У Х В А Л А

9 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 19 березня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 19 березня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судового рішення порушується питання про скасування рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 19 березня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року та ухвалення нового судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України: невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 вересня 2008 року, постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 7 листопада 2012 року, 5 листопада 2014 року та 13 травня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з відсутності підстав для виселення відповідачів зі спірної квартири з огляду на те, що зі скасуванням розпорядження Управління з користування та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 13 грудня 2012 року про приватизацію її ОСОБА_7 та скасування свідоцтва про право власності на жиле приміщення на ім'я останнього фактично були поновленні права відповідачів на користування цим житловим приміщенням.

Крім того, звертаючись до суду, ОСОБА_4, як на підставу позову посилався на норми права, закріплені у статтях 168, 170 ЖК Української РСР.

До того ж на час розгляду даної справи судами першої та апеляційної інстанцій у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 7 листопада 2012 року, що надана заявником як приклад, предметом розгляду судів було визнання частково недійсним договору купівлі-продажу.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 листопада 2014 року, що надана заявником як приклад, застосовано норми права, закріплені у статтях 383, 391 та 405 ЦК України, статті 156 ЖК Української РСР, із зазначенням, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року, що надана заявником як приклад, предметом розгляду судів було визнання незаконним рішення, визнання недійсними актів про право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Таким чином, порівняння змісту постанов Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 7 листопада 2012 року, 5 листопада 2014 року та 13 травня 2015 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Посилання заявника на ухвалу колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 вересня 2008 року, як на приклад невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, не може бути взяте до уваги, оскільки вказана ухвала постановлена Верховним Судом України в порядку касаційного провадження.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 19 березня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко Ю.Л. Сенін