У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 03 вересня 2015 року в справі за поданням державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2015 року задоволено подання державного виконавця.

Дозволено примусове проникнення до квартири боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 в м. Запоріжжі з метою перевірки майнового стану.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2015 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними ухвалами, ОСОБА_2 звернувся до суду із касаційною скаргою, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи подання державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про примусове проникнення до житла боржника, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували положення ст. 376 ЦПК України, а тому у зв'язку із знаходженням на виконанні виконавчої служби об'єднаного виконавчого провадження та невиконанням боржником у добровільному порядку рішення суду, врахувавши відсутність у боржника транспортних засобів та грошових коштів на розрахункових рахунках в установах банку, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника для здійснення виконавчих дій за виконавчими документами.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних ухвал не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових ухвал.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 03 вересня 2015 року в справі за поданням державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур