Справа № 309/4357/14-ц
Провадження № 2/309/386/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кемінь В.Д.

при секретарі Плиска Т.Ю.

з участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Хустський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, орган опіки та піклування виконкому Хустської міської ради про надання дозволу для виготовлення проїзного документу та виїзд дитини за кордон, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про надання дозволу на виготовлення проїзного документу та виїзд дитини за кордон. Позивачка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем проживали в незареєстрованому шлюбі від якого у них народилася одна дитина, донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 Тривалий час вони з відповідачем не проживають разом і на підставі рішення Хустського районного суджу від 22.12.2009 року, відповідач сплачує аліменти на утримання дитини. Дитина проживає біля матері, навчається у школі мистецтв в м.Хуст і занесена в списки учасників хореографічного ансамблю, з метою поїздки в Словаччину для участі у міжнародному конкурсі хореографічного мистецтва. Для виїзду дитини за кордон необхідна згода обох батьків і відповідач на неодноразові звернення про надання такої згоди, категорично відмовляється, що свідчить про його небажання турбуватися про здоровя дитини, її фізичний та духовний розвиток. Попередні поїздки з навчального закладу дитина вже пропустила із-за небажання відповідачем добровільно надати згоду. На словах відповідач нібито і не заперечував проти виїзду дитини на участь у міжнародних конкурсах з хореографії, однак коли постає питання про надання такої згоди відповідач шукає різні приводи, щоб її не надати і затягує час, внаслідок чого дитина втрачає таку можливість. Фактично в 2014 році через наведені обставини дитина була позбавлена можливості поїхати на міжнародний турнір із навчального закладу. Вважає відмову відповідача у наданні дозволу на виготовлення проїзного документу та виїзд їх неповнолітньої доньки за кордон безпідставною та такою, що суперечить інтересам дитини.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні підтримали з наведених в заяві підстав, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позовних вимог з мотивів викладених в заяві та приєднаних до матеріалів справи. В своїх поясненнях відповідач ствердив, що він як батько теж зацікавлений у духовному розвитку дитини, її навчанні та умовах виховання. Тому вимагає щоб його ставили до відома у разі виїзду дитини за кордон завчасно, не пізніше як за 2 тижні до такої поїздки і він повинен знати куди, з ким і на який термін їде дитина. На умови запропонованої ним мирової угоди позивака не погоджується, тому він не визнає позову і просить суд постановити рішення про відмову у задоволенні позову.

Представники третіх осіб Хустського РВ ГУДМС України в Закарпатській області та органу опіки і піклування виконавчого комітету Хустської міської ради в судове засіданні не зявились з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Встановивши обставини та зясувавши думку учасників судового розгляду, суд ухвалив справу слухати у відсутності представників третіх осіб, що не зявились в судове засідання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, являється донькою сторін у справі, які проживали у цивільному шлюбі. В свідоцтві про народження дитини від 25.02.2014 року а/з № 7 серія І-ФМ № 287874, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції, відповідач вказаний батьком дитини.

Згідно довідки № 80 від 11.08.2015 року, виданої за підписом директора школи мистецтв м.Хуст, неповнолітня дитина сторін навчається у даній школі і занесена в списки учасників з метою поїздки в Словаччину для участі у міжнародному конкурсі хореографічного мистецтва.

Для прийняття участі в даному заході, необхідно виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон та згоду обох батьків на виїзд дитини за кордон. Як ствердила позивачка і не заперечив в судовому засіданні сам відповідач, наміру надати таку згоду він не має, однак просив відмовити в задоволенні позовних вимог з мотивів: відсутності його офіційної відмови у виготовлені проїзного документу, відсутності спору між ним та позивачкою, а також можливості вирішення даного питання у позивачки поза судовим розглядом.

Позивачка має намір на поїздку разом з дитиною до Словаччини для прийняття їхньої дитини участі в конкурсі, відвідування дитиною іншої країни, що посприяє її моральному та духовному розвитку. Для виїзду за кордон позивачці необхідно виготовити документи для виїзду дитини за кордон. Про причині відсутності у дитини проїзного документу позивачка зверталася до Хустського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області для оформлення та виготовлення дитячого паспорту. Вказаним органом їй розяснено, що для виготовлення проїзного документу необхідна нотаріально засвідчена заява або письмова згода батька дитини на виїзд за кордон. Надати таку згоду позивачці у добровільному порядку відповідач категорично відмовив, і дана обставина стверджена ним в судовому засіданні.

Легальність та законність виїзду, перебування позивачки з дитиною в Словаччині стверджена в судовому засіданні дослідженою довідкою школи мистецтв м.Хуст, з якої вбачається, що донька сторін занесена в списки учасників з метою поїздки в Словаччину для участі у міжнародному конкурсі хореографічного мистецтва.

В судовому засіданні встановлено і сторони підтвердили той факт, що дитина постійно проживає з матірю і знаходиться на її повному вихованні.

За змістом положень ст.ст. 141, 150-152, 155, 157 СК України, батьки мають рівні права і обовязки щодо дитини, зобовязані забезпечити її належні виховання, розвиток, матеріальне забезпечення, за загальним правилом питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну гарантуються Конституцією України (ст. 33). Право на свободу пересування, що включає і право на виїзд за межі України, належить до особистих немайнових прав фізичної особи (ст.ст. 269, 270 ЦК України). Особисті немайнові права тісно повязані з фізичною особою; фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав (ст. 269 ч. 3 ЦК України). Фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно, в інтересах малолітніх, неповнолітніх фізичних осіб, які за віком не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють, зокрема, батьки (ст. 272 ч. 1 ЦК України). Із указаними нормами кореспондуються положення ст. 313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа має право на свободу пересування (ч. 1), фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 3), фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ч. 4); аналогічні положення ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (Закон № 3857-XII). Тож право на свободу пересування не є абсолютним і здійснюється особою з дотриманням установлених для цього державою правил, зокрема, щодо перетинання державного кордону України.

Конкретний порядок оформлення документів для виїзду дитини за кордон, перетинання дитиною державного кордону України врегульований Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою КМ України від 27.01.1995 № 57 (Правила), Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою КМ України від 07.05.2014 № 152 (Порядок). Ці нормативні акти в сукупності та з урахуванням запровадження з 01.01.2015 видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон також особам, які не досягли 16-річного віку (п. 3 Постанови КМ України від 07.05.2014 № 152, п.п. 1 3 Порядку), передбачають, що:

кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон, такий паспорт оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа) (п.п. 2, 3, 20 пп. 2 Порядку);

виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі предявлення рішення суду чи його нотаріально засвідченої копії про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4 пп. 1, пп. 2 абз. 9 Правил).

Ці норми законодавства узгоджуються з положеннями ст. 16 ч. 1, ст. 22 ч.ч. 1 3, 11 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», а також з урахуванням правил, встановлених ст. 8 ч. 1 ЦК України, узгоджуються у відповідній частині з положеннями ст. 4 ч.ч. 1, 2 Закону № 3857-XII.

Таким чином, той із батьків, який проживає окремо від дитини, вправі бути обізнаним щодо оформлення дитині паспорта громадянина України для виїзду за кордон, щодо часу, мети, місця призначення та тривалості виїзду дитини за кордон у супроводі іншого з батьків. Спір з приводу участі батьків у вихованні дитини, в т.ч., спір з приводу відсутності згоди одного з батьків дитини на тимчасовий її виїзд за кордон у супроводі іншого з батьків, вирішується судом (ст. 18 та інші норми СК України, ст. 4 ч. 2 абз. 2 Закону № 3857-XII). Законодавством передбачена необхідність подання у пункті пропуску через державний кордон України належно оформленого доказу надання згоди тим з батьків, який не супроводжує дитину, на виїзд дитини за кордон у конкретну країну та в конкретний проміжок часу, а у випадку відсутності такої згоди подання відповідного рішення суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон.

Водночас, законодавство не обумовлює оформлення дитині паспорта громадянина України для виїзду за кордон дозволом (згодою) того з батьків, який проживає окремо від неї, у випадку, якщо батьки дитини не перебувають у шлюбі, а заяву для оформлення документів подає той з батьків, з яким проживає дитина, право дитини як громадянина України на отримання паспорта для виїзду за кордон як таке є безумовним і підлягає реалізації з дотриманням передбачених законодавством процедур. Законодавчих підстав для обмеження права дитини та матері, яка діє в інтересах дитини, на оформлення відповідних документів немає, таке право підлягає захисту судом, зокрема, і від безпідставних та необґрунтованих заборон щодо цього одним з батьків дитини (ст.ст. 274, 275 ЦК України). Реалізація дитиною права на отримання вищевказаного паспорта сама по собі не може розглядатися як порушення прав відповідного з батьків, оскільки щодо перетинання дитиною державного кордону України встановлена інша процедура, яка передбачає дотримання сімейних прав того з батьків, хто проживає окремо від дитини, а за наявності відповідних підстав вирішення спору судом.

Наведені вище обставини спростовують відмову відповідача у наданні його згоди на виїзд позивачки за кордон з неповнолітньою донькою. Дані правовідносини регулюються Законом України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, Цивільним кодексом України, Сімейним кодексом України.

Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року (чинна для України з 27.09.91р.) передбачено в пункті 1 статті 3, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З врахуванням обставин справи та встановлених доказів, а також враховуючи інтереси неповнолітньої дитини сторін, забезпечення умов її духовного розвитку та відпочинку, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому даний позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209,215 ЦПК України, ст. 150 СК України, ст. 4 Закону України „ Про порядок виїзду та вїзду в Україну громадян України , суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон в Словацьку Республіку на імя неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька - ОСОБА_3.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на вивезення та виїзд за кордон в Словацьку Республіку неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в супроводі матері ОСОБА_1 або уповноваженої особи без згоди її батька - ОСОБА_3.

Дане рішення є підставою для виготовлення Хустським РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області проїзних документів для виїзду неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон, в Словацьку Республіку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_7

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_7