АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

26 лютого 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру обліку бездомних громадян, третя особа: ОСОБА_2, Всеукраїнський благодійний фонд «Соціальне партнерство» про визнання актів недійсними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Центру обліку бездомних громадян на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року,

встановила:

у лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити його на роботі з 08.02.2014 р. в Центрі обліку бездомних громадян на посаді заступника директора центру, стягнути з Центру обліку бездомних громадян та Всеукраїнського благодійного фонду «Соціальне партнерство», де він працював за сумісництвом заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В ході розгляду справи представник позивача уточнив вимоги та просив визнати недійсними акти про його відсутність на роботі від 16.01.2014 р., 21.01.2014 р. та 04.02.2014 р., скасувати наказ №3к від 21.01.2014 р. про притягнення його до відповідальності у вигляді догани, визнати звільнення з посади за п. 4 ст. 40 КЗпП України незаконним, скасувати наказ №8к від 08.02.2014 р. про його звільнення, поновити його на роботі на посаді заступника директора філії Центру обліку бездомних громадян, стягнути заробітну плату з 08.02.2014 р. за час вимушеного прогулу, стягнути моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 01 жовтня 2014 року позов задоволено частково, визнано акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі без поважних причин недійсними, визнано звільнення ОСОБА_1 незаконним, скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1, поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора філії Центру обліку бездомних громадян, стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 23 377 грн. 20 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що він працював заступником Директора Центру обліку бездомних громадян при Департаменті управління соціального захисту населення м. Києва з 06.11.2013 р. Наказом директора Центру обліку бездомних громадян ОСОБА_3 від 08.02.2014 р. №8к його було звільнено відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул вчинений 04.02.2014 р. Позивач вважав, що прогулу він не допускав, оскільки після приходу на роботу, через поганий стан здоров'я змушений був виїхати на консультацію до лікаря, після чого о 13 год. 45 хв. повернувся на роботу. Також позивач вважав, що його було безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказом №3к від 21.01.2014 р., оскільки акти про його відсутність на роботі від 16.01.2014 р., 21.01.2014 р. та 04.02.2014 р. є недійсними.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 01 жовтня 2014 року позов задоволено частково, визнано акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі без поважних причин недійсними, визнано звільнення ОСОБА_1 незаконним, скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1, поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора філії Центру обліку бездомних громадян, стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 23 377 грн. 20 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведені належними доказами, однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам.

Як пояснили представники відповідача в судовому засіданні, Центр обліку бездомних громадян, де працює більшість персоналу, розташований за адресою: м.Київ, вул. Суздальська, 4/6. За адресою: м. Київ, вул. Лобачевського, 8-А розташований Всеукраїнський благодійний фонд «Соціальне партнерство», в приміщенні якого (два кабінети) знаходиться філія Центру обліку бездомних громадян.

За сумісництвом позивач працював також на посаді фахівця з соціальної роботи у Всеукраїнському благодійному фонді «Соціальне партнерство», президентом якого є ОСОБА_4 Згідно наказу від 03.02.2014 р. №5-К ОСОБА_1 було звільнено з роботи в зв'язку з обмеженням на роботу за сумісництвом на підставі ст. 43 КЗпП України (а/с 93).

Згідно Акту від 16.01.2014 р., складеного соціальним працівником ОСОБА_6, паспортистом ОСОБА_7 та інспектором охорони ОСОБА_8, позивач був відсутній на роботі з 14 год. 40 хв. до 18 год. 20 хв.. В цьому Акті позивач написав, що надасть письмове пояснення 20.01.2014 р. Згідно Акту від 21.01.2014 р., складеного соціальним працівником ОСОБА_6, паспортистом ОСОБА_9 та директором ОСОБА_2 позивач був відсутній на роботі з 13 год. 05 хв. до 15 год. 10 хв. В цьому Акті позивач написав, що відмовився давати пояснення згідно акту в строк, встановлений йому на 21.01.2014 р., які він викладе в письмовій формі до 27.01.2014 р.

Наказом директора Центру обліку бездомних громадян ОСОБА_3 №3-к від 21.01.2014 р. ОСОБА_1,. було оголошено догану за самовільне залишення свого робочого місця 16.01.2014 р. з 14 год. 40 хв. до 18 год. 20 хв.

Згідно Акту, складеного 04.02.2014 р. соціальним працівником ОСОБА_6, паспортистом ОСОБА_7 та членом спільноти ОСОБА_10 було зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на роботі з 10 год. 57 хв. до кінця робочого дня. З вказаним Актом позивач був ознайомлений 05.02.2014 р. Також 05.02.2014 р. було вручено повідомлення про надання до кінця робочого дня письмового пояснення щодо його відсутності на роботі 06.02.2014 р. ОСОБА_1 направив факсом пояснення, в якому вказав, що 04.02.2014 р. він знаходився на території фонду «Соціальне партнерство», де виконував свої службові обов'язки.

Наказом №8к від 08.02.2014 р. ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади за здійснений 04.02.2014 р. прогул за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Від підпису про ознайомлення з наказом та від отримання трудової книжки позивач відмовився, про що було складено акти (а/с 50, 51 т. 1). Трудову книжку було отримано позивачем 12.02.2014 р. (а/с 52 т. 1). Звільнення позивача з роботи було погоджено з Департаментом соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, прогулу (відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Заперечення позивача щодо неправильного складання актів про його відсутність на роботі від 16 та 21 січня 2014 р. та 04 лютого 2014 р. є безпідставними, оскільки в них зафіксовані належним чином факт відсутності позивача на своєму робочому місці. Відомості, які викладаються в таких Актах оцінюються судом в сукупності з іншими доказами по справі.

Посилання позивача на довідку, про те, що він перебував на обстеженні в Київській міській лікарні №1 04.02.2014 р. об 11.50 (а/с126 т. 1) не може бути підставою для визнання поважності причин його відсутності на роботі, оскільки такої довідки він до своїх пояснень не додав, а в поясненнях взагалі не зазначав про цей факт.

Відповідно до ст.213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу Центру обліку бездомних громадян задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 01 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Центру обліку бездомних громадян, треті особи: ОСОБА_2, Всеукраїнський благодійний фонд «Соціальне партнерство» про визнання актів недійсними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 753/3835/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2040/2015

Головуючий у суді першої інстанції:Лужецька О.Р.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.