Провадження № 2/521/2803/15
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мирончук Н.В.,
при секретарі Варналій К.О.,
розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ТОВ «Дистрибютор Сервіс» до ОСОБА_1, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ТОВ «Дистрибютор Сервіс» до ОСОБА_1, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди.
Позовні вимоги позивач обґрунтував наступним.
03 жовтня 2013 року у м. Одесі по вул. Просьолочній, трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2, який був препаркований на узбіччі, і який належить ТОВ «Дистрибютор Сервіс».
Відповідно до постанови суду, винним у скоєнні ДТП було визнано відповідача.
В результаті ДТП автомобіль, який належить компанії «Дистрибютор Сервіс» був пошкоджений.
Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 161/13 від 23.10.13 року за фактом спричинення пошкодження автомобілю НОМЕР_2, сума завданої шкоди становить 8941,35 гривень.
Вартість висновку експерта становить 700 грн.
ТОВ «Дистрибютор Сервіс» за ремонт автомобіля НОМЕР_3 сплатила 11 789,0 гривень.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в страховій компанії ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», згідно полюсу обовязкового страхування цивільної відповідальності № АС/8332531.
Позивач звертався до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування.
24.06.2014 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» безпідставно зменшило суму страхового відшкодування та перерахувало на поточний рахунок позивача суму у розмірі 5 212,16 грн.
На думку позивача, страхова компанія «Українська транспортна страхова компанія» недоплатила суму страхового відшкодування у розмірі 3 729,19 гривень.
Позивач та його представник у судове засідання не прибули, представник позивача надав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлялися неодноразово належним чином, про причини неявки, суд не повідомили.
Поштою на адресу суду надійшло заперечення від ПАТ "Українська транспортна страхова компанія", в якому зазначено наступне.
Позивач просить стягнути з ПрАТ «УТСК» 3729,19 грн., як різницю між вартістю відновлювального ремонту в сумі 8941,35 грн., встановленого Висновком 161/13 та виплаченою сумою страхового відшкодування в розмірі 5212,16 грн. Зважаючи на викладене, можна прийти до висновку, що Позивач вважає що розмір страхового відшкодування мав складати саме 8941,35 грн.
Відповідач вважає, що з вказаною думкою Позивача не можна погодитись.
Так, відповідно ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності», страховик відшкодовує оцінену шкоду, визначену відповідним автотоварознавчим дослідженням, що, згідно до Висновку, дійсно складає 8941,35 грн.
Однак, Позивач не врахував інших положень Закону про обов'язкове страхування, а саме ст. 29, відповідно до якої страховик відшкодовує оцінену шкоду з врахуванням зносу. Відповідно до Висновку, матеріальна шкода (вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу) складає - 6254,59 грн.
Також відповідач посилається на ст. 36 Закону про обов'язкове страхування відповідно до якого, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
Відповідач вказує, що аналогічним шляхом йде і Верховний Суд України, який у Судовій практиці розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування зазначає, що судам у таких випадках слід зясовувати наявність двох обставин: 1)фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2)чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля, платником ПДВ.
Позивач надав акт виконаних робіт СПД «Ізмайловського О.M.», який не є платником податку на додану вартість. Отже, відповідно до Закону про обов'язкове страхування та судової практики, з суми відновлювального ремонту з врахуванням зносу має бути вирахувана сума податку на додану вартість: 6254,59 грн - 20 % ПДВ = 5212,16 грн.
Саме вказану суму було перераховано Позивачу у якості страхового відшкодування, що Позивачем не заперечується.
Крім того, відповідач вважає, що зазначений акт виконаних робіт не може бути належним підтвердженням проведеного ремонту, оскільки відповідно до нього жодним чином не зрозуміло який саме «Ремонт та технічне обслуговування автомобіля» (як вказано в акті) проводився відносно до автомобіля Позивача.
За викладених обставин ПрАТ «УТСК» вважає, що по відношенню до Позивача, ПрАТ «УТСК» (як Страховик) виконало всі свої обовязки, а отже - позовні вимоги до Відповідача - 2 про стягнення 3729,19 грн. є безпідставними.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що 03 жовтня 2013 року у м. Одесі по вул. Просьолочній, трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2, який був препаркований на узбіччі, і який належить ТОВ «Дистрибютор Сервіс». 08 листопада 2013 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси, ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КпАП України (а.с. 5).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в страховій компанії ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», згідно полюсу обовязкового страхування цивільної відповідальності № АС/8332531, що не заперечується сторонамии.
Згідно до складеного СПД-ФО ОСОБА_2 висновку автотоварознавчого дослідження № 161/13 від 23.10.2013 року за фактом спричинення пошкоджень автомобілю НОМЕР_2, сума завданої шкоди становить 8 941,35 гривень, визначена матеріальна шкода, для проведення страхових виплат, складає - 6254,59 грн.. (а.с. 9-10).
Вартість висновку експерта становить 700 грн. (а.с.11)
Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг, згідно договору про надання послуг № 4 від 14.01.2013року, ТОВ «Дистрибютор Сервіс», 15.11.2013 року за ремонт та технічне обслуговування автомобіля НОМЕР_4, сплатила СПД ОСОБА_3 - 11 789,0 гривень.(а.с.12).
Проте, в зазначеному Акті не вказано, який саме ремонт було проведено, згідно договору про надання послуг № 4 від 14.01.2013року, який було укладено до скоєння ДТП та яке технічне обслуговування автомобіля було здійснено.
Крім того, не долучено доказів сплати позивачем 11 789,0 гривень.
Проте, відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В статті 1194 ЦК України зазначено що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 2 847, 65 гривень, а також вартості автотоварознавчого дослідження 700 гривень.
Щодо стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», зазначеної позивачем суми, суд зазначає про таке.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в страховій компанії ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», згідно полюсу обовязкового страхування цивільної відповідальності № АС/8332531.
Позивач зверувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування.
24.06.2014 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» обрахувало суму страхового відшкодування та перерахувало на поточний рахунок позивача суму у розмірі 5 212,16 грн., що не заперечується сторонами.
Позивач просить стягнути різницю між сумою відновлювального ремонту, яка становить 8 941,35 гривень, згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 161/13 від 23.10.2013 року за фактом спричинення пошкоджень автомобілю НОМЕР_2, та сплаченою позивачем сумою у розмірі 5 212,16 грн..
Відповіідно до Висновку автотоварознавчого дослідження № 161/13 від 23.10.2013 року за фактом спричинення пошкоджень автомобілю НОМЕР_2, сума відновлювального ремонту авттомобілю становить 8 941,35 гривень, а сума матеріальної шкоди становить 6254, 59грн. . (а.с. 9-10).
Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому
Згідно ст. 36 цього Закону, страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до пп. 1 пункту 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу), з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, виплаті підлягають реальні збитки з урахування фізичного зносу транспортного засобу, оскільки вони ґрунтуються на законі.
Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року за №1074/8395 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Системний аналіз наведених вимог закону свідчить про те, що відповідач мав виплатити позивачу реальні збитки, виходячи з того, що визначена виконавцем робіт сума 8941,35 грн нарахована без урахування коефіцієнта зносу транспортного засобу і без підтвердження про сплату ПДВ.
Таким чином, з суми відновлювального ремонту з врахуванням зносу має бути вирахувана сума податку на додану вартість: 6254,59 грн - 20 % ПДВ = 5212,16 грн.
Зазначенму суму і сплатив відповідач - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», позивачу.
Отже, позовні вимоги до відповідача - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», в ході розгляду справи, позивач не уточнював позовних вимог, отже суд, у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, не виходить за межі позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачем під час подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією №0410001 від 26.07.2014р., оскільки судом.
відмовляється в задоволенні позову на суму 3729,19грн, то підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача частково сплачені судові витрати, а саме: у сумі - 118грн.75коп .
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 16, 20, 979, 981, 982, 983, 992, 1166, 1194, 1188 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 58, 60, 79, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК Україна, суд,
Позовну заяву ТОВ «Дистрибютор Сервіс» до ОСОБА_1, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, 14.08.1986 р. н. на користь ТОВ «Дистрибютор Сервіс» 3 547,65 грн. (три тисячі пятсот сорок сім грн. та 65 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ «Дистрибютор Сервіс» витрати по сплаті судового збору, у розмірі 118 гривні 75 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення, позивачем - в загальному порядку.
Суддя: Н.В. Мирончук