Справа № 362/114/14ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С.В.
Провадження № 22-ц/780/3617/15 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 46 05.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Гуля В.В., Антоненко В.І.

при секретарі Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року у справі за позовом Васильківського міжрайонного прокурора Київської області до Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області та ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та державного акту на право власності на земельну ділянку,-

Встановила :

Прокурор звернувся до суду з вимогами про визнання недійсним та скасування рішення Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області № 79/8 від 29.05.07 року про надання відповідачеві земельної ділянки та державного акту на право власності на неї серії НОМЕР_1 від 23.05.2011 року кадастровий № НОМЕР_2, а також про визнання права власності на спірну земельну ділянку за органом місцевого самоврядування.

Посилався на те, що під час прийняття Рославичівською сільською радою рішення №79/8 від 29.05.2007 року в частині передачі у власність ОСОБА_2 вищевказаної земельної ділянки було допущено порушення вимог земельного законодавства. Зокрема, вирішуючи питання стосовно передачі у приватну власність відповідачці ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд радою не перевірено відповідність місця розташування спірної земельної ділянки вимогам містобудівної документації, у тому числі й місцезнаходження частини спірної ділянки на землях загального користування, які відповідно до ст..83 Земельного кодексу не можуть передаватися у приватну власність. Крім того, радою не перевірено, чи буде додержано права суміжних власників земельних ділянок, зокрема, ОСОБА_4 , яка отримала державний акт на право власності на землю 03 червня 2000 року на підставі рішення Рославичівської сільської ради від 29 вересня 1999 року. Передача земельної ділянки ОСОБА_2 обмежує право приватної власності іншого власника земельної ділянки, який позбавлений проходу-проїзду до належної йому земельної ділянки.

Позивач вказував на те, що проведеною перевіркою додержання вимог земельного законодавства Державною сільськогосподарською інспекцією у Київській області установлено, що земельна ділянка, що належить на підставі державного акту від 23 травня 2011 року ОСОБА_2 частково відноситься до земель загального користування (проїзду) та перешкоджає вільному доступу до земельної ділянки суміжного користувача ОСОБА_3, про що зазначено у листі № 14-07/3231 від 12 липня 2013 року. Крім того, факт порушення вимог земельного законодавства при надані у власність земельної ділянки ОСОБА_2 підтверджується актом земельної комісії Рославичівської сільської ради від 13 серпня 2013 року, у відповідності до якого земельна ділянка по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 в с.Рославичі, надана останній за рахунок земель загального користування (приватизована під»їздна дорога), при цьому порушено містобудівні вимоги відповідно до Генерального плану с.Рославичі. Вказана обставина підтверджується і довідкою Рославичівської сільської ради від №4 від 20 лютого 2013 року.

Зазначені обставини свідчать про те, що передача земельної ділянки ОСОБА_2 здійснена Рославичівською сільською радою усупереч вимогам Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , що свідчить про порушення інтересів держави, а тому просив скасувати рішення ради, а також, як наслідок, визнати недійсним державний акт на ім.»я ОСОБА_2 від 23 травня 2011 року, виданого на підставі вказаного рішення та визнати за Рославичівською сільською радою право власності на спірну земельну ділянку.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року позов Васильківського міжрайонного прокурора Київської області задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області № 79/8 від 29 травня 2007 року, визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, від 23.05.11, виданий ОСОБА_2 та скасувати його державну реєстрацію, вирішено питання про судові витрати.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення вимог матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення.

Зокрема, на обґрунтування апеляційної скарги, посилалася на те, що прокурором не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження недійсності рішення сільської ради, не доведено також щодо розташування спірної земельної ділянки на землях загального користування, висновки будівель-технічної експертизи не в повній мірі відповідають тим питанням, які зазначені були в ухвалі суду щодо розташування земельної ділянки, що належить ОСОБА_5, її межі та конфігурації.

Судом також не враховано, що рішення Рославичівської сільської ради, яке оспорюється прокурором, передано у приватну власність земельні ділянки ще п»ятнадцятьом особам.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Положеннями ст.ст. 1 та 3 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Згідно ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 1 ЗК України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст.. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать у тому числі, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Порушення порядку набуття права власності на землю є порушенням публічного порядку та інтересів держави.

Відповідно до положень ст. 118 ЗК України, державний контроль за використанням та охоронною земель усіх категорій та форм власності здійснюється відповідно до закону. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охоронною земель встановлюється законом.

По справі встановлено, що 23 травня 2011 року ОСОБА_2 на підставі рішення Рославичівської сільської ради № 79/8 від 29 травня 2007 року отримала в межах с. Рославичі за рахунок земель загального користування, державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2060, кадастровий № НОМЕР_2.

У відповідності до листа Державної сільськогосподарської інспекції у Київській області № 14-07/3231 від 12.07.2013 року, земельна ділянка ОСОБА_2 частково відноситься до земель загального користування (проїзду) та перешкоджає вільному доступу до земельної ділянки ОСОБА_3

Як вбачається з листа Державної сільськогосподарської інспекції у Київській області № 04-11/10 від 15.07.2013 року, Рославичівській сільській раді внесено клопотання про приведення у відповідності до вимог земельного законодавства рішення Рославичівської сільської ради № 79/8 від 29.05.2007 року щодо передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки, на підставі якого виданий державний акт серії НОМЕР_1 від 23.05.2011 року.

Згідно з актом земельної комісії Рославичівської сільської ради від 13.08.2013 року, встановлено факт порушення вимог земельного законодавства при наданні у власність земельної ділянки ОСОБА_2 та зазначено, що її земельна ділянка по АДРЕСА_1, отримана за рахунок земель загального користування (приватизована під'їзна дорога) з порушенням містобудівних вимог та всупереч до Генерального плану зазначеного села.

У відповідності до довідки Рославичівської сільської ради № 4 від 20.02.13 року, під'їзд до земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_2 та належить на праві власності третій особі - ОСОБА_3, відсутній, оскільки приватизований суміжним землевласником - відповідачем по зазначеній цивільній справі ОСОБА_2

Згідно державного акту на право власності на землю НОМЕР_3 від 03 червня 2000 року земельна ділянка загальною площею 0,370 га по АДРЕСА_2 перебуває у власності ОСОБА_3

З технічної документації про складання державних актів на право приватної власності на землю гр.. с.Рославичі (1999 рік) , а саме з рішення виконавчого комітету Рославичівської сільської ради №193 від 28 вересня 1999 року вбачається, що ОСОБА_3 передано у власність безкоштовно земельну ділянку загальною площею 0,37 га, з них _0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,12 га- для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в АДРЕСА_2.

Відповідно до Акту від 01.12.1999 року ОСОБА_3 встановлено на місцевості та погоджено зовнішні межі земельної ділянки ( а.с.101) . З кадастрового плану вказаної земельної ділянки (опису меж) видно, що земельна ділянка межує : від А до Б -землями запасу (сільради); від Б-В- землі ОСОБА_6; від В до Г-землі запасу (сільради); від Г-Д -ОСОБА_6; від Д-Е -землі сільради (проїзд); від Е до А- ОСОБА_6 (а.с.101).

З технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр..ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (2009 рік) , а саме витягу з рішення №79/8 9 сесії У скликання від 29 травня 2007 року вбачається, що ОСОБА_2 передано у власність земельні ділянки загальною площею 9,206 га в АДРЕСА_1 для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд-0,206 га (а.с.89). Згідно кадастрового плану переданої у власність земельної ділянки (опису меж) встановлено, що земельна ділянка межує : від А-Б- землі загального користування (АДРЕСА_1); Б-В-землі гр. ОСОБА_6; від В-Г-землі гр..ОСОБА_3; землі гр..ОСОБА_8 (а.с.90).

Зі зведеного плану земельних ділянок ( АДРЕСА_1-АДРЕСА_2) видно, що проїзд ( землі загального користування), який існував станом на час надання земельної ділянки гр..ОСОБА_3 (1999 рік), фактично увійшов до складу приватизованої останньою земельної ділянки (а.с.91).

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 14306/14-41 від 19.01.2015 року, межові знаки земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 відсутні та її розташування перешкоджає проходу та проїзду до земельної ділянки третьої особи -ОСОБА_3, оскільки накладається, орієнтовною площею 0,0061 га, на єдиний проїзд до неї.

Крім того, експертом встановлено, що в результаті аналізу відомостей державного акту серія НОМЕР_1 від 23 травня 2011 року, на підставі якого ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2056 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та відомостей Публічної кадастрової карти, яка згідно ст..1,2,35,26 Закону України «Про державний земельний кадастр» є офіційними відомостями Державного земельного кадастру, встановлено, що відомості державного акту серія НОМЕР_1 від 23 травня 2011 року не відповідають відомостям Державного земельного кадастру.

Так, згідно державного акту серія НОМЕР_1 від 23 травня 2011 року площа земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 становить 0,2060 га, а згідно Публічної кадастрової карти площа земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 становить 0,12 га.

Згідно державного акту серія НОМЕР_1 від 23 травня 2011 року вид використання земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( категорія- землі житлової та громадської забудови), а згідно Публічної кадастрової карти вид використання земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва (категорія земель- землі сільськогосподарського призначення, код 1.2). При цьому, експертом зазначено, що згідно державного акту серія НОМЕР_1 від 23 травня 2011 року конфігурація земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 - багатокутник (17 кутів), а згідно Публічної кадастрової карти - конфігурація земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2- чотирикутник. Також згідно Публічної кадастрової карти земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 розташована в іншому місці ніж фактичне розташування земельної ділянки ОСОБА_2 (а.с.120, 120 зв).

Експертом також встановлено, що в результаті аналізу та обчислення за допомогою програмного забезпечення цифрової картографії та землеустрою Digitals/Delta XE Version 5.0 Professional координат поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки загальною площею 0,260 га по вул.АДРЕСА_1 в с.Рославовичі, яка передана у власність ОСОБА_2, які наявні в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 та координат поворотних точок (кутів) меж проїзду до земельної ділянки по АДРЕСА_2, яка передана у власність ОСОБА_3.в результаті проведення кадастрової зйомки під час обстеження земельної ділянки, встановлено, що даний проїзд частково розташований на земельній ділянці ОСОБА_2 (а.с.122 зв.).

Згідно висновку судового експерта розташування земельної ділянки ОСОБА_2 перешкоджає проходу та проїзду до земельної ділянки ОСОБА_3, оскільки земельна ділянка ОСОБА_2 накладається на єдиний проїзд до земельної ділянки ОСОБА_3 (інших проїздів чи під»їздів до земельної ділянки ОСОБА_3 під час обстеження в натурі ( на місцевості) не виявлено) (а.с.123 -124).

Даний факт підтверджується також Викопіровкою з генерального плану с.Рословичі (2012-ГП) ( а.с. 6).

Посилання відповідачки на те, що даний план не відповідає дійсності та має виправлення в частині існування проїзду,що виконані в ручному режимі, не заслуговують на увагу.

Як вже наголошувалося зазначений проїзд міститься в технічній документації ОСОБА_3, а саме в кадастровому плані земельної ділянки, виготовленому станом на 1999 рік ( а.с.101).

Задовольняючи позовні вимоги прокурора, суд виходив з того, що оспорюваним рішенням Рославичівською сільською радою здійснено передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 з порушенням вимог чинного земельного законодавства, Закону України про «Місцеве самоврядування, вимог містобудівної документації; крім того, дане рішення порушує права інших осіб на володіння, користування та розпорядження майном - суміжною земельною ділянкою, а тому дійшов висновку, що позов, в частині визнання недійсними рішення Рославичівської сільської ради та Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі вищезазначеного рішення, та їх скасування, підлягає до задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст..23 Закону України «Про планування та забудову територій» планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будинків і споруд власниками або користувачами здійснюється з урахуванням законних інтересів інших власників або землекористувачів земельних ділянок, будинків, споруд.

В силу ч.3 ст.83 ЗК України , до земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать у тому числі, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки,сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо.

Указом Президента України від 13 квітня 2011 року «Про державну інспекцію сільського господарства України» визначено, що центральним органом виконавчої влади є Держсільінспекція України.

У відповідності до ст..6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині : додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процессі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання в користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання інше.

Оскільки під час вирішення питання стосовно передачі у приватну власність відповідачці ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд Рославичівською сільською радою не перевірено відповідність місця розташування спірної земельної ділянки вимогам закону та містобудівної документації, що призвело до передачі у приватну власність земельної ділянки, частина якої знаходиться на землях загального користування, що не підлягали передачі у приватну власність, а також не перевірено, чи додержано при цьому права суміжних власників земельних ділянок, суд обґрунтовано вважав рішення про передачу у власність земельної ділянки відповідачці ОСОБА_2 протиправним.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в частині скасування рішення сільської ради №79/8 від 29 травня 2007 року у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи зазначеним рішенням передано у приватну власність земельні ділянки і іншим громадянам, крім ОСОБА_2 (всього 17 громадянам). Правомірність прийняття рішення щодо інших осіб не була предметом розгляду суду, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким слід визнати протиправним та скасувати рішення сільської ради №79/8 від 29 травня 2007 року лише в частині ОСОБА_2 та відповідно визнати недійсним державний акт на право власності на землю на ім.»я останньої, який видано на підставі даного рішення.

В іншій частині рішення залишити без змін.

З огляду на викладене, керуючись ст..307,309 ЦПК України колегія

Вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року скасувати частково та ухвалити нове рішення .

Позов Васильківського міжрайонного прокурора Київської області - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рославичівської сільської ради №79/8 від 29.05.07 року про передачу у приватну власність земельних ділянок, згідно кадастрових номерів земельних ділянок в частині ОСОБА_2 (АДРЕСА_1).

Визнати недійсним державний акт НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, виданий на ім.»я ОСОБА_2.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді