Справа № 201/1572/14ц
Провадження № 2/201/954/2015р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» про стягнення грошових коштів за договорами банківських строкових вкладів,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2014р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» про стягнення грошових коштів за договорами банківських строкових вкладів (а.с. № 2-4 тому № 1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2014р., яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.06.2014р., позовні вимоги були задоволено в повному обсязі (а.с. № 58- 61, 95-97 тому № 1).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.10.2014р. рішення районного суду від 02.04.2014р. та ухвала апеляційного суду від 02.06.2014р. були скасовані та справу повернуто до суду першої інстанції на новий розгляд ( а.с. № 125-126, тому № 1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.11.2014р. справу було прийнято до провадження та призначено в судове засідання (а.с. № 129 тому № 1).

Ухвалою суду від 10.04.2015р. провадження по справі було зупинено у звязку з призначенням почеркознавчої експертизи (а.с. 234-235 тому № 1), а 03.09.2015р. провадження було відновлено, у звязку з надходженням результатів експертизи (а.с. № 36 тому № 2).

У резолютивній частині висновку експерта від 17.07.2015р. № 70/04/06-317/318 зазначено наступне:

1. Підписи в графі «Вкладник» договорів строкового вкладу №8631 від 16.11.2012, №9906 від 29.05.2012, №4744 від 06.03.2013 - виконані ОСОБА_3.

2.Підписи в графах «Клієнт» ощадної книжки №57482 від 29.05.2012 квитанції та №42228 від 16.11.2011 - виконані ОСОБА_3.

3.Підписи в графі «Підпис» заяви від 08.08.2012 про розірвання договору №9906 від 29.05.2012, у графі «Клієнт» квитанції №85462 від 08.08.2012 виконані не ОСОБА_1, а іншою собою (іншими особами).

4.Відтиски печатки на договорах строкового вкладу №4744 від 06.03.2013р., №8631 від 16.11.2012р., №9906 від 29.05.2012р. - нанесені печаткою «ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро», експериментальні зразки якої надані на дослідження.

5. Відтиск печатки на аркуші №42228 від 06.03.2013р., нанесений печаткою «ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро», експериментальні зразки якої надані на дослідження.

6.Підписи від імені ОСОБА_4 у графі «Банк» договорів строкового вкладу №4744 від 06.03.2013, №8631 від 16.11.2012, №9906 від 29.05.2012 - виконані ОСОБА_4.

7.Підпис від імені ОСОБА_4 в графі: «Оператор» квитанції №42228 від 16.11.2012 - виконаний ОСОБА_4.

8.Підпис від імені ОСОБА_4 в графі: «Оператор» квитанцій №85462 від 08.08.2012 - виконаний ОСОБА_4.

9Підпис від імені ОСОБА_5 в графі «Оператор» ощадної книжки №57482 від 29.05.2012 - виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою (а.с. № 23-34 тому № 2).

В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві та в судовому засіданні посилався на те, що 06.03.2013р. між ним та відповідачем був укладений договір № 4744 строкового банківського вкладу «Універсальний» на суму 735 000грн., 16.11.2012р. договір №8631 строкового банківського вкладу «В Десятку» на суму 45000 дол. США та 29.05.2012р. - договір № 9906 банківського строкового вкладу «VIP-Прибутковий» на суму 50000 дол. США. Позивач по кожному договору звертався із заявами про дострокове повернення сум вкладів, проте відповідач жодної відповіді не надав та суми вкладів не повернув. Враховуючи не належне виконання відповідачем вимог законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача суму вкладу за договором № 4744 від 06.03.2013р. у розмірі 735 000 гривень, суму вкладу за договором № 8631 від 16.11.2012р. у розмірі 45000 дол. США та суму вкладу за договором № 9906 від 29.05.2012р. у розмірі 50000 доларів США.

Представник відповідача - ОСОБА_6 (діє на підставі довіреності від 15.08.2013р. - а.с. № 6 тому № 2) в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень, представник відповідача посилався на те, що банк безпосередньо не укладав з позивачем депозитних договорів, вони були укладені між позивачем та ОСОБА_4, відносно якої порушено кримінальну справу за ст. 191 ч. 5, 190 ч. 4 та ст. 366 ч. 1 КК України. На сьогоднішній день справа перебуває на розгляді в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська та вирок відносно ОСОБА_4 не винесений. Представник відповідача вважав, що позивачем не надано належних доказів укладення депозитних договорів, а банк факт укладення договорів заперечує. Проте, представник відповідача зазначив, що своєю заявою від 08.08.2012р. позивач просив розірвати договір від 29.05.2012р. та отримав за цим договором грошові кошти в сумі 50 000дол. США, визнавши фактично, що між банком та позивачем принаймні договір № 9906 від 29.05.2012р. банківського строкового вкладу «VIP-Прибутковий» на суму 50000 дол. США було укладено. Вважав, що грошові кошти слід стягувати з ОСОБА_4, а тому в задоволені вимог до банку просив відмовити в повному обсязі.

