Справа № 156/848/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Провадження № 22-ц/773/1662/15 Категорія: 30 Доповідач: Овсієнко А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка А.А.,

суддів - Веремчук Л.М., Лівандовської-Кочури Т.В.,

при секретарі Кирилюку О.О.

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Богдан В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Володимир-Волинському Волинської області про перерахунок сум відшкодування шкоди у зв'язку з втратою працездатності внаслідок виробничої травми за апеляційною скаргою відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Володимир-Волинському Волинської області на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 08 жовтня 2015 року,

встановила:

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 08 жовтня 2015 року задоволено вищевказаний позов ОСОБА_1

Визначено ОСОБА_1 щомісячну суму відшкодування станом на 01.04.2001 року в розмірі 186 грн. 92 коп.

Зобов'язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Володимир-Волинському Волинської області на підставі визначеного нового розміру щомісячних сум відшкодування шкоди з 01.04.2001 року провести відповідний перерахунок ОСОБА_1 сум відшкодування шкоди.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Володимир-Волинському Волинської області на користь ОСОБА_1 недоплачені страхові суми відшкодування шкоди в межах трьохрічного строку позовної давності за період з 01.09.2012 року по 01.09.2015 року в розмірі 36481 грн. 68 коп. та компенсацію через порушення термінів їх виплати в розмірі 19450 грн. 22 коп.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, на невідповідність цього рішення нормам матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

В ході апеляційного розгляду даної справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримала із зазначених у них підстав, тоді як позивач просив відхилити апеляційну скаргу з огляду на безпідставність наведених у них доводів та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок неправильного визначення середнього заробітку позивача відповідач недонарахував та недоплатив останньому вищевказану суму відшкодування шкоди.

Зазначені висновки суду першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів, ґрунтуються на повно, всебічно, об'єктивно встановлених обставинах справи та відповідних їм нормах матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено і це об'єктивно підтверджується наявними у справі письмовими доказами, що ОСОБА_1 працюючи на Іваничівському цукровому заводі, 16 вересня 1969 року під час виконання трудових обов'язків отримав виробничу травму, у зв'язку з чим йому було встановлено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності довічно.

Наказом Іваничівського цукрового заводу №27 від 06.04.1996 року було вирішено щомісячно проводити ОСОБА_1 доплату до пенсії в розмірі 63 грн. 32 коп. з 20 лютого 1996 року (а.с.12).

18 квітня 2004 року дане підприємство ліквідоване без правонаступництва та відомості про нього виключені з державного реєстру.

01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Відповідно до прикінцевих положень цього Закону та згідно Порядку передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, від 20.04.2001 року №10, підприємства передають справи (документи), які підтверджують право працівника на страхові виплати внаслідок нещасного випадку на виробництві, до Фондів соціального страхування від нещасних випадків, а останні приймають документи на тих працівників, які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року.

При цьому, згідно з п. 4.9 згаданого Порядку, особова справа потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання повинна містити довідку про розмір втраченого заробітку на дату передачі особової справи потерпілого.

Судом встановлено і це не заперечується сторонами у справі, що в липні 2001 року справа позивача ОСОБА_1 була передана до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Нововолинську, а пізніше до відділення цього ж Фонду в м.Володимир-Волинському, із визначеною сумою відшкодування шкоди - 63 грн. 32 коп., тобто з тією, яка була призначена в 1996 році підприємством.

Відповідно до ст.34 вищевказаного Закону, сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. У разі коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Визначені раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають.

Судом встановлено, що відповідно до постанови ВВД ФССНВ України у м. Нововолинську від 29.08.2001 року № 367 продовжено потерпілому ОСОБА_1 раніше призначену страхову виплату при стійкій втраті працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 63 грн. 32 коп. з 01 квітня 2001 року (а.с. 32).

Постановою ВВД ФССНВ України у м. Нововолинську від 25.03.2002 року №367/1 призначено потерпілому ОСОБА_1 перераховану щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 75 грн. 54 коп. з 01 березня 2002 року (а.с.31).

Постановою ВВД ФССНВ України у м. Нововолинську від 20.03.2003 року позивачу було перераховано щомісячну грошову суму в розмірі 89 грн. 29 коп. з 01 березня 2003 року (а.с. 30).

22 березня 2004 року постановою ВВД ФССНВ України у м. Нововолинську призначено потерпілому ОСОБА_1 перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 102 грн. 86 коп. з 01 березня 2004 року. (а.с.29)

Надалі постановами ВВД ФССНВ України у м.Володимир-Волинський:

- від 18.03.2005 року №84 призначено позивачу перераховану щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 127 грн. 34 коп. з 01 березня 2005 року. (а.с.27);

- від 24.03.2006 року №497 призначено потерпілому ОСОБА_1 перераховану щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 153 грн. 19 коп. з 01 березня 2006 року (а.с.25);

- від 23.03.2007 року № 451 призначено позивачу 181 грн. 23 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01 березня 2007 року (а.с.23);

- від 14.04.2008 року № 0304/310/310/1 призначено позивачу 203 грн. 88 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2008 року (а.с.22);

- від 31.03.2009 року № 0304/310/310/2 призначено позивачу 216 грн. 72 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2009 року (а.с.21);

- від 14.04.2010 року № 0304/310/310/3 призначено позивачу 216 грн. 72 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2010 року (а.с.20);

- від 16.05.2011 року № 0304/310/310/4 призначено позивачу 238 грн. 83 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2011 року (а.с.19);

- від 26.03.2012 року № 0304/310/310/6 призначено позивачу 280 грн. 86 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2012 року. (а.с.18);

- від 10.04.2012 року № 0304/310/310/7 призначено позивачу 357 грн. 72 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2012 року (а.с.17);

- від 27.09.2012 року № 0304/310/310/8 призначено позивачу 443 грн. 93 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.09.2012 року (а.с.16).

- від 29.03.2013 року № 0304/310/310/9 призначено позивачу 510 грн. 08 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2013 року (а.с.15);

- від 23.01.2015 року № 0304/310/310/10 призначено позивачу 550 грн. 38 коп. перерахованої щомісячної грошової суми страхових виплат з 01.03.2014 року та проведено донарахування щомісячних виплат за період з березня 2014 року по грудень 2014 року включно в розмірі 40 грн. 30 коп. щомісячно (а.с.14).

Однак, всупереч вимогам п.28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. N 472, яка діяла до набрання чинності вищезгаданим Законом, вищевказані суми відшкодування не були відкориговані з урахуванням відповідних коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві: з 01.01.97 - К = 1,21, з 01.01.99 - К=2,28, з 01.01.01 - К=1,07.

Внаслідок цього, на момент передачі особової справи позивача до Фонду підприємством було невірно визначено (занижено) розмір втраченого внаслідок трудового каліцтва заробітку - 63 грн. 32 коп. замість 186 грн. 92 коп., що потягнуло за собою неправильне нарахування в подальшому фондом щомісячних сум відшкодування шкоди.

З наданого позивачем розрахунку, який ґрунтується на встановлених фактах та відповідних нормах чинного законодавства, вбачається, що за період з 01.09.2012 року по 01.09.2015 року (в межах загального строку позовної давності) відповідач недонарахував і, як наслідок, не виплатив позивачеві 36481 грн. 68 коп. страхових виплат, порушивши тим самим вимоги ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Водночас, відповідачем всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України не спростовано належними та допустимими доказами вищенаведеного розрахунку і не доведено тієї обставини, що перерахований розмір втраченого заробітку позивача перевищує його середній заробіток.

За таких обставин судом першої інстанції було обґрунтовано визначено ОСОБА_1 щомісячну суму відшкодування станом на 01.04.2001 року в розмірі 186 грн. 92 коп., зобов'язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Володимир-Волинському Волинської області на підставі визначеного нового розміру щомісячних сум відшкодування шкоди з 01.04.2001 року провести відповідний перерахунок ОСОБА_1 сум відшкодування шкоди та стягнуто з відповідача на користь позивача 36481 грн. 68 коп. страхових виплат за період з 01.09.2012 року по 01.09.2015 року в межах загального строку позовної давності.

Відповідно до п.п.3, 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМ України №159 від 21.02.2001 року, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, - щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, яка виплачується за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

А тому, правильно встановивши, що періодичні страхові платежі не були нараховані відповідачем у відповідному розмірі і внаслідок цього не виплачені позивачеві у встановлені законом строки, суд першої інстанції підставно стягнув із відповідача на користь позивача також 19450 грн. 22 коп. компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі досліджених доказів обґрунтовано дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 є підставним та підлягає до задоволення у повному обсязі.

Водночас, доводи апеляційної скарги зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації відповідачем дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної карги не спростовують висновків суду першої інстанції, то апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Володимир-Волинському Волинської області відхилити.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 08 жовтня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді