Справа № 404/2191/15-ц
Номер провадження 2/404/1819/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

при секретарі - Домарецькому Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Державна спеціалізована фінансова установа » Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про визнання права особистої власності на квартиру , -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, зазначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору - Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», яким просить визнати за , ним, ОСОБА_1 право особистої власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 1997 року. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 лютого 2015 року шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу, 07 вересня 1998 року у них народилась донька ОСОБА_3, яка після припинення сімейних стосунків між ними залишилась проживати з відповідачем. Матеріальну допомогу на утримання доньки надає в добровільному порядку. В період шлюбу 27 лютого 2004 року між ОСОБА_4 регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сім»єю, в особі ОСОБА_1 була укладена Кредитна угода №188/1 про надання цільового кредиту у сумі 86 258 грн. на будівництво житла загальною площею 66,69 кв.м. згідно з проектом за адресою: АДРЕСА_2. В подальшому сума кредиту була збільшена на 36 697 грн. згідно додаткового договору №1 від 20 грудня 2006 року. Термін повернення кредиту 30 років з дати укладання кредитної угоди. На виконання умов п.2.1 кредитної угоди ним був сплачений попередній внесок у розмірі 2753 грн., в подальшому будівництво квартири здійснювалось за кошти кредиту, а також у грудні 2006 року відповідно до додаткового договору з особистих коштів він доплатив 4895 грн. першого внеску. Після здачі житлового будинку в експлуатацію в 2006 році, 23 квітня 2007 року за актом прийому-передачі № 35 спірна квартира була прийнята ним від забудовника. 22 серпня 2007 року виконкомом ОСОБА_4 міської ради прийняте рішення № 1034 про оформлення права власності на вказану квартиру.

На підставі зазначеного рішення 17.09.2007 року на його імя видане свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 та відповідно до закону здійснена державна реєстрація права власності. Спірна квартира розташована на третьому поверсі пятиповерхового будинку, має загальну площу 61.9 кв.м, складається з трьох ізольованих житлових кімнат площею 11, 0 кв.м, 17,3 кв.м, 9,3 кв.м, кухні 8,8 кв.м. вбиральні, ванної кімнати, коридору, комори, має балкон і лоджію.

Відповідно до договору іпотеки від 12 січня 2009 року, укладеного між ОСОБА_4 регіональним управлінням Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» як іпотекодержателем, та ним, як іпотекодавцем, виконання кредитної угоди № 188/1 від 27 лютого 2004 року та додаткового договору від 20 грудня 2006 року забезпечено спірною квартирою. Строк дії іпотеки до 27.02.2034 року.

У відповідності до умов договору він щоквартально здійснював оплату кредиту, станом на 16.03.2015 року на погашення кредиту ним сплачено близько 33 000 грн. ОСОБА_4 регіонального управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» б/н від травня 2014 року він повідомлений про те, що право вимоги за кредитним договором № 188/1 від 27.02.2004 року відступлене Іпотечному центру в м.Києві та Київській області Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». Відповідно до Розрахунку остаточного внеску позичальника за уточненими показниками площі квартири та вартості 1 кв.м загальної площі житла від 20 грудня 2006 року, який є додатком до додаткового договору до кредитної угоди від 27 лютого 2004 року № 188/1, за рахунок коштів позичальника збудовано 1,39 кв.м житла. Перший внесок відповідно до умов кредитної угоди в розмірі 2753 грн. був сплачений із їх спільних з відповідачкою коштів, а в подальшому погашення кредиту він здійснював з особистих коштів, оскільки сімейні стосунки між ним та відповідачкою ОСОБА_2 не складались, він зустрічався з іншою жінкою, а з відповідачкою була попередня домовленість про спосіб вирішення житлових і майнових питань наступним чином: вона з донькою ОСОБА_3 надалі залишається проживати в квартирі № 33 по просп.Винниченка, буд. 1 в м. Кіровограді, право власності на яку вони набули шляхом приватизації, а він свої житлові питання вирішує шляхом будівництва квартири через Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву. На виконання таких домовленостей відповідач ОСОБА_2 погоджувала в необхідних передбачених кредитною угодою № 188/1 від 27 лютого 2004 року та договором іпотеки випадках вчинення певних дій, надавала йому необхідні документи. Вказує на те, що остаточно сімейні стосунки між ними були припинені у вересні 2004 року після його виїзду в м. Київ.

Після прийому-передачі квартири в квітні 2007 року він заселився у спірну квартиру, зробив оздоблювальний ремонт, а після отримання і державної реєстрації свідоцтва про право власності на квартиру - зареєструвався в ній. Відповідач з донькою проживали в належній їм квартирі, розташованій по пр-кту Винниченка, 1, кв.33 в м. Кіровограді і постійно зареєстровані за вказаною адресою. Наміру вселятися в спірну квартиру відповідач ОСОБА_2 ніколи не висловлювала, у розмовах з ним завжди визнавала, що це особисто його квартира. Кілька років тому восени ОСОБА_2 звернулась до нього з проханням дозволити їй з донькою ОСОБА_3 тимчасово пожити в належній йому квартирі, оскільки вона мала намір зробити ремонт в тій квартирі, в якій вони разом з донькою проживали. Він погодився, так як зустрічаючись з ОСОБА_3 в квартирі відповідачки бачив, що їх квартира потребує капітального ремонту. Строку тимчасового їх з донькою проживання в його квартирі вони не обумовлювали, при цьому, він усвідомлював, що ремонт займе тривалий час. Поселившись в спірній квартирі відповідач перевезла для особистого користування холодильник і телевізор, потім придбала ліжко для ОСОБА_3 і стіл.

В період проживання відповідача в спірній квартирі, він в квартирі не проживав, під час приїздів в м. Кіровоград проживав у матері своєї цивільної дружини ОСОБА_5, але приїжджаючи в м. Кіровоград на вихідні дні неодноразово навідував ОСОБА_3, яка разом з матірю проживала в спірній квартирі. В 2013 році він зрозумів, що відповідач зволікає з виселенням з його квартири, але за станом здоровя був позбавлений можливості примусово виселити її. В 2014 році він став вимагати, щоб відповідач виселилась з спірної квартири, оскільки ремонт в своїй квартирі вона закінчила, на що вона погодилась. В серпні 2014 року відповідач виселилась зі спірної квартири, забравши всі свої речі, в тому числі - речі домашнього вжитку, які були придбані нею під час проживання в спірній квартирі. Впродовж більше десяти років він постійно проживає в м. Києві, має іншу сімю, з листопада 2004 року перебуває у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_5, мають спільну доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Починаючи з вересня 2004 року погашав кредит на будівництво квартири та здійснював інші платежі щодо квартири виключно з власних коштів, із свого заробітку. Відповідач ОСОБА_2 ніяким чином участі в погашенні кредиту, оплаті інших платежів, проведенні ремонту квартири не брала. З вересня 2004 року вони з відповідачкою ОСОБА_2 втратили будь-які сімейні звязки, кожен з них жив своїм життям, шлюб існував лише формально. Припинення їх з ОСОБА_2 сімейних стосунків викликано не його виїздом в м. Київ в звязку з роботою, а повязано з тим, що він в 2004 році створив нову сімю. Тому, враховуючи, що з вересня 2004 року вони з відповідачкою ОСОБА_2 фактично припинили сімейні відносини, погашення кредиту за спірну квартиру здійснював виключно він з свого заробітку, вважає, що є законні підстави визнати вказану квартиру його особистою власністю.

Позивач, його представник в суді позов підтримали, просили задовольнити, на його обґрунтування послались на обставини, які викладені у позовній заяві.

Відповідач, її представник в суді позов не визнали, у його задоволенні просили відмовити, так як вважають, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими , оскільки саме за час їх шлюбу ними було набуто майно - квартиру АДРЕСА_4 згідно Договору №188/1/30/Д про дольову участь в будівництві (реконструкції) житла від 27 лютого 2004 року. На виконання Договору про дольову участь 27 лютого 2004 року укладено кредитну угоду №188/1 між ОСОБА_4 регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, з однієї сторони та сімї, в особі ОСОБА_1, з іншої сторони про отримання від Фонду пільгового довготермінового кредиту молодій сімї, як прямий адресний кредит в сумі 86 258 грн. згідно з проектом за адресою: АДРЕСА_5. В подальшому сума кредиту була збільшена на 36 697,00 грн. згідно Додаткового договору №1 від 20 грудня 2006 року до цієї кредитної угоди. Отримані в кредит кошти повертались подружжям спільно. В 2007 році вказаний будинок було здано в експлуатацію. В цей же період, між сторонами Договору було підписано акт приймання-передавання квартири № 35 від 23 квітня 2007 року та видано довідку ОСОБА_4 регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву про виконання умов договорів про дольову участь. Виконавчий комітет КМР оформив право власності з видачею свідоцтва про право власності в житловому будинку по вул. Академіка Корольова 9-а ОСОБА_1 на квартиру №35, що підтверджується Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 22 серпня 2007 року за №1034. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.09.2007 року та витягу про реєстрацію права власності спірна квартира № 35 по вул. Ак. Корольова в м. Кіровограді зареєстрована за ОСОБА_1. Будь-які домовленості про спосіб вирішення житлових і майнових питань, на що посилається позивач , відсутні .

Саме, відповідно до п.2.1 Договору іпотеки ОСОБА_1 стверджує, що нерухоме майно, яке є предметом іпотеки є спільною сумісною власністю їхнього з ОСОБА_2 подружжя, оскільки було придбано за час їх шлюбу. Дружина іпотекодавця ОСОБА_1- ОСОБА_2 дала згоду чоловіку на передачу в іпотеку зазначеної квартири, що складає предмет іпотеки, набутого ними за час шлюбу. Вважає , спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя. Дійсно вони, як подружжя припинили сімейні відносини у серпні 2014 року . Вони, як подружжя, разом з донькою з серпня 1991 року по листопад 2011 року проживали за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, а з листопада 2011 року по серпень 2014 року за адресою АДРЕСА_6. Позивач , часто від»їжджав до м. Києва на роботу для заробітку коштів на погашення кредиту, утримання сімї. Крім того, вказує на те, що вона також з 01.01.2003 року працює на посаді головного спеціаліста відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УМВС України в Кіровоградській області та отримує заробітну плату в середньому за півроку більше 30 000 грн., що підтверджує той факт, що подружжя сплачувало за кредит спірної квартири спільні кошти. Крім того, вони, як подружжя в 2008, 2010 та 2011 роках разом з донькою спільно відпочивали та отримували путівки на санаторно-курортне лікування в МРЦ»Кремінці», про що свідчать фото. А в 2010 -2012 роках разом придбавали будівельні матеріали для ремонту спірної квартири та меблі для її ж облаштування. Посилання на те, що у позивача в 2006 році народилась інша дитина від іншої жінки не заслуговують на увагу, так як , позивач записав себе батьком цієї дитини лише 11 березня 2015 року .

Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», його представник та залучена ухвалою суду від 25.06.2015 року ( а.с. 147) третя особа - Державна спеціалізована фінансова установа » Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», їх представник в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечували.

Свідок сторони позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона почала зустрічатись із ОСОБА_1 з 2002 року, а стали проживати як подружжя з листопада 2004 року в м. Києві в орендованих квартирах. У них є спільна дитина, донька ОСОБА_6, яка народилась 17.02.2006 року. Шлюб з першою дружиною ОСОБА_1 розірвав у лютому 2015 року. За спірну квартиру ОСОБА_1, який є вже її чоловіком , сплачував зі своєї заробітної плати.

Свідок ОСОБА_7, яка доводиться хрещеною матір»ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 , пояснила, що дійсно з 2002 року позивач та ОСОБА_5 зустрічались, а з 2004 року стали разом проживати в м. Києві, вона часто була у них в гостях.

Свідок ОСОБА_8 в суді пояснив, що в 2009 році він разом із братом позивача робив ремонт у спірній квартирі . Зі слів брата позивача йому відомо, що квартира належала ОСОБА_1 Коли проводились ремонтні роботи то відповідачки він в квартирі не бачив, а ОСОБА_5 не знає.

Свідок ОСОБА_9 в суді пояснила, що у неї з ОСОБА_5 дружні стосунки, а позивача знає також з 2002 року. Першу дружину ОСОБА_1 не знає. Коли в 2012 році вона була по роботі в м. Києві , то заїжджала в гості до ОСОБА_5 Зробила висновок , що у них із позивачем спільна сім»я .

Свідок відповідача ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснювала, що вона доводиться рідною сестрою відповідачки ОСОБА_2 Позивача знає з 1995 року , ще до весілля. В період шлюбу у ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3. Про те, що у позивача є інша жінка та дитина дізналася лише в 2014 році , коли ОСОБА_2 він виставив із спірної квартири.

Свідок ОСОБА_11 в суді пояснила, що відповідачку вона знає ще з університету. Їй відомо, що позивач в 2003 році поїхав на заробітки в м. Київ, однак на всі свята він приїздив додому. Всі свята сім»ї ОСОБА_2 проходили у дружній, теплій атмосфері, вона любила бувати у них в сім»ї, так як сама одинока . Стверджує про те, що з 2004 по 2014 рік ОСОБА_2 проживали сім»єю .

Свідок ОСОБА_12 вказала, що знає подружжя ОСОБА_2 тривалий час , оскільки є сестрою їх куми, яка хрестила ОСОБА_3 . Впродовж тривалого часу вони на свята Нового року зустрічались всі разом на Площі Кірова. Їй відомо, що їх сім»я взяла квартиру в кредит , саме в 2011-2013 роках вона зустрічала часто Свєту на районі , де розташована спірна квартира. Крім того, стверджує , що в 2008 році сім»я ОСОБА_2 відпочивала в Міжводному, так як вони разом з нею знімали квартиру в одних господарів. Відпочивали вони сім»єю, а не як чужі люди .

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити, з наступного.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до п.1 розділу VII Прикінцевих положень СК України, цей кодекс набуває чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01.01.2004 року, і до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набуття ним чинності. Ці права та обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27 вересня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі , що підтверджується копією повторного Свідоцтва про шлюб, виданого 24.06.2014 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 міського управління юстиції у Кіровоградській області ( а.с. 8).

Від шлюбу у сторін 07 вересня 1998 року народилась донька ОСОБА_3 ( а.с. 12).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 лютого 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 27 вересня 1997 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 міського управління юстиції у Кіровоградській області , актовий запис№801 розірвано ( а.с. 9-11). Вказане рішення набрало законної сили 31.03.2015 року , оскільки колегією суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області було прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на вказане рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу , апеляційне провадження закрито.

Згідно статті 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2015 року було встановлено , що згідно актів від 24.10.2014 року та 04.11.2014 року, подружжя разом з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з серпня 1991 року по листопад 2011 року проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, а з листопада 2011 року по серпень 2014 року за адресою :м. Кіровоград, вул.Ак. Корольова,9-а, кв. 35 . Вказані копії актів стороною відповідача подані до суду і у дане провадження ( а.с. 158-159). Крім того, вказаним рішенням було встановлено, що жодна із сторін не довела саме з якого часу вони припинили подружні стосунки та перестали вести спільне господарство, тому суд на момент розірвання шлюбу позбавлений був можливості достовірно встановити час фактичного припинення шлюбу .

В період шлюбу, 27 лютого 2004 року між ОСОБА_4 регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сім»єю , в особі ОСОБА_1 була укладена Кредитна угода №188/1 про надання цільового кредиту у сумі 86 258 грн. на будівництво житла загальною площею 66,69 кв.м. згідно з проектом за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно Додаткового договору від 20 грудня 2006 року до Кредитної угоди від 27 лютого 2004 року сума кредиту була збільшена на 36 697 грн. Термін повернення кредиту 30 років з дати укладання кредитної угоди ( а.с. 14-21).

23 квітня 2007 року за актом прийому-передачі № 35 спірна квартира була прийнята ОСОБА_1 від забудовника( а.с. 30).

22 серпня 2007 року виконавчим комітетом ОСОБА_4 міської ради було прийняте рішення № 1034 про оформлення права власності на квартири в житловому будинку по вул. Академіка Корольова,9-а , зокрема , за ОСОБА_1 на квартиру №35( а.с 31).

На підставі зазначеного рішення 17.09.2007 року на імя ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 та відповідно до закону здійснена державна реєстрація права власності. Спірна квартира розташована на третьому поверсі пятиповерхового будинку, має загальну площу 64,7 кв.м, житлову 37, 6 кв.м. ( а.с. 28-29) .

12 січня 2009 року між ОСОБА_4 регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (іпотеко держатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавцем) на виконання Кредитної угоди № 188/1 від 27 лютого 2004 року та додаткового договору від 20 грудня 2006 року було укладено Договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно : квартира АДРЕСА_7.

Згідно п.2.1 Договору іпотеки, ОСОБА_1 стверджує, що нерухоме майно , яке є предметом іпотеки, є спільною сумісною власністю нашого з ОСОБА_2 , подружжя, оскільки було придбане за час нашого шлюбу, і на момент підписання цього Договору інші, крім, дружини, особи , які відповідно до ст.ст. 60, 74 СК України , ст. ст. 398, 405 ЦК України, мали б право на частку в спільному майні подружжя, право володіння або право користування щодо згаданої квартири…… Згода іншого з подружжя на укладення цього Договору отримана у встановленому законом порядку. Дружина іпотекодавця - ОСОБА_2 дала згоду чоловікову на передачу в іпотеки зазначеної квартири , що складає предмет іпотеки, набутого ними за час шлюбу ( а.с. 22-25).

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя , зокрема спірної квартири №35, по вул.А.Корольова, 9-а в м. Кіровограді ( а.с 171).

ОСОБА_1 , в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до вимог ч.6 ст.57 СК України , суд може визнати особистою власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв»язку з фактичним припиненням сімейних відносин .

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.4 ст. 65 ЦК України, договір укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обов»язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім»ї.

Так, враховуючи пояснення сторін , свідків , судом встановлено, що спільне проживання та ведення спільного господарства сторони припинили у серпні 2014 року.

Для підтвердження факту припинення сімейних стосунків саме з вересня 2004 року позивач посилався на покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 та надані фото, а також створення нової сім»ї та народження у 2006 році доньки ОСОБА_6 .

Проте, пояснення свідка ОСОБА_5 суд оцінює критично, оскільки вона є на даний період дружиною позивача, та відповідно заінтересованою особою при вирішенні справи. Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у своїх поясненнях щодо часу припинення шлюбних стосунків сторін були неконкретними та не змогли спростувати факт припинення сімейних стосунків сторін саме вказаний відповідачем - серпень 2014 року .

Крім того, надані позивачем фотографії суд оцінює критично, оскільки за вказані періоди відповідач також подала фото спільного відпочинку в період шлюбу сім»ї ОСОБА_6 із донькою ОСОБА_3, та підтвердження отримання саме на сім»ю ОСОБА_6 путівок на санаторно-курортне лікування в МРЦ «Кремінці» у серпні 2008 року, 2010 року та 2011 року ( а.с. 164-168).

Разом з цим, в 2010-2012 роках подружжя купували будівельні матеріали для ремонту спірної квартири та меблі для її облаштування, про що свідчать копії квитанцій ( а.с. 169-170,173-178).

За правилом ч.2 ст. 3 СК України , сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до положень ч.6 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка може бути визнане майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин (п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року № 11).

Доводи позивача про те, що відпочинок мав місце лише тому, що він бажає спілкуватись та брати участь у вихованні доньки , суд вважає необґрунтованим, оскільки з поданих відповідачем довідок вбачається, що путівки на санаторно-курортне лікування в МРЦ «Кремінці» у серпні 2008 року, 2010 року та 2011 року видавалися на сім»ю . Крім того, сам по собі факт народження у лютому 2006 року ОСОБА_6 дитини, батьком якої є позивач також не підтверджує тверджень ОСОБА_1 щодо припинення шлюбних стосунків у вересні 2004 року.

Жодного беззаперечного доказу окремого проживання сторін у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин у період з вересня 2004 року і по серпень 2014 року суду не надано. Допитані у якості свідків особи з близького оточення сторін підтвердили, що сторони підтримували шлюбні відносини до серпня 2014 року, хоча і проживали в різних містах .

Таким чином , правові підстави для застосування до спірних правовідносин ч.6 ст. 57 СК України та визнання особистою приватною власністю ОСОБА_1 квартиру №35 відсутні, вимоги є безпідставними та недоведеними .

Між сторонами не було встановлено режиму окремого проживання, передбаченого ст. 119 СК України, а тому щодо спірного майна не виникли правові наслідки встановлення режиму окремого проживання, передбачені ст. 120 СК України.

В порядку ст. 88 ЦПК України, судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 57 СК України, ст. ст. 3,10,11,60, 61, 88, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Державна спеціалізована фінансова установа » Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про визнання за ОСОБА_1 право особистої власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 відмовити.

Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда