№пр.2/521/1118/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Буран. О.М.

при секретарі - Янкул Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору дарування коштів правочином придбання автомобілю, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати правочин придбання автомобілю відповідно з договором дарування грошових коштів. В обґрунтування заявлених вимог посилався на договір дарування від 08.03.2011 року, згідно якого ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) гривень на придбання автомобіля з нагоди народження онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та просив розглянути справу за його відсутністю (а.с. ).

Представник третьої особи у судовому засіданні висловив думку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись при цьому на те, що провадження по справі про визнання правочину придбання автомобілю відповідно з договором дарування грошових коштів було відкрито Малиновським районним судом м. Одеси 24.10.2014 року, в той час коли в Приморському районному суді м. Одеси тривав розгляд справи про поділ спадкового майна, тому позивачка ОСОБА_2 навмисно не сповіщала суди про існування обох справ з метою зловживання своїми процесуальними правами для затягування розгляду обох справ.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, доходить висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВН 9010 СХ, на імя ОСОБА_2 зареєстрований автомобіль НОМЕР_1, 2010 року випуску (а.с. ).

Між ОСОБА_2 та третьої особою - ОСОБА_3 існує спір щодо поділу спадкового майна, що належало ОСОБА_5, померлого 20.09.2011 року. Під час розгляду Приморським районним судом м. Одеси цивільної справи №521/19377/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок компенсації вартості 1/8 частки автомобіля НОМЕР_1, 2010 року випуску було стягнуто 27 830, 75 грн. Рішення першої інстанції залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.05.2015 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2015 року справа витребувана за касаційної скаргою ОСОБА_2 до суду касаційної інстанції.

У судовому засіданні представник позивача на запитання головуючого пояснив, що правової підставою заявлених вимог є ч. 2 та 3 ст. 16 ЦК України та положення ст. 215 ЦК України та наполягав на визнання правочину придбання автомобілю відповідно з договором дарування грошових коштів.

Відповідно до п. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Частиною 3 ст. 16 ЦК України встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, такого способу захисту цивільного права та інтересу, як визнати правочин придбання автомобілю відповідно з договором дарування грошових коштів цивільним законодавством не передбачено.

Враховуючи пояснення, надані представником позивача, а саме що кошти ОСОБА_2 на придбання автомобілю були подаровані ОСОБА_1, позовні вимоги заявлені з метою встановлення юридичного факту їх набуття, або на визнання правочину відповідно до ст. 235 ЦК України - удаваним.

Проте, позовні вимоги були заявлені про визнання правочину придбання автомобілю відповідно з договором дарування грошових коштів, а в силу обмежень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін ті інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі вище викладеного, керуючись принципом розумності та справедливості, згідно вимог чинного законодавства, суд робить висновок про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, у задоволенні яких відмовляє у повному обсязі.

Керуючись, ст..ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору дарування коштів правочином придбання автомобілю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: О.М. Буран