справа №619/1423/14-ц
провадження №2/619/64/15
06 листопада 2015 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіОСОБА_1
за участюсекретаря судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області, Харківської регіональної філії «Центр Державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про зобовязання вчинити певні дії, скасування рішень органу місцевого самоврядування та державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання незаконними дій
В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.1997 року №1-2311 та Державного акту про право приватної власності на землю серія ХР-10-00-061121, виданого Черкасько-Лозівською сільською радою 04.09.1997 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів про право власності на землю під №1277, є єдиним законним власником земельної ділянки загальною площею 1330 м2, що розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Сонячна №30. Матеріалами справи підтверджено, що з квітня 2011 року позивачка не може отримати кадастровий номер на належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, у звязку із перетином зявившихся пізніше суміжних земельних ділянок по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а, з її земельною ділянкою по вул. Сонячна №30. Раніш земельна ділянка по вул. Сонячна №28-а це був провулок. Коли та на якій законодавчій підставі провулок по вул. Сонячній був перетворений на земельні ділянки - невідомо. Вказаним земельним ділянкам присвоєні кадастрові номері, а на належну позивачці земельну ділянку кадастровий номер не був виданий. Коли позивачка у 1997 році отримувала у власність земельну ділянку, загальною площею 1330 м2, що розташована: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Сонячна №30, її межі були чітко встановлені та узгоджені, жодного спору по земельній ділянці та її межам не існувало. Межові знаки залишились незмінними. Однак виявилось, що частина земельної ділянки позивачки по вул. Сонячна №30, була незаконно у 2007-2008 роках передана іншим власникам (відповідачам) у складі відведених, знов створених, земельних ділянок по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а. І це сталося, у тому числі у звязку із тим, що межі суміжних земельних ділянок по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а з мною, позивачем ніхто не погоджував. Відповідно до положень статей 126, 196,198 ЗК України у зміст терміна «погодження» законодавцем покладено принцип добровільності вчинення дій суб'єктами земельних правовідносин. Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Згідно з вимогами ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом із земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи з об'єктів, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки. Статтею 56 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що до складу технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включаються матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки. Відповідно до статті 198 ЗК України, кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Крім того, відповідне погодження здійснюється спеціально уповноваженими організаціями, які мають право складати технічну документацію із землеустрою. Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, принципового значення набуває питання дослідження обставин справи в частині дотримання відповідачами, власниками суміжних земельних ділянок по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а, процедури погодження проекту відведення земельної ділянки, подання проекту до місцевої ради та прийняття відповідного рішення компетентним органом. Згідно з статтею 198 Земельного кодексу України (далі - Кодекс) при оформленні права власності на земельну ділянку проводиться комплекс робіт (кадастрові зйомки), виконуваних для визначення меж земельних ділянок, які включають, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Порядок видачі державних актів про право власності на земельну ділянку, на час виникнення спірних правовідносин, а саме на час передачі у власність спірних земельних ділянок по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а, регулювався інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності не земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43. Відповідно до п. 1.12 даної інструкції при передачі або наданні земельних ділянок громадянам проводиться після перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка та затвердженим в установленому законом порядку відведення цієї ділянки, пункт 1.12 із змінами, внесеними згідно з Наказами Держкомзему №27 від 29.02.2000 року, №322 від 29.12.2003 року. Пунктом 2.1 даної інструкції передбачено, що роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Під час виконання технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а на виконання вимог ст.196 ЗК України, щодо погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами. Позивач, як користувач суміжної земельної ділянки запрошена не була, жодного документа, у т.ч. актів погодження (встановлення) меж земельної ділянки в натурі та передачі межових знаків на зберігання не підписувала. У зв'язку з тим, що вона не погоджувала межі земельних ділянок по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а, більш того, у звязку із наданням у складі вказаних земельних ділянок і її приватної землі, орган місцевого самоврядування не міг приймати рішення про передачу даних земельних ділянок у власність. Судом було задоволено клопотання про витребування доказів та ухвалою від 29.04.2014 року було витребувано від Черкасько-Лозівської сільської ради письмову інформацію про власників та підстави набуття права власності на земельні ділянки, розташовані в Харківській області Дергачівському районі с. Черкаська Лозова по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а та всі правовстановлюючі документи, включаючи Рішення XXVIII сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради по вказаним земельним ділянкам, з початку їх існування. Однак, Черкасько-Лозівською сільською радою надано тільки Рішення XXVIII сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради від 06.03.2008 року про затвердження списку, складеного земельною комісією, із доданим списком. З даного рішення вбачається лише та виключно інформація винесена на сесію про подання заяв на отримання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки по вул. Сонячна №28-а. Жодної інформації про подання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заяв про передачу спірних земельних ділянок - матеріали справи не містять. Згідно ст.121 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року (із змінами та доповненнями) громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Згідно п. 6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для, зокрема, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної сільської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Таким чином, порядок приватизації земельних ділянок чітко визначений законодавством, виконання вимог статті 118 ЗК України є обовязковим для приватизації земельної ділянки. Разом з тим, п.7 ст.118 ЗК України передбачає, що клопотання про приватизацію земельної ділянки сільська рада розглядає у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Бездіяльність сільської ради, або ж немотивовану відмову у приватизації можна оскаржити в суді, або ж звернутись з відповідною скаргою до органів прокуратури. Згідно ст.ст. 12, 118, 122 Земельного кодексу України, ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», саме до повноважень Черкасько-Лозівської сільської ради відносилось повноваження, щодо передачі у власність земельних ділянок по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а, і саме Черкасько-Лозівська сільська рада мала приймати заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність, приймала рішення про надання дозволу, приймала заяви про затвердження проектно-технічної документації та приймала рішення про затвердження та надання у власність спірних земельних ділянок. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність». У нашому ж випадку селищною радою було грубо порушено норми статті 141 ЗК України, де міститься виключний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою Позивачем. Згідно пп. г) п.18 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 р. «громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розд. X Перехідні положення ЗК, одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством». Цим підтверджується, що у позивача є всі права на ту частину земельної ділянки, яка була незаконно передана Відповідачам у 2007 та 2008 роках. У частині позовних вимог до третього відповідача - Харківської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», вважає за необхідне додатково навести наступне. Згідно з вимогами Тимчасового Положення про районний (міський) відділ регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах» третій відповідач перед прийняттям рішення органу місцевого самоврядування повинен був провести перевірку документів та поданих на реєстрацію земельних ділянок. Безумовно за умови дотримання зазначених вимог - рішення органу місцевого самоврядування на землю, що вже перебуває у власності позивача, на імя ОСОБА_4 Р В. та ОСОБА_5 прийняті би не були. Так, на порушення п. 2.2.3, 2.2.4 Типового Положення про районний (міський) відділ регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держаному комітеті України по земельних ресурсах» третій відповідач, тобто Харківська регіональна філія ДП «Центр Державного земельного кадастру» взагалі не проводила перед наданням відомостей про земельну ділянку відповідної перевірки. Такі незаконні дії призвели до того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було незаконно надано земельні ділянки, які частково вже знаходиться у приватній власності позивача і ніколи із власності останнього не вибували. Окремо слід відзначити, що в порушення вимог п. 2.2. Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, зареєстрованого в Міністрестві Юстиції України за №641/7962 від 25.07.2003 року, Харківська регіональна філія ДП «Центр Державного земельного кадастру» перед наданням відомостей селищній раді з метою оформлення документів про право власності на землю на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взагалі не перевірила структуру, формат, обєм та склад земельно-кадастрових даних щодо відсутності перетинів та розривів між суміжними землекористувачами. З урахуванням наведених суттєвих порушень вимог пунктів 2.2.3, 2.2.4 Типового Положення про районний (міський) відділ регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та пункту 2.2. Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, - були істотно порушені права та охоронювані законом інтереси позивача, як власника землі, натомість як в силу Конституції України (ст.41) право приватної власності є непорушним, охороняється Державою та захищається Судом. Згідно п. г ч.1 ст.96 ЗК України землекористувач зобов'язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Якщо б з нею узгоджували акт погодження меж суміжного землекористування, то безумовно частина моєї земельної ділянки не була б передана іншим власникам (відповідачам) у складі земельних ділянок по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а. Власники та землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення права на землю кожного з них, ст. ст. 91, 96, 103 ЗК України. Стаття 152 Земельного кодексу України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В п. г ч. 1 ст.96 ЗК України вказано, що землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників земельних ділянок та землекористувачів. Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 (із змінами і доповненнями) передбачає, що згідно зі статтею 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі.
Представник Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області ОСОБА_6 подала до суду письмові заперечення, в яких вказала, що відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію додаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки, у формі електронного документа. Під час подання заяви фізична особа пред'являє паспорт або інший документ, що посвідчує особу, а у разі подання заяви уповноваженою особою - також документ, що підтверджує її повноваження діяти від імені такої особи. Отже, за відсутності документації із землеустрою, а також електронного документа, що є підставою для реєстрації земельної ділянки, така реєстрація не тільки незаконна, а і технічно неможлива. Враховуючи викладене, зобовязання державного кадастрового реєстратора здійснити, внесення відомостей до Державного земельного кадастру є незаконними та некоректними за своїм змістом, що в свою чергу зумовлює як неможливість ухвалення рішення за такими вимогами, так і подальше його виконання.
У судове засідання представник Черкасько-Лозівської сілської ради Дергачівського району Харківської області не зявився, в.о. сільського голови подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника ради.
У судове засідання представник відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області ОСОБА_6 не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
У судове засідання представник Харківської регіональної філії «Центр Державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення уповноважена особа отримала судову повістку 09 жовтня 2015 року.
Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
У судове засідання відповідач ОСОБА_5 не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача судом рекомендованим поштовим відправленням було направлено судову повістку про виклик, яка УДППЗ «Укрпошта» була повернута до суду за закінченням терміну зберігання.
У судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача судом рекомендованим поштовим відправленням було направлено судову повістку про виклик, яка УДППЗ «Укрпошта» була повернута до суду у звязку з не проживання відповідача за зареєстрованою адресою.
Згідно п.99 «Правил надання послуг поштового зв'язку», затверджених Постановою КМ України від 5 березня 2009 р. №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Пунктом 110 цих Правил передбачено, що у разі коли адресат не з'явився за одержанням реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу протягом трьох робочих днів після доставки першого повідомлення про надходження зазначеного поштового відправлення, поштового переказу, йому під розписку вручається повторне повідомлення (крім повторних повідомлень про надходження рекомендованих поштових відправлень). Повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресованих до запитання та на абонементну скриньку, вкладаються відповідно до картотеки "До запитання" та до абонементної скриньки адресата.
Відповідно до п.117 зазначених Правил, поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.
Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
З урахуванням вищевикладеного, судовий виклик відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вважається врученим належним чином.
У судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідачів, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідачі у судове засідання не зявилися без поважних причин, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ХР-10-00-061121, виданого 04 вересня 1999 року Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 21 липня 1997 року №1-2311, є власником земельної ділянки площею 0,133 га, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Сонячна №30.
Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №525233, виданого 19 серпня 2008 року Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_4 на підставі рішення ХХІХ сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 04.04.2008 року, є власником земельної ділянки площею 0,089 га, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Сонячна №28-а.
Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №515917, виданого 20 листопада 2009 року Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_5 на підставі рішення ХХІХ сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 04.04.2008 року, є власником земельної ділянки площею 0,1545 га, яка розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Зоряна №53-а.
Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів.
Згідно ч.3 ст.18 ЗК України від 18 грудня 1990 року №561-XII (у редакції, яка була чинною на момент придбання земельної ділянки ОСОБА_3В.), придбання земельних ділянок, що перебувають у колективній або приватній власності, провадиться за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку.
Згідно ч.1 ст.23 ЗК України від 18 грудня 1990 року №561-XII (у редакції, яка була чинною на момент придбання земельної ділянки ОСОБА_3В.), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом 21 липня 1997 року, зареєстрованим в реєстрі за №1-2311 та зареєстрованим у виконкомі Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області за №1277 від 04.05.1999 року, ОСОБА_3 придбала у свою власність земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Сонячна №30.
Право власності ОСОБА_3 на зазначену земельну ділянку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ХР-10-00-061121, виданого 04 вересня 1999 року Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області.
Відповідно до п.7 Розділу Х Перехідні положення ЗК України від 25 жовтня 2001 року №2768-III громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
Частиною першою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.
Отже, указаним положенням визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Статтею 118 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.
Відповідно до ч.ч.6,7,8,9 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Отже, рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право власності має абсолютний характер та є непорушним.
Статтею 196 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, Державний земельний кадастр включає: а) кадастрове зонування;
б) кадастрові зйомки; в) бонітування ґрунтів; г) економічну оцінку земель; ґ) грошову оцінку земельних ділянок; д) державну реєстрацію земельних ділянок; е) облік кількості та якості земель.
Відповідно до ст.198 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.
Порядок видачі державних актів про право власності на земельну ділянку, на час виникнення спірних правовідносин, а саме на час передачі у власність спірних земельних ділянок по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а, регулювався «Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності не земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженою Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43 та зареєстрованого в в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за №354/3647 (далі Інструкція).
Відповідно до п.1.12 Інструкції при передачі або наданні земельних ділянок громадянам проводиться після перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка та затвердженим в установленому законом порядку відведення цієї ділянки.
Пунктом 2.1 даної інструкції передбачено, що роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта.
Під час виконання технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а на виконання вимог ст.196 ЗК України, щодо погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами, позивач, як користувач суміжної земельної ділянки запрошена не була, жодного документа, у т.ч. актів погодження (встановлення) меж земельної ділянки в натурі та передачі межових знаків на зберігання не підписувала.
У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не погоджувала межі земельних ділянок по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а, та у звязку із наданням у складі вказаних земельних ділянок і частини земельної ділянки ОСОБА_3, орган місцевого самоврядування не міг приймати рішення про передачу даних земельних ділянок у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Передача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 частини земельної ділянки ОСОБА_3 підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи №491 від 25.08.2015 року.
Забезпечуючи усім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
Рівність умов захисту прав власності на землю випливає з норм ст.ст. 21, 55 Конституції України та ст.152 ЗК України.
Згідно зі ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Рішення ХХІХ сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 04.04.2008 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_4 в селі Черкаська Лозова вул. Сонячна №28-а» та «Про передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_5 в селі Черкаська Лозова вул. Зоряна №53-а» є незаконними, оскільки зазначеними рішеннями ОСОБА_3 була позбавлена частини своє земельної ділянки, яку вона придбала у власність раніше.

Таким чином, суд дійшов до висновку про визнання недійсним зазначені рішення органу місцевого самоврядування.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд України у постанові №6-93цс13 від 23 жовтня 2013 року зазначив, що державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України.

Так як, суд визнає недійсними рішення ХХІХ сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 04.04.2008 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_4 в селі Черкаська Лозова вул. Сонячна №28-а» та «Про передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_5 в селі Черкаська Лозова вул. Зоряна №53-а», то з урахуванням правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду України №6-93цс13 від 23 жовтня 2013 року, суд визнає недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :00:000:0138) площею 0,1545 га серії ЯЕ №515917 та (кадастровий номер :00:000:2194) площею 0,089 га серії ЯЕ №525233, які були видані на підставі зазначених рішень.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконними дії Харківської регіональної філії «Центр Державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах по наданню відомостей про спірні земельну ділянки, розташовані в Харківській області Дергачівському районі с. Черкаська Лозова по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а.

Харківська регіональна філія ДП «Центр Державного земельного кадастру» на порушення п. 2.2.3, 2.2.4 Типового Положення про районний (міський) відділ регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держаному комітеті України по земельних ресурсах» не провела перед наданням відомостей про земельну ділянку відповідної перевірки. Такі незаконні дії призвели до того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було незаконно надано земельні ділянки, які частково вже знаходиться у приватній власності ОСОБА_3

З урахуванням наведених суттєвих порушень були істотно порушені права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_3, як власника землі.

Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_3 у цій частині.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області видати ОСОБА_3 визначений кадастровий номер № :00:000:3088 на земельну ділянку, що належить ОСОБА_3, загальною площею 1330 м2, що розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Сонячна №30.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки ОСОБА_3 не надала суду належних та допустимих доказів порушення її прав відділом Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області.

Також суд відмічає наступне.

З урахуванням того, що суд задовольняє позов в частині визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та скасовує державні акти ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та ОСОБА_3 у встановленому порядку має право звернутися до відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області з зазначеного питання.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про скасування рішення XXVIII сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради 06 березня 2008 року про надання ОСОБА_4 дозволу на розробку технічної документації, щодо відведення земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в селі Черкаська Лозова вул. Сонячна №28-а площею 1200 м2; та скасування рішення XXI сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради 07 вересня 2007 року про надання ОСОБА_5 дозволу на розробку технічної документації землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в селі Черкаська Лозова вул. Зоряна №53, площею орієнтовно 1500 м2.

Суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів того, що зазначеними рішеннями органу місцевого самоврядування порушені її права власника земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Сонячна №30.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 224-226, 233 ЦПК України, суд -

ухвалив

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення XXIX сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради 04 квітня 2008 року про передачу ОСОБА_4 у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд в селі Черкаська Лозова вул. Сонячна №28-а площею 890 м2.

Скасувати державний акт на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:2194, що розташована за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Сонячна №28-а, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 80 від 19.08.2008 року.

Скасувати рішення XXIX сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради 04 квітня 2008 року про передачу ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд в селі Черкаська Лозова вул. Зоряна №53, площею 0,1545 м2.

Скасувати державний акт на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:1838, що розташована за адресою: Харківська область, Дергачівський район с. Черкаська Лозова вул. Зоряна №53-А зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 34 від 20.11.2009 року.

Визнати незаконними дії Харківської регіональної філії «Центр Державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах по наданню відомостей про спірні земельну ділянки, розташовані в Харківській області Дергачівському районі с. Черкаська Лозова по вул. Сонячна №28-а та по вул. Зоряна №53-а.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя Є. А. Болибок