У х в а л а

30 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання умов кредитного договору невиконаними, визнання недійсним договору іпотеки, визнання недійсною додаткової угоди до кредитного договору та зобов'язання здійснити перерахунок платежів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 2 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з зазначеним вище позовом, у якому просило звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки банком з укладанням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, виселити відповідачку та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у зазначеній квартирі.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 27 січня 2006 року ОСОБА_4 отримала кредит в сумі 15 776 доларів США зі сплатою 15,96% річних та терміном повернення до 27 січня 2010 року.

27 січня 2006 року між банком та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, згідно з яким остання передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_2, яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 2003 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 07 жовтня 2011 року утворилася заборгованість у розмірі 25 329,95 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 17580,22 доларів США, заборгованості за відсотками - 4 978,16 доларів США, заборгованості з комісії - 484,16 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язання -2 287,41 доларів США.

Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.

У грудні 2012 року ОСОБА_4 подала до суду зустрічний позов, у якому з урахуванням уточнень просила:

- визнати умови кредитного договору від 27 січня 2006 року, укладеного між нею та закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», не виконаними, і припинити зобов'язання в цій частині з часу закінчення строку дії договору 27 січня 2010 року;

- визнати п. 4.1 кредитного договору від 27 січня 2006 року, укладеного між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк», недійсним;

- визнати недійсним з часу укладення 27 січня 2006 року договір іпотеки квартири АДРЕСА_3, укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- визнати недійсною з часу укладення 15 квітня 2010 року додаткову угоду до кредитного договору, укладеного між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк»;

- зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок платежів відповідно до сплачених нею коштів за кредитним договором від 27 січня 2006 року, без урахування вимог додаткової угоди до кредитного договору від 15 квітня 2010 року.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 посилалась на те, що банк їй коштів в сумі 776 доларів США на сплату страхових платежів не надавав. Пункт 4.1 кредитного договору суперечить Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Договір іпотеки укладено без згоди органу опіки та піклування, чим порушені права малолітніх на користування житлом, які на час його укладення там проживали і були зареєстровані, та проживають і на даний час. Додаткова угода від 15 квітня 2010 року укладена до не існуючого кредитного договору, умови якої банком в частині надання їй кредитних коштів в розмірі 19 490 доларів США є невиконаними.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 22 травня 2015 року, у задоволенні первинного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано умови кредитного договору від 27 січня 2006 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 про надання кредиту в сумі 776 доларів США на сплату страхових платежів, не виконаними, і припинено зобов'язання в цій частині з часу закінчення строку дії договору 27 січня 2010 року. Визнано п.4.1 кредитного договору від 27 січня 2006 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, недійсним. Визнано недійсним з часу укладення 27 січня 2006 року договір іпотеки квартири АДРЕСА_4, укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк». Визнано недійсною з часу укладення 15 квітня 2010 року додаткову угоду до кредитного договору від 27 січня 2006 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок платежів відповідно до сплачених ОСОБА_4 коштів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 27 січня 2006 року без урахування вимог додаткової угоди до кредитного договору від 15 квітня 2010 року.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Оскільки наведені в касаційних скаргах доводи дають підстави для висновку, що порушення судом норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання умов кредитного договору невиконаними, визнання недійсним договору іпотеки, визнання недійсною додаткової угоди до кредитного договору та зобов'язання здійснити перерахунок платежів призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик