УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Висоцької В.С., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, яка втратила право користування квартирою; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу Апалько Марина Юхимівна, про визнання договору дарування фіктивним, вселення та витребування майна із чужого незаконного володіння за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, яка втратила право користування квартирою, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 7 червня 2014 року. ОСОБА_4 зареєстрована в спірній квартирі як дружина ОСОБА_7, сина колишнього власника квартири ОСОБА_5 За місцем своєї реєстрації відповідач не проживає з липня 2012 року. У квітні 2013 відповідач забрала зі спірної квартири всі свої речі. Вважає, що реєстрація ОСОБА_4 за відсутності будь-яких між ними договірних відносин порушує її права як власника нерухомого майна.

ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу Апалько М.Ю., про визнання договору дарування фіктивним, вселення та витребування майна із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що вона з 2007 року зареєстрована і мешкала у вказаній квартирі разом зі своїм колишнім чоловіком - ОСОБА_7 на законних підставах як член сім'ї власника ОСОБА_5 Усе нажите спільне майно купували з чоловіком за спільні кошти, деяке майно їм дарували. У 2012 році вона не змогла потрапити в спірну квартиру, оскільки були змінені замки. ОСОБА_5 відмовилась надати ключі та впустити в квартиру. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 18 грудня 2013 року вона вселена в квартиру. Вона приїздила до квартири, але ОСОБА_3 та ОСОБА_5 її у квартиру не впустили, рішення суду не виконане. Усі її особисті та спільні речі залишились у квартирі, в томі числі і майно, придбане спільно з чоловіком. Вважає договір дарування квартири фіктивним, оскільки ОСОБА_5 переоформила право власності на спірну квартиру на доньку ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 7 червня 2014 року з метою ухилення від виконання рішення суду про її вселення в квартиру та незаконного заволодіння її майном. На підставі вищевикладеного просила задовольнити її зустрічний позов.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21 квітня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні квартирою НОМЕР_1, яка знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_4 особою, яка втратила право користування даною квартирою. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, а її зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами установлено, що згідно договору дарування від 7 червня 2014 року ОСОБА_5, належну їй на праві власності квартиру НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 подарувала ОСОБА_3 (а.с. 10-11).

ОСОБА_4 вселилась у спірну квартиру та зареєстрована в ній з 4 листопада 2008 року в період перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 - сином колишнього власника квартири ОСОБА_5

Суд першої інстанції, задовольняючи первісний позов, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що проживання і реєстрація ОСОБА_4 у належній позивачу на праві власності квартирі порушує права останньої. Указані обставини, згідно висновків судів, є підставою для визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у належній позивачу квартирі.

Проте з висновками судів в частині вирішення первісного позову погодитись не можна з огляду на наступне.

Так, суди визнаючи ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням не звернули уваги на те, що право на пред'явлення позову про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, належить наймачу жилого приміщення або членам його сім'ї, відповідно до ст. ст. 71, 107 ЖК УРСР.

Суди не врахували, що зазначеними нормами ЖК встановлені певні підстави визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: не проживання у жилому приміщенні понад встановлений законом шестимісячний строк без поважної причини (ст. 71 ЖК), вибуття на інше постійне місце проживання (ст. 107 ЖК), і законом не пов'язане задоволення таких вимог у залежності від зміни власника житлового приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є новим власником спірного житлового приміщення, а відповідач є членом сім'ї колишнього власника зазначеної квартири, не є членами сім'ї позивача, а тому задовольняючи позов, суди не з'ясували предмет та підставу позову, цим самим порушили п. 1 ч. 6 ст. 130 ЦПК України. Висновки судів щодо можливості застосування саме обраного позивачем способу захисту прав судами належним чином не мотивовані.

Суди у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України на вищевикладені обставини уваги не звернули, не врахували норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановили обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, згідно ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені по справі рішення в частині позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, яка втратила право користування квартирою підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання фіктивним вищевказаного договору дарування спірної квартири, суди дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем вказаних вище обставин щодо фіктивності оспорюваного договору дарування у розумінні ст. 234 ЦК України.

Також ОСОБА_4 не надано суду доказів, які підтверджують її право власності на майно, вимоги про витребування якого вона заявляла.

За таких підстав, судові рішення в зазначеній частині ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, підстав для його скасування у цій частині немає.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21 квітня 2015 року в частині позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, яка втратила право користування квартирою скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:В.С. Висоцька
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана