25.01.2013 року було скасоване та прийняте нове рішення, яким за ОСОБА_5 було визнано право власності у порядку спадкування на 1/3 спірного будинку. У решті позовних вимог було відмовлено.

Однак, на підставі рішення Володимирецького районного суду від 25.01.2013 року ОСОБА_5 здійснив державну реєстрацію права власності на будинок.

Також позивачка-відповідачка вважає, що оскільки ОСОБА_5 зареєстрував право власності на всю земельну ділянку під будинком на підставі того, що до нього переходило за скасованим судовим рішенням право власності на будинок, то державна реєстрація права власності на таку земельну ділянку також підлягає скасуванню.

На сьогоднішній день ОСОБА_4 вирішила належним чином оформити документи на майно, котре вона успадкувала.

Просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку як частку у спільному майні подружжя та на 1/6 частину будинку у порядку спадкування обов'язкової частки після смерті ОСОБА_6, а всього визнати за позивачкою право власності на 2/3 будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1 Володимирецього району Рівненської області.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Рівненської області.

Під час розгляду справи ОСОБА_5 та його представник подали до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 третя особа реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову вказують, що його покійний батько ОСОБА_6 разом із його мамою ОСОБА_4 практично все своє життя проживали у своєму старенькому житловому будинку, по АДРЕСА_1

В листопаді місяці 1987 року ОСОБА_5 одружився та привів за згодою батьків у цей же старенький будинок свою дружину, так як інші члени сім'ї там уже не проживали.

Нині покійний батько ОСОБА_6 як голова даного домогосподарства , одразу ж після одруження надав ОСОБА_5 дозвіл на забудову нового житлового будинку на його земельній ділянці домогосподарства АДРЕСА_1

За рахунок зібраних коштів та згодою батька відповідач-прозивач започаткував забудову нового житлового будинку в домогосподарстві № НОМЕР_3. Потім, за декілька років приблизно до 1991 року збудував основу жилого будинку та облаштував спершу лише одну кімнату власними силами, за рахунок власних коштів та коштів родини його дружини в якій і став проживати окремо від батьків. Решту частини жилого будинку та погосподарських будівель закінчував забудовою власним коштом приблизно у 1995-97 роках та заселився повністю лише у 1997 році. Батьки залишались і надалі проживати у своєму старенькому жилому будиночку за цією ж адресою окремо від нас.

При цьому, батько ОСОБА_5 за життя не встиг виконати свою обіцянку та оформити належним чином новозбудований мною житловий будинок з надвірними будівлями за ним і розділити господарство на два окремих домоволодіння, написавши заповіт на користь відповідача-позивача.

Після смерті батька ОСОБА_5 прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим всім майном, яке практично і так було його власністю. При цьому, як до смерті батька, так і на день смерті батька, та після його смерті його мама ОСОБА_4 жодного дня у новозбудованому будинку не проживала як і батько.

Просить визнати за ним право власності на житловий будинок та інші господарські будівлі, що розташовані в АДРЕСА_1 Володимирецького району Рівненської області.

Представники позивачки-відповідачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання з'явилися, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину будинку як частку у спільному майні подружжя та на 1/6 частину будинку у порядку спадкування обов'язкової частки після смерті ОСОБА_6, а всього визнати за ОСОБА_4 право власності на 2/3 будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1 Володимирецього району Рівненської області. Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Рівненської області. Також в судовому засіданні пояснили, що спірний будинок будувався за спільні кошти ОСОБА_4 її покійного чоловіка ОСОБА_6 та їх сина ОСОБА_5 Після зведення будинку ОСОБА_4 та її покійний чоловік ОСОБА_6 були прописані в даному будинку.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_3 в судове засідання з'явився позов ОСОБА_4 не визнав повністю, зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомляли хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що коли обружувався ОСОБА_5 будинок був у напівзбудованому стані і там відбувалося весілля. Хто починав його будувати та за чиї кошти вона не знає.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що працював в будівельній бригаді в колгоспі та ОСОБА_5 просив допомогти штукатурити будинок. Гроші за роботу він не брав. Також вказав, що покійний ОСОБА_6 також допомагав в будівництві будинку.

Свідок ОСОБА_10, суду пояснив, що ОСОБА_6 попросив його допомогти накрити будинок. Працював безкоштовно, чий це новий будинок він не знає.

Свідок ОСОБА_11, суду пояснив, що коли ОСОБА_5 прийшов з армії в 1987 році почали будувати будинок на подвір'ї біля старої хати. ОСОБА_5 просив його допомагати в будівництві. Також в будівництві будинку приймали участь батьки ОСОБА_4 та покійний ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_12 яка працює на посаді голови Ромейківської сільської ради Володимирецького району в судовому засіданні пояснила, що головою домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 Володимирецького району був покійний ОСОБА_6 Після його смерті гловою домогосподарства була ОСОБА_4

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позовні вимоги по первісному позову підлягають задоволенню, а позовні вимоги по зустрічному позову не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6 що стверджується свідоцтвом про смерть останнього, серія НОМЕР_4, яке видане ВДРАЦС Володимирецького РУЮ Рівненської області, 01.04.2015 року.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 177, 178 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно довідки №463 від 23.08.2011 року, яка видана виконкомом Ромейківської сільської ради Володимирецького району, вбачається, що згідно по господарської книги №06, № об'єкта по господарського обліку 0214 бинок АДРЕСА_1 Володимирецького району дійсно належить ОСОБА_4

Довідкою №53 від 05.06.2015 року, яка видана виконкомом Ромейківської сільської ради підтверджується, що позивачка та ОСОБА_6 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, дійсно на день його смерті проживали з ним однією сімєю та були зареєстровані за адресою: бинок АДРЕСА_1 Володимирецького району Рівненської області.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок збудований у 1991 році, на відведеній для цього земельній ділянці у відповідності до дозволу органів місцевого самоврядування і набув статусу майна з часу завершення будівництва, оскільки цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним ОСОБА_5 та позивачка правомірно набули право власності на нього.

Як вбачається із технічного паспорту будівництво житлового будинку завершено у 1991 році, а шлюб між ОСОБА_4 та померлим ОСОБА_6 зареєстровано 22.01.1955 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 11 лютого 2015 року.

Як зазначено в ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Із довідки №661/01-16 від 09.07.2015 року, виданої Володимирецькою ДНК, вбачається, що після смерті ОСОБА_6 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року спадкову справу не заведено, заповіт відсутній.

З ст. 1235 ЦК України, заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Коло цих осіб визначене ст. 1241 ч.1 ЦК України, і у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" є вичерпним та розширеного тлумачення не потребує. Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Позивачка як непрацездатна особа (в зв'язку з досягненням на момент смерті ОСОБА_6 пенсійного віку, що підтверджується пенсійним посвідчення ОСОБА_4 з якого вбачається, що пенсія була призначена 21.10.1978 року) спадкує, половину частки спільного майна. Таким чином, при спадкуванні за законом позивачці-відповідачці ОСОБА_4 належало 1/2 частина спадкового майна. Відповідно, розмір обов'язкової частки складає 1/6 спадкового майна. Незважаючи на те, що покійний ОСОБА_6 заповіту на позивачку-відповідачку не склав, ОСОБА_4 не може бути позбавлена права спадкування на належну їй частину будинку.

У відповідності до ч.5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до прийняття даного Закону, визнаються державою.

Як вбачається зі ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що житловий будинок в АДРЕСА_1 Володимирецього району Рівненської області наділений ознаками нерухомої речі та майна, як це вбачається зі змісту ст.ст. 179, 181, 185, 190 ЦК України, і в силу цього є об'єктом цивільних прав, а тому вимоги ОСОБА_4 за первісним позовом підлягають задоволенню в частині визнання за нею права власності на частину будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 Володимирецького району Рівненської області. Також у зв'язку з тим, що, рішенням апеляційного суду Рівненської області від 20 березня 2015 року, рішення Володимирецького районного суду від 25.01.2013 року було скасоване та прийняте нове рішення, яким за ОСОБА_5 було визнано право власності у порядку спадкування на 1/3 спірного будинку. У решті позовних вимог було відмовлено. Однак, на підставі рішення Володимирецького районного суду від 25.01.2013 року ОСОБА_5 здійснив державну реєстрацію права власності на будинок та зареєстрував право власності на всю земельну ділянку під будинком то вимоги ОСОБА_4 про скасувати державної реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Рівненської області також підлягає до задоволення.

Що стосується вимог заявлених у зустрічному позові, відносно визнання права власності на нерухоме майно за ОСОБА_5, то суд вважає необхідним зазначити наступне.

В своєму зустрічному позові ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_3 вказують на те, що спірний будинок був повністю збудований за кошти відповідача-позивача та його дружини.

Однак згідно архівного витягу з протоколу №5 від 19 травня 1988 року засідання виконкому Ромейківської сільської ради вбачається, що покійному ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку площею 1200 кв.м. Також ОСОБА_6 було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку.

Також згідно даних погосподарської книги Ромейківської сільської ради Володимирецького району спірне господарство в 1991-1995 роках рахувалося за померлим ОСОБА_6 а з 1996-2000 роках було переписано на ОСОБА_4

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.01.2013 року справі за позовом ОСОБА_5 до Ромейківської сільської ради про визнання права власності було задоволено позов ОСОБА_5 повністю. Визнано за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок та інші господарські будівлі, що розташовані в АДРЕСА_1 Володимирецького району Рівненської області після смерті батька - ОСОБА_7.

Також даним рішенням суду було визнано неправомірним внесення запису в погосподарську книгу № 3 по с.Ромейки за 1996-2000 роки, яким особовий рахунок № НОМЕР_2 було переписано на ОСОБА_4.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 20 березня 2015 року, рішення Володимирецького районного суду від 25.01.2013 року було скасоване та прийняте нове рішення, яким за ОСОБА_5 було визнано право власності у порядку спадкування на 1/3 спірного будинку. У решті позовних вимог було відмовлено.

Також суд не бере до уваги записи в погосподарській книзі Ромейківської сільської ради Володимирецького району за 1991-1995 р.р. про те, що ОСОБА_6 власник старої хати, а ОСОБА_5 власник нової хати оскільки дві будівлі в погосподарській книзі вказані під однією адресою. Розділення домогосподарства не відбулося.

Доводи представника відповідача-позивача про те, що будівництво велось за рахунок власних коштів ОСОБА_5 та спільної праці членів сім'ї його дружини не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, жодних конкретних фактів суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога за зустрічним позовом суперечить вимогам закону та ґрунтується на словах представника відповідача-позивача та свідків, але не письмовими доказами, дані доводи є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ОСОБА_5 не довів суду, що саме за його кошти був збудований спірний будинок.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства в контексті встановлених в судовому засіданні фактичних обставин справи, суд, приходить до висновку, що оскіль згідно рішення апеляційного суду Рівненської області від 20 березня 2015 року яке набрало законної сили, за ОСОБА_5 було визнано право власності у порядку спадкування на 1/3 спірного будинку тому його вимоги за зустрічним позовом про визнання права власності на житловий будинок та інші господарські будівлі, що розташовані в АДРЕСА_1 Володимирецького району Рівненської юласті не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 73, 212-213 ЦПК України, ст.ст. 177, 178, 1218, 1241 ЦК України, ч.5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 третя особа реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції про визнання права власності та скасування державної реєстрації права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), право власності на 1/2 частину будинку як частку у спільному майні подружжя та на 1/6 частину будинку у порядку спадкування обов'язкової частки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_7, а всього визнати за ОСОБА_4 право власності на 2/3 будинку та господарських будівель в АДРЕСА_1 Володимирецього району Рівненської області.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Рівненської області, що здійснена 07.03.2013 року реєстраційною службою Володимирецького районного управління юстиції.

В задоволенні вимог за зустрічним позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 третя особа реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно - відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Вступна та резолютивна частина рішення складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 30 вересня 2015 року. Рішення у повному обсязі виготовлено 05 жовтня 2015 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.В. Закревський