Під час розгляду справи, 07.10.2015р. представником відповідача було заявлено клопотання про зупинення провадження до набрання вироком у кримінальній справі відносно ОСОБА_4 законної сили, проте ухвалою суду, винесеною без виходу до нарадчої кімнати, в задоволені цього клопотання було відмовлено (а.с. № 121-122 тому № 2).

Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р. № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003р. за № 1172/8493, пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003р. № 337, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час, час виконання операції), також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Судом встановлено, що 29.05.2012р. між ОСОБА_1 та ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» було укладено договір №9906 строкового банківського вкладу «VIP-Прибутковий» на суму 50000 дол. США, що підтверджується оригіналом зазначеного договору, який було оглянуто в судовому засіданні, а копія наявна в матеріалах справи (а.с. № 7 тому № 1 ). Зазначену в договорі суму було внесено позивачем до банку, що підтверджується копією ощадної книжки № 57482 від 29.05.2012р. (а.с. № 8 тому № 1), оригінал якої, також було досліджено в судовому засіданні.

18.01.2014р. позивачем на адресу банку було надіслано заяву про повернення суми вкладу разом із нарахованими процентами (а.с. № 11,12,14 тому № 1).

Факт укладення саме цього договору представник відповідача під час судового засідання 07.10.2015р. не заперечував, оскільки наполягав, що позивач 08.08.2012р. просив достроково повернути грошові кошти, які й отримав в цей же день, що на думку банку підтверджується квитанцією про безготівкове списання документ № 85462 (а.с. № 30 зворотна сторона тому № 2 ).

Як вбачається з висновку експерту № 70/04/06-317/318 від 17.07.2015р. підписи від імені ОСОБА_1 та від імені ОСОБА_4 в договорі від 29.05.2012р. виконані безпосередньо ними, а підпис від імені ОСОБА_1 в заяві від 08.08.2012р. про розірвання договору від 29.05.2012р. та на квитанції № 85462 від 08.08.2012р. виконані не ОСОБА_1 Підпис від імені ОСОБА_5 на ощадній книжці виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою (а.с. № 29 тому № 2).

Крім того, даним висновком встановлено, що відтиск печатки на договорі від 29.05.2012р. нанесений печаткою ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро», експериментальні зразки якої надані були на дослідження представником банку.

Таким чином, враховуючи, що факт укладення договору від 29.05.2012р. представник відповідача не заперечував, а також враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивач отримав від банку грошові кошти в розмірі 50 000 дол. США, то з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти внесені за Договором банківського строкового вкладу «VIP Прибутковий» № 9906 від 29.05.2012р. в розмірі 50 000 дол. США.

16.11.2012р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 8631 строкового банківського вкладу «В ДЕСЯТКУ» на суму 45000 дол. США, що підтверджується оригіналом зазначеного договору, який було оглянуто в судовому засіданні, а копія наявна в матеріалах справи (а.с. № 9 тому № 1). Зазначену суму було внесено позивачем до банку, що підтверджується копією квитанції готівкового зарахування № 42228 від 16.11.2012 року (а.с. № 10 тому № 1), оригінал якого, також, було досліджено в судовому засіданні.

Після закінчення строку вкладу (16.02.2013р.), 20.01.2014р. ОСОБА_1 звернувся до відділення ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» «Гагарінське» з заявою про повернення суми вкладу відповідно до п. 3.4.3 договору ( а.с. № 11,12,15 тому № 1), проте станом на час розгляду справи відповідач жодної відповіді не надав та суму вкладу не повернув.

06.03.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 4744 строкового банківського вкладу «Універсальний» на суму 735 000грн., що підтверджується оригіналом зазначеного договору, який було оглянуто в судовому засіданні, а копія наявна в матеріалах справи (а.с.№ 5 тому № 1). Зазначену суму було внесено позивачем до банку, що підтверджується копією прибуткового касового ордеру № 42228 від 06.03.2013р. (а.с. № 6 тому № 1), оригінал якого, також, було досліджено в судовому засіданні.

14.01.2014р. ОСОБА_1 звернувся до відділення ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро «Гагарінське» з заявою про дострокове повернення суми вкладу відповідно до п. 3.4.3 договору (а.с. № 11,12,13 тому № 1 ).

Оскільки договором не передбачено терміну дострокового повернення суми вкладу, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України він становить 7 днів з дня предявлення вимоги про повернення суми вкладу.

Станом на час розгляду справи відповідач жодної відповіді не надав та суму вкладу не повернув, що визнано сторонами справи.

Представник відповідача, не визнаючи ані факт укладення договорів від 16.11.2012р. та 06.03.2013р., ані факт внесення позивачем до банку обумовлених грошових коштів, жодних належних та допустимих доказів цьому не надав, а лише посилався на те, що дані договори були укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка діяла в своїх особистих інтересах, а не в інтересах банку, оскільки була начальником Яснополянського відділення, а не касиром, а тому не мала права приймати грошові кошти від вкладників.

Проте, дані заперечення суд оцінює критично, виходячи з того, що з наданої представником відповідача посадової інструкції начальника відділення Територіального/регіонального управління, затвердженої 14.05.2012р., до повноважень Начальник ТУ крім іншого, належить укладання договорів банківського строкового вкладу, приймання платежів, касове обслуговування (а.с. № 64 тому № 2).

Як вбачається з висновку експерту № 70/04/06-317/318 від 17.07.2015р., договори строкового банківського вкладу від 16.11.2012р. та 06.03.2013р. були підписані саме позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка була начальником відділення ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» з проставленням печатки саме ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» (а.с. № 29 тому № 2).

Факт внесення позивачем до установи банку грошових коштів в розмірі 735 000грн. та 45 000дол.США підтверджується наявними у позивача оригіналами квитанції № 42228 від 06.03.2013р. та № 42228 від 16.11.2012р., які мають всі необхідні реквізити визначені у вищевказаних положеннях та інструкціях.

Таким чином, суд вважає доведеним з боку позивача факт укладення між ним та відповідачем 16.11.2012р. та 06.03.2013р. двох договорів строкових банківських вкладів, враховуючи надані суду належні та допустимі докази, а тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором банківського строкового вкладу «Універсальний» № 4744 від 06.03.2013р. в розмірі 735 000грн., та за Договором банківського строкового вкладу «В Десятку» № 8631 від 16.11.2012р. в розмірі 45 000 дол. США.

Посилання представника відповідача стосовно того, що безпосередньо банк не укладав з ОСОБА_1 жодного з договорів, а вони були укладені ОСОБА_4, яка діяла в своїх особистих інтересах, суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_4 перебуваючи в трудових відносинах з банком, маючи згідно посадової інструкції повноваження на укладення договорів та їй підписання, діяла саме як уповноважений представник банку, а не як фізична особа.

Відмовляючи представнику відповідача в зупиненні провадження, судом було вказано, що у разі набрання законної сили обвинувальним вироком відносно ОСОБА_4, банк не позбавлений можливості в регресному позові стягнути з неї, в тому числі грошові кошти, які стягнуті даним рішенням з банку, у разі доведення, що саме вона привласнила собі грошові кошти передані ОСОБА_1 за трьома договорами строкового вкладу.

Між тим, на сьогоднішній день, суд вважає, що позивачем доведено відповідно до вимог ст. 58-60 ЦПК України факт не тільки укладення трьох договорів банківського вкладу, а й факт виконання ним умов цих договорів, оскільки грошові кошти були ним передані до установи банку, а тому, враховуючи, що банк ухиляється від належного виконання трьох договорів, відповіді на заяви позивача про повернення грошових коштів так і не надав, то суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» про стягнення грошових коштів за договорами банківських строкових вкладів задовольнити та стягнути з ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором банківського строкового вкладу «Універсальний» № 4744 від 06.03.2013р. в розмірі 735 000грн., за Договором банківського строкового вкладу «В Десятку» № 8631 від 16.11.2012р. в розмірі 45 000 доларів США (що є еквівалентом 956 880грн.), за Договором банківського строкового вкладу «VIP Прибутковий» № 9906 від 29.05.2012р. в розмірі 50 000 доларів США (що є еквівалентом 1 063 200грн.).

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009р., у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що позивачем за двома договорами було внесену до установи банку грошові кошти в іноземній валюті, тобто правовідносини виникли під час здійснення валютних операцій, то суд вважає за можливе стягнути саме з відповідача суму в доларах США, зазначивши еквівалент стягнутих сум в гривні за курсом на день винесення рішення, який становив за 100 дол. США 2126,40грн. (а.с. № 118 тому № 2).

За Договором банківського строкового вкладу «В Десятку» № 8631 від 16.11.2012р. сума 45 000 доларів США дорівнює еквіваленту 956 880грн., а за Договором банківського строкового вкладу «VIP Прибутковий» № 9906 від 29.05.2012р. сума 50 000 доларів США дорівнює еквіваленту 1 063 200грн.

Обговорюючи питання судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову 04.02.2014р. в розмірі 3654грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 530, 1058, Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003р. № 516, Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р. № 492 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.12.2003р. за № 1172/8493, Інструкцією про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003р. № 337, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» про стягнення грошових коштів за договорами банківських строкових вкладів задовольнити.

Стягнути з ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором банківського строкового вкладу «Універсальний» № 4744 від 06.03.2013р. в розмірі 735 000грн., за Договором банківського строкового вкладу «В Десятку» № 8631 від 16.11.2012р. в розмірі 45 000 доларів США (що є еквівалентом 956 880грн.), за Договором банківського строкового вкладу «VIP Прибутковий» № 9906 від 29.05.2012р. в розмірі 50 000 доларів США (що є еквівалентом 1 063 200грн.).

Стягнути з ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» на користь ОСОБА_1 судовий збір , сплачений при подачі позову в розмірі 3654грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.