Справа № 761/8616/15-ц
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.

при секретарі: Пікало К.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника позивача - ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської районної у м.Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивачка ОСОБА_3. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без згоди батька до її повноліття та надання дозволу на оформлення документів на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, а саме до 5 січня 2016 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Представник Служби у справах дітей Солом'янської районної в м.Києві державної адміністрації не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.171), причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог, передбачених ч.2 ст.305 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам матеріального закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 5 червня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина на даний час проживає з матір'ю.

Позивачка ОСОБА_3 не зверталася до відповідача за дозволом на виїзд їхньої доньки за кордон, до конкретної країни, з вказівкою мети поїздки та терміну перебування дитини за кордоном.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно із ст.157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (зі змінами), виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку.

Відповідно до пп.1 п.4 Правил виїзду з України громадян, які не досягли 16 - річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Згідно із ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Належних та допустимих доказів на підтвердження факту звернення до відповідача ОСОБА_5 з проханням надати згоду на виїзд неповнолітньої ОСОБА_6 за кордон України, з зазначенням країни, часового проміжку та мети такого виїзду позивачем не надано.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення прав неповнолітньої дитини сторін через ухвалення рішення не на користь матері ОСОБА_3, яка діє в інтересах своєї дочки, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки суд першої інстанції в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, яким надана належна правова оцінка, ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: