У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.,
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Херсонського державного університету до ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою та приведення її у попередній стан, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 16 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 17 вересня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Херсонський державний університет звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою та приведення її у попередній стан. Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що в його користуванні на підставі державного акту на постійне користування земельною ділянкою від 14 листопада 2006 року знаходиться земельна ділянка площею 5,1188 га, яка розташована по АДРЕСА_1. На вказаній земельній ділянці на підставі договору про співпрацю та відшкодування витрат від 20 січня 2012 року, укладеного між позивачем та ПП ОСОБА_6 розташовані належні відповідачу будинки для тимчасового проживання, спортивний майданчик. Строк дії договору з 01 січня 2012 року до 31 грудня 2012 року.

18 жовтня 2012 року позивач отримав припис Державної інспекції сільського господарства України в Херсонській області з вимогою приведення земельної ділянки у стан, відповідний вимогам законодавства, у зв'язку з чим ОСОБА_6 було направлено відповідний лист, в якому запропоновано прибрати належне йому майно. Оскільки відповідач не виконав зазначеної вимоги, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 16 липня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 17 вересня 2014 року позов задоволено. Усунуто перешкоди щодо користування частиною земельної ділянки, наданої Херсонському державному університету відповідно до державного акта від 14 листопада 2006 року у постійне користування під розміщення існуючого спортивно-оздоровчого табору «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ПП ОСОБА_6 прибрати належне йому на праві приватної власності майно, а саме, 13 будинків вагонного типу, 2 душові, три навіси, склад, дитячий ігровий майданчик та спортивний майданчик за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано ПП ОСОБА_6 привести земельну ділянку у попередній стан. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та робив висновки щодо обґрунтованості заявлених вимог по суті.

Однак з такими висновками судів погодитися не можна.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» № 10 від 24 жовтня 2011 року роз'яснено, що при вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст. 3 ГК України.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Підпунктом 3.1 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» № 10 від 24 жовтня 2011 року роз'яснено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання, наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору господарським судом, відсутність у закону норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Судами встановлено, що 20 січня 2012 року між Херсонським державним університетом та приватним підприємцем ОСОБА_6 був укладений договір про співпрацю та відшкодування витрат (далі - договір).

Предметом вказаного договору є узгодження місця розташування будинків для тимчасового проживання, спортивного та дитячого майданчиків, які належать ПП ОСОБА_6, та знаходяться на земельній ділянці, виділеній Херсонському державному університету під розміщення існуючого спортивно-оздоровчого табору «ІНФОРМАЦІЯ_1» (п.1.1 Договору).

Пунктом 2.6.11 Договору передбачено, що по закінченню оздоровчого сезону виділене місце та прилеглу територію передати керівництву табору в належному санітарному стані. Строк дії договору закінчується 31 грудня 2012 року.

Херсонський державний університет, звернувся до суду з позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка передана йому у постійне користування, шляхом зобов'язання ПП ОСОБА_6 прибрати нажене йому на праві приватної власності майно.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 є суб'єктом господарювання (суб'єктом господарської діяльності), що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 15 листопада 2011 року, який здійснює діяльність пов'язану з тимчасовим наданням в тимчасове користування об'єктів нерухомого майна.

З огляду на викладене, враховуючи положення чинного законодавства, зміст правовідносин та суб'єктний склад учасників цих правовідносин, спір, що виник між сторонами, не підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства, він мав вирішуватись господарським судом.

За правилами ч. 1 ст. 340 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в касаційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ст. ст. 205, 207 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК України.

Згідно положень ч. 2 ст. 206 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Керуючись ст.ст. 336, 340 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 16 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 17 вересня 2014 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Херсонського державного університету до ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою та приведення її у попередній стан закрити.

Повідомити Херсонський державний університет, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук