Справа № 275/1048/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Грищенка М.В.,

при секретарі - Дубчак Н.В.,

за участі:позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Брусилів Житомирської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 селищної ради про визнання частково недійсним рішення виконкому, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання права власності на ? частину житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 селищної ради про визнання частково недійсним рішення виконкому ОСОБА_6 селищної ради від 26 жовтня 1995 року №205 про передачу в особисту власність ОСОБА_5 житлового будинку по вул.Б.Хмельницького,13, в смт.Брусилів, визнання частково недійсним в ? його частині свідоцтва про право власності №129 від 2 жовтня 1995 року на житловий будинок по вул.Б.Хмельницького,13, в смт.Брусилів, визнання права власності на ? частину житлового будинку по вул.Б.Хмельницького,13, в смт.Брусилів.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що при приватизації будинку відповідачами були порушені його права на приватизацію житла, вимоги Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадянам. Позивач вказав, що ним не надавався письмовий дозвіл на передачу у особисту власність будинку ОСОБА_5, заяву на приватизацію будинку та передачу його у власність ОСОБА_5 він не підписував, підпис у заяві стоїть не його.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_5, її представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, підтримали подані представником відповідача заперечення, в яких зазначено, що спосіб захисту у заявленій позовній вимозі щодо визнання частково недійсним рішення виконкому ОСОБА_6 селищної ради від 26 жовтня 1995 року №205 не відповідає вимогам цивільного законодавства (ст.16 ЦК України), адже такого способу захисту стосовно рішень органів місцевого самоврядування не передбачено. Позовна вимога стосовно визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок є похідною від законності рішення виконкому, тому вона також не підлягає задоволенню. Є передчасною вимога про визнання права власності за позивачем на ? частину житлового будинку, адже в даному випадку в разі задоволення позову не буде ніяких перешкод у встановленому законодавством порядку на отриманння у власність своєї частки будинку, при цьому претендувати він зможе лише на 1/6 частку будинку, адже окрім нього право на свою частку мають інші члени сім'ї позивача, а саме неповнолітні діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також позивачем пропущено строк позовної давності. Позивач знав, що будинок знаходиться у приватній власності відповідача, оскільки для задоволення заяви позивача та відповідача у цивільній справі рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2000 року, надавалися документи, що підтверджують право власності на будинок.

Представник відповідача ОСОБА_6 селищної ї ради Брусилівського району Житомирської області ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, підтримала письмові заперечення, в яких зазначено, що рішення виконкому ОСОБА_6 селищної ради від 26 жовтня 1995 року №205 приймалось на підставі належних довідок та документів, що надавались до селищної ради. Одним із таких документів була заява ОСОБА_5 про передачу їй в особисту власність житлового будинку, що знаходиться по вул.Б.Хмельницького,13, в смт.Брусилів. До заяви було додано згоду ОСОБА_1 на передачу його дружині ОСОБА_5 в особисту власність будинку. Окрім того в своїх позовних вимогах позивач не враховує того факту, що на сьогодняшній день у ОСОБА_5 є двоє неповнолітніх дітей, які також мають право на частку в майні, право власності на яке оспорюється.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради від 26 жовтня 1995 року №205 на засіданні виконкому були розглянуті заяви громадян про передачу в особисту власність будинків згідно ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та вирішено передати в особисту власність житлові будинки громадянам, які відносяться до І, ІІ, ІІІ категорій, згідно списку. В доданому до вказаного рішення списку є запис «ОСОБА_5, вул.Б.Хмельницького, 743,1 тис.крб.». (а.с.15)

На підставі вказаного рішення виконком ОСОБА_6 селищної ради видав свідоцтво про право власності №129, яким посвідчено, що будинок №13 по ул.Б.Хмельницького в смт.Брусилів Житомирської області належить ОСОБА_5, яка є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС ІІІ категорії, на правах особистої власності. 17 грудня 1995 року була проведена реєстрація права власності ОСОБА_5 на вказаний будинок у Житомирському міжрайонному бюро технічної інвентаризації.

Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2483-ХП від 19.06.1992р. (зі змінами і доповненнями) в редакції, чинній на час прийняття виконкомом ОСОБА_6 селищної ради оспорюваного рішення, було визначено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. ( ч.4 ст.5) Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. (ч.5 ст.5). Незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними квартири (будинки), в яких мешкають громадяни, котрим встановлена ця пільга Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". ( ч.1 ст.6 ).

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2483-ХП від 19.06.1992р. (зі змінами і доповненнями) в редакції, чинній на час прийняття виконкомом ОСОБА_6 селищної ради оспорюваного рішення, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Отже, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2483-ХП від 19.06.1992р. (зі змінами і доповненнями) в редакції, чинній на час прийняття виконкомом ОСОБА_6 селищної ради оспорюваного рішення, надавалось право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду громадянам України, які постійно проживали в цих квартирах (будинках), і передача займаних квартир (будинків) могла б здійснюватися лише в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

ОСОБА_9 не передбачав можливості та умов передачі у особисту власність квартири (будинку) лише одному із громадян, якщо в даній квартирі (будинку) також постійно проживали інші громадяни.

Рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради від 26 жовтня 1995 року №205, яким було передано у особисту власність ОСОБА_5 будинок по вул.Б.Хмельницького,13, в смт.Брусилів, в якому на той час постійно проживав ОСОБА_1, було прийнято на підставі заяви ОСОБА_5 про передачу їй у особисту власність будинку по вул.Б.Хмельницького,13, до якої була додана довідка про склад сім'ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення, в якій зазначено, що в будинку за адресою смт.Брусилів, вул.Б.Хмельницького,13, проживають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_5 і ОСОБА_1, які прописані в будинку з 13.06.1994 року. (а.с.40, 42)

Згідно з висновками судової почеркознавчої експертизи № 1/465 від 02.10.2015 року підпис від імені ОСОБА_1 у графі після тексту «Невмержицький Василь Іванович» у наданій заяві від 02.10.1995 року про передачу будинку по вул.Б.Хмельницького,13, у особисту власність ОСОБА_5 виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_5 біля слова «Підпис» та підпис від імені ОСОБА_1 у графі після тексту «Невмержицький Василь Іванович» у наданій заяві від 02.10.1995 року про передачу будинку по вул.Б.Хмельницького,13, у особисту власність ОСОБА_5 виконані однією особою. Вирішити питання: «Чи виконано підпис у заяві від 02.10.1995 року про передачу будинку по вул.Б.Хмельницького,13, у особисту власність ОСОБА_5 у графі навпроти прізвища ОСОБА_5 ОСОБА_1 ОСОБА_10?» не надається можливим з причин, зазначених в дослідницькій частині експерта. В дослідницькій частині експерт зазначив, що у звязку з обмеженим обємом графічного матеріалу спірного підпису та недостатньою кількістю наданих зразків підпису та почерку ОСОБА_5, в них не відобразився комплекс ознак, необхідний для будь-якого визначеного висновку.

Зважаючи на пояснення відповідачки ОСОБА_5 про те, що вона особисто подавала до селищної ради документи, необхідні для приватизації будинку, та з врахуванням висновків експерта про те, що підпис від імені ОСОБА_1 та підпис від імені ОСОБА_5 у наданій заяві від 02.10.1995 року про передачу будинку по вул.Б.Хмельницького,13, у особисту власність ОСОБА_5 виконані однією особою, суд дійшов до висновку, що підпис ОСОБА_1 був виконаний ОСОБА_5

Суд також звертає увагу на те, що навіть у випадку вчинення підпису у вказаній заяві особисто ОСОБА_1, що підтверджував би його згоду на приватизацію будинку,

виконком ОСОБА_6 селищної ради мав би прийняти рішення відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2483-ХП від 19.06.1992р. про передачу будинку в спільну сумісну або часткову власність ОСОБА_5 і ОСОБА_1, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Передача всього будинку у власність лише ОСОБА_5 суперечила б вимогам вказаного Закону.

Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Оскільки рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради від 26 жовтня 1995 року №205, яким було передано у особисту власність ОСОБА_5 будинок по вул.Б.Хмельницького,13, в смт.Брусилів, порушує права позивача ОСОБА_1, суперечить ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» №2483-ХП від 19.06.1992р., тому вказане рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а свідоцтво про право власності №129, видане відповідачу ОСОБА_5 на підставі цього рішення, слід визнати недійсним.

Відповідачами не надано доказів на підтвердження того, що позивачу було відомо про зміст оспорюваного ним рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради від 26 жовтня 1995 року №205, до дати отримання 08.12.2014 року його представником ОСОБА_2 архівного витягу з протоколу №10 засідання виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради від 26 жовтня 1995 року (а.с.15).

Тому суд вважає, що з урахуванням положень ч.1 ст.261, п.4 ч.1 ст.268 ЦК України строк звернення з даним позовом до суду позивачем не пропущений.

Позов в частині визнання за позивачем права власності на ? частину житлового будинку задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» безоплатна передача громадянам квартир (будинків) у власність проводиться органами приватизації з дотримання порядку, визначеного цим Законом та відповідними нормативними актами. Після скасування оспорюваного рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок відсутні перешкоди для реалізації позивачем права на приватизацію вказаного будинку у позасудовому порядку, а тому за таких обставин суд не має права перебирати на себе повноваження органів приватизації.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 селищної ради Брусилівського району Житомирської області підлягають відшкодуванню в рівних частках на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень, по оплаті судової почеркознавчої експертизи в сумі 900,40 гривень.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 селищної ради про визнання частково недійсним рішення виконкому, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання права власності на ? частину житлового будинку, задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради Брусилівського району Житомирської області №205 від 26 жовтня 1995 року в частині передачі в особисту власність ОСОБА_5 житлового будинку по вул.Б.Хмельницького,13, в смт.Брусилів.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул.Б.Хмельницького,13, в смт.Брусилів Брусилівського району Житомирської області, видане ОСОБА_5 виконавчим комітетом ОСОБА_6 селищної ради Брусилівського району Житомирської області 02 жовтня 1995 року за №129 на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 26 жовтня 1995 року за №205.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 121,80 гривень на відшкодування оплати судового збору, 450,20 гривень на відшкодування судових витрат по оплаті судової почеркознавчої експертизи.

Стягнути з ОСОБА_6 селищної ради Брусилівського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 121,80 гривень на відшкодування оплати судового збору, 450,20 гривень на відшкодування судових витрат по оплаті судової почеркознавчої експертизи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя М. В. Грищенко