Дата документу 13.10.2015
Справа № 334/1842/15-ц
Провадження № 2/334/1240/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ленінський районний відділ у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в однокімнатній квартирі 31 буд. 37 "Б" по вул. Товариській в м.Запоріжжі та зняття з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.

В позові вказала, що вона є власником квартири № 31 в будинку № 37"Б" по вул. Товариській в м. Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 22.05.1999р. на товарній біржі "Арсенал" м.Запроріжжя з ОСОБА_3, визнаного дійсним рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя 2/334/2650/14 від 28.11.14р.

У належній їй квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, але фактично він ніколи не проживав за зазначеною адресою, так як забезпечений власним житлом трикімнатною квартирою, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Товариська, б.37"Б", кв.32. Крім того, він фактично проживає в будинку, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул..Логінова, б.19.

Договори на водопостачання, електропостачання на зазначену квартиру укладені з ОСОБА_1

Реєстрація відповідача у квартирі стала підставою для оспорювання ним права власності ОСОБА_1 на вказану квартиру: в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним та визнання належним її покупцем. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2014 року, залишеним без змін апеляційним судом Запорізької області ухвалою від 04.02.2015 року в задоволенні позовних вимог відповідачу відмовлено.

Відповідач не являється членом сімї власника квартири , ніколи не проживав у зазначеній квартирі, однак добровільно знятись з реєстрації не бажає, тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Оскільки відповідач тривалий час без поважних причин не мешкає у зазначеній квартирі, то втратив право користування житловим приміщенням , відповідно до вимог ст. 71 ЖК України.

Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі 31 будинку 37 2Б2 по вул. Товариській в м.Запоріжжя та зняти його з реєстраційного обліку по зазначеній адресі.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України., своїх заперечень суду не надав.

Представник Ленінського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 22 травня 1999 року ОСОБА_1 являється власником однокімнатної квартири, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Товариська, б.37"Б", кв.31. Даний договір зареєстровано у ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», яке на той час виступало реєстратором речових прав на нерухоме майно.

Окрім цього, в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом відповідача ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу зазначеної квартири частково недійсним та визнання належним її покупцем та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції, про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним та визнання права власності на зазначену квартиру

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2014 року, залишеним без змін апеляційним судом Запорізької області від 04.02.2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано за нею право власності на зазначену квартиру на підставі договору купівлі- продажу від 22.05.1999р. укладеного на товарній біржі "Арсенал" м.Запоріжжя.

Згідно копії договору № 70704070 від 20.08.2014 року на користування електричною енергією та копіями квитанцій про оплату послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, а також водопостачання, вивіз ТПВ, централізованого опалення підтверджено, що саме позивачка сплачує вказані платежі як власник житла.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім'ї наймача/або власника/житлового приміщення належать дружина (чоловік) наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

В постанові Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» N 2 від 12.04.1985р., яка не втратила чинність, вказано, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Відповідач не являється членом сім`ї позивачки, а лише колишнім чоловіком доньки позивачки ОСОБА_5, з яким остання розлучена.

Відповідач ніколи не оселявся та не проживав у зазначеній квартирі.

Окрім цього, відповідно до договору міни від 26.02.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 687, відповідач являється власником трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Товариська, б.37"Б", кв.32 та користувався нею.

Відповідач фактично проживає в житловому будинку, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Логінова, 19. Це підтверджується і отриманою ним судовою повісткою за цією адресою. При розподілу майна подружжя саме цей будинок відповідач просив виділити йому та визнати за ним право власності .

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 12.04.1985р. зі змінами та доповненнями "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вказано, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до абз.2 п.34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» N 5 від 07.02.2014р., під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї.

Відповідач не спростував зазначених обставин, не навів доказів користування житловим приміщенням у зазначеній квартирі.

Оскільки відповідач тривалий час, більше 6 місяців не проживає в квартирі без поважних причин, так як має інше житло, не є членом сімї позивачки, ніяким чином не реалізовує своє право на користування житловим приміщенням та не приймає ніякої участі в утриманні квартири, сплаті комунальних платежів та квартплати, що підтверджується квитанціями про сплату, суд вважає, що він втратив право користування квартирою № 31 в будинку № 37 "Б" по вулиці Товариській в м. Запоріжжі.

Відповідно до положень ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації здійснюється при наявності рішення суду про визнання особою такою, що втратила право на житло, її виселення. тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст.ст.3, 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул.Товариська, буд.37 «Б», кв.31.

Ленінському районному відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 в квартирі, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Товариська, б.37 «Б», кв.31.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання рішення апеляційної скарги.

Суддя: Лихосенко М. О.