УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області, Державного підприємства «Львіввугілля», третя особа - Державне підприємство «Центрально-Західна Компанія «Вуглеторфреструктуризація» в особі Західно-Української виконавчої дирекції з ліквідації шахт Державного підприємства «Укрвуглеторфреструктуризація», про стягнення заборгованості із відшкодування шкоди та з інших суміжних вимог, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що він є пенсіонером-шахтарем. Унаслідок зайнятості на підземних роботах за професією машиніста вугільного комбайну на шахті № 5 «Великомостівська» з 01 вересня 1960 року по 18 вересня 1967 року у нього виникло професійне захворювання (силікоз), що спричинило втрату ним 60 % працездатності, у зв'язку з чим у 1968 році йому було встановлено II групу інвалідності.

Після звільнення з шахти він до 04 червня 1984 року працював на роботах, не пов'язаних із підземними роботами, а з 04 червня 1984 року по 24 квітня 1985 року - на посаді підземного електрослюсаря на шахті № 4 «Великомостівська».

Відповідно до висновку Львівської ЛТЕК від 13 червня 1991 року йому встановлено 80 % втрати професійної працездатності та II група інвалідності.

У 1995 році знову встановлено 60 % втрати профпрацездатності, а в 2010 році МСЕК встановлено безтерміново 80 % втрати професійної працездатності.

Первинно відшкодування шкоди у зв'язку з втратою працездатності йому було призначено за час роботи на шахті № 5 «Великомостівська», а після переходу на шахту № 4 «Великомостівська», відшкодування шкоди було розподілено між шахтами пропорційно його стажу на них, а саме: 60 % із шахти № 5 «Великомостівська», 40 % із шахти № 4 «Великомостівська».

У 2001 році справи стосовно відшкодування позивачеві шкоди внаслідок професійного захворювання було передано до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області.

Позивач вважає, що немає підстав для нарахування страхових виплат пропорційно до стажу роботи на різних шахтах, а слід нараховувати виходячи із середньомісячного заробітку, який позивач мав до ушкодження здоров'я (1968 рік). Так, позивач отримав професійне захворювання працюючи машиністом-механіком на шахті № 5 «Великомостівська», а тому Фонд повинен здійснювати страхові виплати позивачу виходячи із середньомісячного заробітку за час роботи на посаді машиніста-механіка шахти № 5 «Великомостівська».

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 вересня 2014 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 26 грудня 2013 року у справі № 1327/788/2012 за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Червонограді Львівської області, треті особи: ДП «Львіввугілля», ДП «Вуглеторфреструктуризація», про перерахунок розміру відшкодування у зв'язку з профзахворюванням, встановлено, що професійне захворювання, яке отримане позивачем під час роботи на шахті № 5 «Великомостівська» за спеціальністю машиніста-механіка вугільного комбайна, взагалі ніким не розслідувалося та акт розслідування професійного захворювання не складався.

Так, відповідно до вимог Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійною захворювання, які спричинили втрату працездатності», Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійне захворювання, які спричинили втрату працездатності» відділенням виконавчої дирекції Фонду в м. Червонограді було продовжено щомісячну страхову виплату втраченого заробітку позивачу та надалі здійснювалось перерахування розміру щомісячних страхових виплат. Відділення виконавчої дирекції Фонду лише продовжує виплати потерпілим на виробництві на підставі поданих роботодавцем документів.

До матеріалів особової справи позивача, на підставі якого відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Червонограді проводить щомісячні страхові виплати долучений акт форми П-4 від 24 січня 1990 року, що був складений на шахті ім. 25 з'їзду КПРС в/о № 4 «УЗУ» (в подальшому шахта № 4 «Великомостівська»). У даному акті зазначено, що позивач отримав професійне захворювання силікоз та зазначено професію - підземний електрослюсар. Даний акт позивачем не оскаржувався.

Позивачу було призначено первинно шахтою № 4 «Великомостівська» відшкодування втраченого заробітку з професії підземного електрослюсаря у повному розмірі з урахуванням акта форми П-4, висновку МСЕК та вини підприємства у заподіянні професійного захворювання - 100 %.

Доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійне захворювання, які спричинили втрату працездатності» та нарахування позивачу страхових виплат виходячи із середнього заробітку за професією машиніста-механіка вугільного комбайна не знайшли свого підтвердження, оскільки немає підстав для здійснення перерахунок розміру відшкодування шкоди на підставі вказаних норм, так як дані норми застосовуються у разі призначення первинно страхових виплат Фондом після 01 квітня 2001 року, не мають зворотної дії в часі і до даних спірних правовідносин не застосовуються.

Таким чином, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня