РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Мукачево Справа №303/5607/15-ц

2/303/3050/15

Номер рядка стат.звіту-26

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Кость В.В.

при секретарі Прокоп Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу

за позовом Закарпатської обласної кредитної спілки «КАЛИНОВИЙ МІСТ»

до відповідача (1) ОСОБА_1

до відповідача (2) ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 16272,03 грн.,

За участю:

представника позивача - Ком'яті Л.П.;

відповідача (2) - ОСОБА_2;

ВСТАНОВИВ:

Закарпатська обласна кредитна спілка «КАЛИНОВИЙ МІСТ» звернулася до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з них заборгованості за кредитним договором у сумі 17778,75 грн. (в т.ч. 3013,43 грн. - основний борг, 2816,12 грн. - відсотки, 10442,48 грн. - пеня, 1506,72 грн. - штраф).

Позовні вимоги обґрунтовується посиланням на те, що в процесі цивільно - правової реалізації укладених між позивачем та відповідачами договорів кредиту та поруки, зобов'язання відповідачів перед кредитною спілкою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними, внаслідок чого відповідачі заборгували перед Банком станом на 31.08.2015 року суму за предметом позову.

Ухвалою суду від 12.10.2015 року провадження в частині позовних вимог Закарпатської обласної кредитної спілки «КАЛИНОВИЙ МІСТ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 1506,72 грн. штрафу закрито.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач (2), прийнявши участь в судовому розгляді справи, позовні вимоги визнала частково у частині суми 10884,07 грн. з посиланням на обставини викладені в письмовому запереченні на позов (а.с. 45-46). Визнаючи позов частково ствердила, просила застосувати до позовних вимог позивача про стягнення пені строк позовної давності в один рік, передбачений статтею 258 ЦК України.

Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи (а.с. 35), відповідач в судове засідання не з'явилася, заперечень проти позову суду не надала.

Заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

21 серпня 2012 року між Закарпатською обласною кредитною спілкою «КАЛИНОВИЙ МІСТ» (надалі - Кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник) було укладено кредитний договір №463 (надалі - Договір, а.с. 5-6), на підставі якого Кредитодавець надав Позичальнику кредит на загальну суму 5300 грн., із зобов'язанням відповідача повернути зазначену суму та відсотки за користування кредитом на умовах, визначених Договором.

Фактичне отримання Позичальником ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується підписаною ОСОБА_1 заявою-анкетою позичальника від 21 серпня 2012 року, та видатковим касовим ордером №328 від 21 серпня 2012 року (а.с. 9, 10).

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що у разі своєчасного ненадходження (прострочення) повністю або частково, планового платежу встановленого Графіком розрахунків, Кредитодавець нараховує, а Позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення від суми несплаченого в строк платежу.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21.08.2012 року між Кредитодавцем та відповідачем (2) ОСОБА_2 був укладений договір поруки №463, у відповідності до умов якого, поручитель зобов'язалася відповідати перед Банком за виконання ОСОБА_1 кредитного договору (а.с. 8).

Згідно з п. 3.1 Договору поруки, порука припиняється з припиненням забезпечуваного нею зобов'язання також, коли Кредитор протягом п»яти років з дня настання строк виконання зобов'язання не пред'явив позов до поручителя.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга ст. 1050 Цивільного кодексу України).

Нормативним правилом, яке міститься в частині першій ст. 543 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до частин першої та другої статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент ухвалення судового рішення по справі, зобов'язання за кредитним договором відповідачами (1), (2) не виконані.

Заборгованість Позичальника станом на 31 серпня 2015 (розрахунок, нарахування пені, а.с. 11, 12) за предметом позову у сумі 16272,03 грн. (в т.ч. 3013,43 грн. - основний борг, 2816,12 грн. - відсотки, 10442,48 грн. - пеня), підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 57-60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачами не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 549, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України.

Доводи та заперечення відповідача (2) відносно пропущення позивачем строку позовної давності щодо звернення до суду з позовом про стягнення пені, судом відхиляються виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (частина друга ст. 258 Цивільного кодексу України).

Поряд з цим, частина перша 1 ст. 259 Цивільного кодексу України містить нормативне правило відносно того, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

У відповідності з положеннями ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В свою чергу, у п. 10.9. кредитного договору зазначено, що до правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього договору застосовується строк позовної давності тривалістю у п'ять років.

Таким чином, сторони кредитного договору у письмовій формі збільшили строк позовної давності, протягом якого вони можуть пред'явити одна одній певні вимоги, пов'язанні з укладанням та виконанням цього правочину, в тому числі і вимогу про стягнення пені.

Отже, клопотання відповідача (2) про застосування до позовних вимог позивача щодо стягнення пені спеціального строку позовної давності в один рік задоволенню не підлягає.

Також і порука не є припиненою, оскільки згідно з п. 3 договору поруки: «порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, коли Кредитор протягом п'яти років з дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явив вимогу до поручителя.

Підпунктом 2.1. кредитного договору, який був укладений 21.08.2012 передбачено, що кредит надається строком на дванадцять фактичних місяців від дати отримання Позичальником кредиту (21.08.2012, а.с. 10).

Таким чином, поручитель кредитних зобов'язань відповідача (1), станом на дату ухвалення даного судового рішення, повинен нести солідарну відповідальність перед позивачем разом із Позичальником.

Підстави для зменшення розміру пені (неустойки) на підставі частини третьої ст. 551 Цивільного кодексу України, також є відсутніми, оскільки відповідачі таких клопотань перед судом не заявляли.

Судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. (судовий збір а.с. 1) підлягають віднесенню на відповідачів (1), (2) відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 10, 14, 15, 57-60, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов Закарпатської обласної кредитної спілки «КАЛИНОВИЙ МІСТ» - задоволити повністю.

2. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) на користь Закарпатської обласної кредитної спілки «КАЛИНОВИЙ МІСТ» (, р./р. 4400 в «УкрсибБанк» м.Харків, МФО 351005) суму 16272,03 грн. (шістнадцять тисяч двісті сімдесят дві гривні 03 коп.) (в т.ч. 3013,43 грн. - основний борг, 2816,12 грн. - відсотки, 10442,48 грн. - пеня) заборгованості за кредитним договором від 21 серпня 2012 року №463.

3. Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Закарпатської обласної кредитної спілки «КАЛИНОВИЙ МІСТ» (, р./р.4400 в «УкрсибБанк» м.Харків, МФО 351005) суму 121,80 грн. (сто двадцять одну гривню 80 коп.) у відшкодування судових витрат.

4. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) на користь Закарпатської обласної кредитної спілки «КАЛИНОВИЙ МІСТ» (, р./р.4400 в «УкрсибБанк» м.Харків, МФО 351005) суму 121,80 грн. (сто двадцять одну гривню 80 коп.) у відшкодування судових витрат.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Кость

1 із 5 Справа № 303/5001/15-ц

Провадження 2/303/2776/15

Номер рядка стат.звіту 50

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

В складі: головуючої Маргитич О.І.

при секретарі Уста Е.П.

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника третьої особи Федорової А.І..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, третя особа прокуратура міста Мукачеве, про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради звернувся до суду в інтересах малолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8 з позовом до ОСОБА_9, третя особа прокуратура міста Мукачеве, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

28 вересня 2015 року в порядку ст.31 ЦПК України позивачем змінено раніше заявлені позовні вимог. Позивач просить відібрати малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_9, без позбавлення її батьківських прав.

Зазначені вище вимоги мотивовані тим, що відповідач є матір'ю малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відомості про батька внесені згідно частини статті 135 Сімейного кодексу України. Мати дітей неналежним чином виконує обов'язки по утриманню та вихованню дітей. З метою збереження родинних стосунків матері та дітей, подолання скрутних життєвих обставин, сім'я ОСОБА_9 тривалий час перебувала під супроводом Мукачівського міського центру соціальних служб. Однак, всі заходи були марними відповідач зловживає спиртними напоями, діти залишаються вдома без догляду.

У зв'язку з чим, 01 липня 2015 року діти були поміщені в обласну дитячу лікарню, де констатовано що діти не доглянуті, відстають у фізичному та психомоторному розвиту. Таке ставлення до дітей з боку відповідача негативно впливає на розвиток дітей та становить загрозу їх життю.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені змінені позовні вимоги, зазначивши, що вже більше року дана сім'я перебуває на контролі. Відповідачу було запропоновано влаштувати дітей в дитячий дошкільний навчальний заклад. Незважаючи на це діти не влаштовані, крім того, мати постійно залишає дітей вдома самих без догляду, про що неодноразово сповіщали сусіди, оскільки вони постійно плачуть. Донедавна відповідач отримувала соціальні виплати на дітей, які використовувала на свої потреби, а діти при цьому голодували. Відповідач постійно змінює місце проживання і на теперішній час позивач позбавлений можливості обстежити матеріально-побутові умови проживання дітей. Така поведінка відповідача створює загрозу життю дітей, тому є всі підстави для їх відібрання від

2 із 5

матері без позбавлення її батьківських прав.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені змінені позовні вимоги не визнав, заперечив проти задоволення позову та відібрання дітей від матері, зазначивши, що ОСОБА_9 піклується про своїх дітей. Крім того, після того, як 01 липня 2015 року діти безпідставно були поміщені до обласної дитячої лікарні, відповідач звернулася до правоохоронних органів з відповідними скаргами, після чого дітей їй повернули. На теперішній час місце її проживання невідоме, однак, незважаючи на це відповідач є хорошою матір'ю, доглядає та утримує дітей на належному рівні.

Відповідач ОСОБА_9 будучи належним чином повідомленою про дату час та місце судових розглядів призначених на 27 серпня, 15,23,28 вересня,12 жовтня 2015 року, повторно до суду не з'явилися, про причини неявки суд не повідомила.

Представник прокуратури міста Мукачеве в судовому засіданні підтримала змінені позовні вимоги, мотивуючи свою позицію тим, що в липні 2015 року надійшло повідомлення про ситуацію яка склалася і сім'ї ОСОБА_9. В результаті перевірки встановлено, що матір неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки по догляду та утриманню дітей. Систематично зловживає спиртними напоями, дітей залишає вдома самих, незважаючи на те, що молодшій дитині тільки два роки. Так, 01 липня 2015 року, після неодноразових скарг з боку сусідів встановлено, що діти вкотре залишені без нагляду дорослих. Після чого, діти були поміщені в обласну дитячу лікарню, де констатовано що діти не доглянуті, відстають у фізичному та психомоторному розвиту.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно вимог частини 4 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Наданими суду доказами підтверджується,що відповідач ОСОБА_9 є матір'ю малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відомості про батька дітей записані за вказівкою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно наданих суду листів 07 травня 2014 року о 21 годині 05 хвилин машиною швидкої допомоги у приймальне відділення обласної дитячої лікарні доставлені діти ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які проживають з матір'ю, яка в момент госпіталізації дітей перебувала в нетверезому стані. На момент огляду діти недоглянуті, неохайні, проживають в поганих соціально-побутових умовах.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом, насамперед органом опіки і піклування. У зв'язку з чим, ОСОБА_9 тривалий час перебувала під супроводом Мукачівського міського центру соціальних служб. Згідно наданих суду актів обстеження умов проживання дітей від 12 травня та 31 липня 2014 року мати зловживає спиртними напоями, не в повній мірі турбується про дітей, вістутні умови для повноцінного розвитку дітей, недостатнє харчування. 19,22,23,26 червня 2015 року не вдалося обстежити умови проживання дітей, оскільки відповідач двері не відчиняла.

3 із 5

Крім того, наданими суду доказами підтверджується, що 01 липня 2015 року у зв'язку з неодноразовими зверненнями сусідів, при здійснені перевірки умов проживання дітей встановлено, що з квартири АДРЕСА_3 доносився плач дітей, які повідомили що матері вдома немає давно, ключів від дверей немає, вікна були відчинені. Після чого, діти які знаходились на підвіконнику даної квартири були доставлені до обласної дитячої лікарні. За результатами обстеження стану здоров'я дітей, 23 липня 2015 року складено висновок про виявлення розладів розвитку мови та мовлення

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що сім'я ОСОБА_9 тривалий час перебувала під супроводом Мукачівського міського центру соціальних служб. Працівники даної служби неодноразово приходили до відповідача і виявляли її в нетверезому стані, діти були недоглянуті, голодні. ОСОБА_9 на протязі року постійно змінювала місце проживання, оскільки сусіди скаржились, що вона залишає дітей самих і вони цілий день голодні плачуть. Так, 01 липня 2015 року сусіди звернулися зі скаргою, що на підвіконнику будинку на АДРЕСА_3 сидять недоглянуті діти і плачуть. При виїзді встановлено, що діти майже цілий день вдома без батьків, голодні. Після чого дітей поміщено до інфекційного відділення обласної дитячої лікарні, в результаті огляду встановлено у дітей розлади розвитку мови та мовлення.

Свідок також, повідомила, що в травні 2014 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення. 01 липня 2015 року відносно ОСОБА_9 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статтею 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення, однак, у зв'язку з недостатністю наданих суду доказів, постановою суду від 16 липня 2015 року провадження по справі закрито.

За результатами звернення відповідача зі скаргою, відділом внутрішньої безпеки в Закарпатській області ДВБ МВС України здійснено службову перевірку в частині неправомірних дій працівників Мукачівського МВ УМВС України щодо проникнення до житла та відібрання дітей. Будь-яких порушень з боку працівників правоохоронних органів не встановлено, тому 25 серпня 2015 року проведення службової перевірки припинено.

Разом з тим, відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 10 серпня 2015 року № 1137/01-16 доцільно ОСОБА_9 позбавити батьківських прав щодо малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Положеннями частини 1 статті 170 Сімейного кодексу України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер.

Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від

4 із 5

виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Враховуючи вищевикладене, а також з метою захисту прав дітей, попередження негативних наслідків для малолітніх, які можуть виникнути при залишенні їх на виховання матері, суд вважає за можливе застосувати положення статті 170 Сімейного кодексу України.

При ухваленні вказаного рішення суд враховує положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що відповідач зловживає алкогольними напоями, є одинокою матір'ю, не має належних умов для проживання з малолітніми дітьми, внаслідок чого не може здійснювати належний догляд за ними. Близькі родичі дітей, також не переймаються доглядом за дітьми, тому виникла безпосередня загроза життю та здоров'ю дітей, що є підставою для захисту дитини - прийняття рішення про відібрання малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, від матері без позбавлення її батьківських прав, та передачу дітей органу опіки й піклування для подальшого їх влаштування.

Судові витрати в порядку статті 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача.

Також, підлягають стягненню з відповідача витрати пов'язані з публікацією оголошення в газеті «Новини Закарпаття» про виклик відповідача, які розраховуються у відповідності розміру оголошення, а саме: вартість 1 сантиметру оголошення становить 2,00 грн + 20 % ПДВ (4,5 см х 7,0 см= 31,50 см х 2 грн.=63 + 20%= 75,60 грн.).

Керуючись ст.ст. 10,60,88,208,209,212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, третя особа прокуратура міста Мукачеве, про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав - задовільнити.

Відібрати малолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3(зареєстрованої в АДРЕСА_4) без позбавлення її батьківських прав та передати органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3(зареєстрованої в АДРЕСА_4) на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІН НОМЕР_3), зареєстрованої за адресою АДРЕСА_4 на розрахунковий рахунок № 0422, Код банку 812016 платежу ГУДКСУ в Закарпатській області, , призначення платежу #0501040## повернення витрат за оголошення від ОСОБА_9 по справі за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, третя особа - прокуратура міста Мукачево, про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав в розмірі - 75 (сімдесят п'ять) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області через

5 із 5

Мукачівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі постановлення рішення суду без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуюча підпис О.І.Маргитич

Копія вірна.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи №303/5001/15-ц.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду О.І.Маргитич