Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді Лемак О.В.

при секретарі Ревачко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 грудня 2007 року недійсним без застосування наслідків його недійсності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», вказавши, що 27 грудня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 130 000,00 дол. США, зі сплатою 12,25 % річних, з кінцевим погашення заборгованості до 27 грудня 2030 року.

Позивач вважає, що при укладанні кредитного договору відповідачем були порушені його права, як споживача фінансової послуги передбачені п.4 ч.1 ст.4; ч.2,4 ст.11; ст.15; ч.1,2 ст.19; п.5 ч.1 ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 2 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Тому позивач просить визнатидоговір про надання споживчого кредиту №0 від 27 грудня 2007 року укладений між нею та ПАТ «УкрСиббанк» недійсним.

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_2 не зявилися, однак останній подав заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності. Позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що оскаржуваний договір повністю відповідає вимогам законодавства, зокрема ЗУ «Про захист прав споживачів», банк виконавши умови договору в частині перерахування грошових коштів , повністю дотримався п.1.1. договору, на письмове звернення позичальника було надану суму кредиту, валюту, з особливостями та умовами кредитування позивач ознайомився, а згідно ЗУ «Про захист прав споживачів» отримав інформаційний лист та графік сукупної вартості погашення кредиту, а тому підстав для визнання договору про надання споживчого кредиту на підставі ч.1 ст.203 ЦК України нема. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 130 000,00 дол. США, зі сплатою 12,25 % річних, з кінцевим погашення заборгованості до 27 грудня 2030 року.

Підставою звернення позивача до суду стало те, що при укладанні кредитного договору відповідачем були порушені його права, як споживача фінансової послуги передбачені п.4 ч.1 ст.4; ч.2,4 ст.11; ст.15; ч.1,2 ст.19; п.5 ч.1 ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 2 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», а тому є підстави для визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним на підставі ч.1 ст.203 ЦК України.

Згідно з п.1.4. кредитного договору кредит цільове призначення кредиту кредит надається для його особистих потреб, а саме: придбання нерухомості квартири, що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Собранецька,12/3.

Дані правовідносини між сторонами регулюються Законом України " Про захист прав споживачів " Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, що містять положення про захист прав споживачів, оскільки кредит було надано відповідачем позивачеві для придбання продукції.

Відповідно до ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.4 ст 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначається: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст. 2 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» іпотечний борг виникає тільки при дотриманні сторонами договору про іпотечний борг умов, встановлених цим Законом.

Статтею 2 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» передбачено, що основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу мають бути розкриті до укладення договору про іпотечний борг. Така інформація повинна бути оприлюднена кредитодавцем у письмовій формі і містити опис грошових зборів і витрат, пов'язаних зі встановленням іпотеки; принципи визначення плати за договором про іпотечний борг; положення про інфляційне застереження; порядок дострокового виконання основного зобов'язання в разі неплатоспроможності боржника або невиконання боржником своїх зобов'язань за договором про іпотечний борг та юридичні наслідки цього невиконання; право боржника попереджати кредитодавця про можливе невиконання основного зобов'язання; реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру фінансових установ чи Державного реєстру банків; інші умови за рішенням кредитодавця. Інформація, яка повинна бути надана до моменту укладення однією зі сторін є частиною пропозиції та істотною умовою договору, оскільки обов'язковість її оприлюднення прямо передбачена законом (в даному випадку ст. 2 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»). Наведені норми чинного законодавства містять припис, згідно з яким надання інформації про умови кредитування є істотною умовою договору про іпотечний борг, яким є кредитний договір, укладений між сторонами.

До законодавства, що регулює відносини між кредитодавцем та позичальником та встановлює умови необхідні для споживчих кредитних договорів відносяться нормативно-правові акти Національного Банку України, зокрема «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168.

Цими Правилами встановлено, що банки зобовязані в кредитному договорі зазначити сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживча за кредитом до чистої суми виданого кредиту; б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, повязані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту (п. 3.3 Правил).

Пункт 3.2 Правил встановлює, що кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначену у договорі, - що місяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Пункт 3.8. Правил закріплює положення, відповідно до якого у разі надання кредиту в іноземній валюті банк зобовязаний під час укладання кредитного договору попередити споживача що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків, комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Вказані умови встановлені Правилами і є обовязковими для застосування банками при укладанні кредитних договорів зі споживачами, а тому такі умови є необхідними та обовязковими для договорів даного виду.

В п.3.4 Кредитного договору не визначено, яким способом готівковим чи безготівковим позичальник погашає кредит та сплачує плату (проценти) за кредит. Вказаний в п.3.4 рахунок №698 є транзитним рахунком відповідно до класифікації "Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України" затвердженої постановою НБУ №280 від 17.06.2004 р. і не використовувався відповідачем при прийнятті зобовязань позивача, натомість кошти зараховувались на також транзитний рахунок №1, який не передбачений умовами договору. Відповідно вимогам п.3 глави2 розділу ІІІ «Інструкції про касові операції в банках України» затвердженої постановою НБУ №337 від 14.08.2003р. і чинної на момент укладення кредитного договору, приймання готівки іноземної валюти в касах банків від фізичних осіб здійснюється лише для зарахування на свої поточні та вкладні рахунки. Відповідно до положень банківського валютного законодавства зокрема «Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу» затвердженого постановою правління НБУ №483 від 14.10.2004 р. виконання грошових зобовязань виражених в іноземній валюті можливий лише в безготівковій формі шляхом переказу з поточного рахунку платника на відповідний рахунок одержувача коштів. В кредитному договорі не прописана процедура повернення кредиту та плати за кредит, тобто відсутня істотна умова.

Договір про надання споживчого кредиту №0 від 27 грудня 2007 року не відповідає вимогам ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 2 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168. . В Договорі відсутні чіткі умови і порядок погашення кредиту та плати за кредит, що відповідають «Інструкції про касові операції в банках України» затвердженою Постановою НБУ від 14 серпня 2003р. №337, не вказана орієнтовна сукупна вартість кредитного договору, не містить застереження про те, яка сторона несе валютні ризики. Кредитний договір не містить ГРАФІКУ ПЛАТЕЖІВ, згідно зі строковістю, зазначеною у договорі (щомісяця), у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості усіх супутніх послуг, а також інших зобовязань споживача з розписаною сукупною вартістю кредиту за кожним платіжним періодом передбаченого п.3.2 Правил. У Додатку №1, який згідно п 1.2.2 Договору є невідємною частиною вказано тільки суми погашення основного боргу. Відповідачем не надано позивачу інформацію в письмовій формі про умови кредитування відповідно вимогам приписів ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та не надано і не оприлюднено інформацію про кредитування згідно вимог ст..2 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Наявність обставин з яким закон повязує визнання угоди недійсною є невідповідність змісту угоди вимогам закону.

На підставі норм матеріального права належною формою кредитного договору згідно приписам ч.1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність ( ч.2 ст.1055 ЦК України).

Отже, не досягнення сторонами кредитного договору згоди у письмовій формі щодо всіх умов, що визнані законами, як істотні або необхідними для договорів споживчого іпотечного кредитування, кредитний договір є нікчемним. Вказівка закону на нікчемність є імперативною (ч.2 ст. 215 ЦК України) і такий договір є недійсним з моменту його укладення (ст..204, ч.1 ст.236 ЦК України) незалежно від того, чи виконали сторони його умови.

Приймаючи до уваги викладене, суд позовні вимоги задовольняє і визнаєдоговір про надання споживчого кредиту №0 від 27 грудня 2007 року укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» недійсним.

Керуючись ст.ст.10,60,88,213,215,294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати договір про надання споживчого кредиту №0 від 27 грудня 2007 року укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» недійсним.

Стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Лемак О.В.