Провадження №2/748/862/15
Єдиний унікальний № 748/2845/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2015 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у жовтні 2015 року звернулась до суду з позовом у якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року сина - ОСОБА_2.

Позов обґрунтовується наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер син позивача - ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому на день смерті майно, у точності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 який він успадкував за заповітом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, оскільки на час відкриття спадщини був неповнолітнім. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину став той факт, що за життя ОСОБА_2 не отримав свідоцтво про право власності на зазначений вище будинок.

У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду завчасно подала заяву, у якій заявила письмове клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. /а.с.24/

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача - Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, оскільки сільський голова подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. /а.с.35, 40, 51/

Представник третьої особи - Чернігівської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, оскільки від завідуючої нотаріальної контори надійшла до суду заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. /а.с.25, 37,50/

Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, визначившись щодо виниклих правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

З досліджених у судовому засіданні довідок виконавчого комітету Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №1141 від 20.10.2015 року, №№1157, 1158, 1159 від 03.11.2015 року достовірно встановлено, що згідно записів погосподарських книг сільської ради станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 року господарство по АДРЕСА_1 відносилось до категорії «колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_4, яка є і забудовником даного домоволодіння, а членом двору був її чоловік ОСОБА_3. На день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_3 був зареєстрований і проживав в будинку один. /а.с.34, 40-42/

Згідно копії актового запису про смерть №25 від 20.09.2000 р. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 73 років у с. Пакуль Чернігівського району. /а.с.48/

Отже, в силу приписів ст.ст.529, 548, 549 ЦК УРСР, положення якого діяли на момент відкриття спадщини ОСОБА_4, її чоловік ОСОБА_3 був спадкоємцем першої черги за законом, який фактично прийняв спадщину дружини.

У свою чергу, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 63 років в с. Пакуль Чернігівського району Чернігівської області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії «НОМЕР_1. /а.с.6/

За життя, 07.02.2001 року ОСОБА_3 заповів, на випадок смерті, усе своє майно ОСОБА_2. /а.с.8/

Згідно свідоцтва про народження серії «НОМЕР_2, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року і його батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_1. /а.с.5/

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії «НОМЕР_3 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року у с. Пакуль, Чернігівського району та області. /а.с.7/

Наведене свідчить, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина ОСОБА_2, в силу вимог ст.1261 ЦК України.

З інформації наданої КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстроване. /а.с.9-13/

Дослідженням інформації завідуючої Чернігівською районною державною нотаріальною конторою встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_3 спадкові справи не заводились. 03 квітня 2014 року, за заявою ОСОБА_1 була відкрита спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 /а.с.25, 50/

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанові «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР, положення якого діяли на момент виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору.

Статтею 126 ЦК УРСР передбачено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв'язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою.

Сторонами не оспорюється, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність», майно вказаного вище колгоспного двору не змінилося і не зменшилося, тому суд дійшов висновку, що воно належало на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять.

Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає.

Як зазначалось судом вище, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р. і ОСОБА_3 фактично успадкував частину спірного домоволодіння, що фактично належало померлій дружині, а отже набув права власності в цілому на домоволодіння.

Відповідно до ст.534 ЦК УРСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Як вказувалось судом, 07 лютого 2001 року ОСОБА_3 склав заповіт за яким призначив ОСОБА_2 своїм спадкоємцем до всього належного йому майна.

На момент відкриття спадщини ОСОБА_3 осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, не було.

Згідно із вимогами ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач прийняли спадщину померлого сина, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори і нотаріусом було заведено спадкову справу, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне домоволодіння, їй було фактично відмовлено.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Враховуючи, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 не зареєстрував своє право власності на домоволодіння по вулиці Перемоги,3 у с. Пакуль Чернігівського району, то ця обставина унеможливлює позивача, яка прийняла спадщину, реалізувати своє спадкове право, як спадкоємця за законом і перешкоджає їй в реєстрації речових прав.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10-11, 31, 61, 158, 169, 174, 197, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст.16, 392, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити, та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Д. П. Криворученко