Справа № 209/2464/14-ц
Провадження № 2/209/377/15
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2015 року м. Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участю секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи Дніпровський районний відділ в місті Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України у Дніпропетровській області, Виконавчий комітет Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку по квартирі розташованій адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. 40 років Перемоги, 11-81, та виключення відомостей про відповідача та його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, із особового рахунку на квартиру.

В обґрунтування своїх вимог позивачі в позовній заяві зазначив, що він зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, яка перебуває у комунальній власності та складається з двох ізольованих кімнат, житловою площею 30,50 кв.м., загальною площею 46,70 кв.м. Зазначена квартира була виділена їх сімї для постійного проживання на підставі рішення виконавчого комітету Заводської районної ради м. Дніпродзержинська № 325 від 11 листопада 1988 року. Його батько, ОСОБА_4, є відповідальним наймачем зазначеної квартири і на його імя відкритий особовий рахунок на житлове приміщення. 15 листопада 2005 року в вищезазначену квартиру без його згоди та без згоди батька було зареєстровано ОСОБА_2, який йому доводиться племінником, а його батькові онуком. На момент реєстрації відповідач був неповнолітнім, і жодного дня не проживав у зазначеній квартирі, він разом зі своїми батьками мешкав за їх місцем реєстрації. Після досягнення повноліття відповідач не заселявся до спірної квартири, продовжував мешкати за адресою своїх батьків. Відповідач створив свою сімю, в якій 17 червня 2009 року народився син ОСОБА_3, якого він також зареєстрував за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. 40 років Перемоги, 11-81. ОСОБА_2 ніколи не оплачував квартирну плату та комунальні послуги, не приймав ніякої участі у витратах, повязаних з утриманням квартири в належному житловому стані. Фактично він несе всі витрати, повязані з утриманням квартири та сплатою комунальних послуг, в тому числі й ті, що повязані з реєстрацією відповідача та його сина в спірній квартирі. Ця квартира є його єдиним постійним місцем проживання, а відповідач та його син мають інше житлове приміщення, в якому вони постійно проживають разом із матір'ю дитини, і взагалі не зацікавлені в спірній квартирі, як приміщенні, що потрібно їм для проживання. Він ніколи не чинив відповідачу перешкод в користуванні житловим приміщенням в спірній квартирі, а відповідач, в свою чергу, ніколи не звертався з заявами про перешкоди в користуванні квартирою за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. 40 років Перемоги, 11-81. Вважає, що відповідач та його син є такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що з 2005 року він зареєстрований у спірній квартирі за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. 40 років Перемоги, 11-81, він тоді ще був неповнолітнім. На той час, коли дід прописав його у квартирі, позивач, який є його дядьком, знаходився на заробітках у Росії. З березня 2009 році він разом зі своєю дружиною проживав у спірній квартирі. Він зробив у ній ремонт, замінив труби, сантехніку, поставив водогрійний бак за кошти, які їм з дружиною подарували на весілля. Дід постійно проживав у селі, а два рази на тиждень приїздив до них. 17 червня 2009 року у них з дружиною народився син, який потім був автоматично зареєстрованим за місцем його прописки. У спірній квартирі вони мешкали до липня 2009 року, оскільки його дід ОСОБА_4 створив нестерпні умови проживання у квартирі, він постійно влаштовував їм скандали, а коли його не було вдома, то виганяв його дружину на вулицю. Це все негативно відображалося спочатку на психіці вагітної дружини, а потім і самої дитини, тому він з дружиною прийняв рішення на літо переїхати проживати до квартири родичів дружини (її діда та баби). Дід одразу поміняв замки у спірній квартирі, не давав нових ключів та більше не пускав їх до квартири. З цього приводу він звертався до Дніпровського РВ у 2013 році. В 2013 році приїхав з Росії його дядько, який почав йому погрожувати, щоб він добровільно виписався з квартири, тому він і звертався до ОВС, а до цього вони намагалися вирішити це питання мирним шляхом без звернень до органів. Він з сім'єю потребує цього житла, оскільки тимчасово мешкають у батьків дружини за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р Будівельників, 42-73, а інколи у його батьків за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр-т Металургів, 60-14.

Представник третьої особи - Дніпровського районного відділу в м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України у Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився, письмово просив суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення, згідно яких просив суд відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог та провести розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав:

В ході судового розгляду встановлено, що з 23 листопада 1990 року позивач ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. 40 років Перемоги, 11-81, квартиронаймачем вищезазначеної квартири був ОСОБА_4, який помер 12 жовтня 2014 року, окрім позивача та ОСОБА_4 в спірній квартирі зареєстровані відповідачі, що підтверджується копією паспорта позивача, копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 780, копією паспорту підповідача ОСОБА_2 та визнано сторонами у судовому засіданні.

Твердження позивача про те, що відповідач ОСОБА_2 та його син ОСОБА_3 відсутні в спірній квартирі понад один рік без поважних причин не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні.

Зокрема, судом встановлено, що позивачами чинились перешкоди відповідачам у проживанні в квартирі за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. 40 років Перемоги, 11-81, що підтверджується листом ТОВ "Крона" за вих. № 486/6 від 05 квітня 2013 року, постановою про закриття кримінального провадження № 0001037 від 04 квітня 2013 року, відповіддю начальника Дніпровського РВ на запит адвоката ОСОБА_5 Крім того данні обставини підтверджуються CD-R диском, наданим позивачем, на якому зафіксовані судові засідання за допомогою технічних засобів при розгляді цивільної справи № 209/2464/14-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Згідно вказаного звукозапису, ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він сам прописав відповідача у спірну квартиру. Він поміняв замки, нікому не давав ключі та не пускав до спірної квартири. Він, разом з сином ОСОБА_1 бажає виписати відповідача та прописати у квартиру дочку ОСОБА_1 На даний момент в спірній квартирі ніхто не живе. Він живе на дачі, яка знаходиться у Верхньодніпровську, та приїжджає на декілька днів".

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 квітня 1985 року зазначено: "У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки".

Враховуючи вищевикладене, суд вважає причини відсутності відповідачів у спірній квартирі, понад встановлені законом строки, поважними, оскільки в судовому засіданні встановлено той факт, що позивач та його батько ОСОБА_4, померлий 12.10.2014 року, чинили перешкоди відповідачам, а саме змінили замки від вхідних дверей, не давали нікому ключі, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 64, 71, 72 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 квітня 1985 року, ст.ст. 10, 88, 169, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи Дніпровський районний відділ в місті Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України у Дніпропетровській області, Виконавчий комітет Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.Л. Шендрик