Справа № 152/51/14-ц
УХВАЛА

іменем України

13 листопада 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду подання головного державного виконавця відділу ДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України,

встановив:

Головний державний виконавець відділу ДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду з поданням про тимчасове обмеження права у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України, яке погоджено з начальником відділу ДВС.

Зазначила, що в відділі ДВС Шаргородського РУЮ на виконанні знаходиться виконавче провадження №47623951 по виконанню виконавчого листа Шаргородського районного суду Вінницької області №152/51/14-ц від 20.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 27833,29 грн.

22.05.2015 року відкрито провадження у справі, про що повідомлено боржника та надано строк до 28.05.2015 року для самостійного виконання рішення. Проте, у добровільному порядку рішення суду ОСОБА_2 не виконано.

Державним виконавцем вжито заходи щодо примусового виконання рішення, а саме: надіслано попередження про необхідність сплати боргу, перевірено майновий стан боржника. При виїзді в с. Стрільники встановлено, що боржник не виконує рішення суду.

У звязку із викладеним головний державний виконавець відділу ДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_1 просить ухвалити рішення, яким тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянку ОСОБА_2

В судове засідання головний державний виконавець ВДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_1 не зявилася, відповідно до заяви просить розгляд справи проводити у її відсутності, подання задовольнити (а.с.16).

Частиною 2 статті 377-1 ЦПК України встановлено, що суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших осіб за участю державного виконавця.

Оскільки державним виконавцем подано заяву про розгляд справи у його відсутності, враховуючи, що в судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали подання, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 29.01.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди стягнуто з відповідачки на користь позивачки 3889,69 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 243,60 грн. в рахунок сплаченого при зверненні в суд судового збору, 1700 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи, 2000 грн. в рахунок витрат на оплату правової допомоги. За вказаним рішенням 20.04.2015 року видано виконавчий лист (а.с.3).

Виконавче провадження по вказаному рішенню суду відкрито 22.05.2015 року (а.с.5).

Рішення не втратило законної сили.

Головним державним виконавцем Заграй Н.М. вживалися заходи щодо примусового виконання означеного судового рішення, зокрема, перевірено майновий стан ОСОБА_2 (а.с.8, 10, 12).

З акту державного виконавця від 07.10.2015 року вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_2 майна, належного останній, на яке можна звернути стягнення, не виявлено (а.с.9).

22.05.2015 року головним державним виконавцем Заграй Н.М. винесено постанову про арешт всього майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження (а.с.7).

В матеріалах, доданих субєктом звернення до подання, наявне пояснення ОСОБА_2 на імя начальника ВДВС Шаргородського РУЮ, з якого вбачається, що остання не в змозі сплатити заборгованість за рішенням суду, оскільки хворіє, їй проведено оперативне втручання по видаленню щитовидної залози, тому вона не працевлаштована, в змозі виплачувати борг щомісячно певними частинами (а.с.6).

Крім того, в матеріалах, доданих головним державним виконавцем ВДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_1 до подання, наявне попередження боржника ОСОБА_2 від 17.07.2015 року про необхідність сплати заборгованості, проте, доказів вручення вказаного попередження божникові державним виконавцем суду не представлено. Означене попередження не підписане боржником ОСОБА_2 (а.с.11).

Також, судом встановлено, що подання, направлене ВДВС Шаргородського РУЮ до суду, в своєму додатку містить лише копію постанови про відкриття виконавчого провадження та копії виконавчих документів, без надання будь яких доказів про ухилення боржника від виконання зобовязань, тому державним виконавцем не повно вчинено виконавчі дії та відсутні докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань.

Натомість, наявне пояснення боржника ОСОБА_2 про неможливість сплати всієї суми заборгованості за рішенням суду через хворобу, не працевлаштованість, та про згоду виплачувати борг щомісячно певними частинами (а.с.6). Вказане пояснення ініціатором подання до уваги не взято, оскільки докази його перевірки відсутні. Питання про сплату ОСОБА_2 боргу частинами щомісячними платежами, про що зазначено в поясненні боржника, державним виконавцем не розглядалося.

Пунктом 18 ч.3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Частиною 1 ст.377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.п. 2, 5 ч.1 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасового відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні чи інші невиконані зобовязання, та коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу. Громадянинові України у вказаних випадках може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, що передбачено ч.2 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

Підставою для задоволення подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України пунктом 18 ч.3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

Підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобовязань державний виконавець не навів.

Частинами 2, 3 статті 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень…

Таким чином, відповідно до положень ст.10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню ним. Зокрема, доведенню підлягає факт ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобовязання.

Невиконання боржником зобовязання може бути зумовлене обєктивними причинами, зокрема, внаслідок відсутності майна, роботи, внаслідок важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й інше походження, субєктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання зобовязання, тобто, коли має змогу виконати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

У випадку невиконання ОСОБА_2 зобовязань за рішенням суду державним виконавцем встановлено, що боржник не має майна, на яке можливо звернути стягнення.

До того ж, боржник не працевлаштований через хворобу, що вбачається із пояснень ОСОБА_2 на імя начальника ВДВС.

Ці обставини не враховані державним виконавцем при зверненні до суду із означеним поданням.

Відтак, судом не встановлено підстав для задоволення подання і тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України»,

ухвалив:

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу ДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: