солом`янський районний суд м. Києва
УХВАЛА

10 листопада 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Глушко В.М.,

позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи Ковальногової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просила суд зобов`язати відповідача повернути та передати спільну малолітню дитину їй, оскільки рішенням суду раніше вже було визначено місце проживання дитини із матір`ю, проте рішення суду не виконується, оскільки відповідач чинить цьому перешкоди.

Під час підготовчої частини судового засідання відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України, мотивуючи своє клопотання тим, що на даний час у відношенні позивача порушена кримінальна справа, до вирішення якої розгляд даної справи вбачається неможливим.

На підтвердження своєї позиції відповідач долучив довідку з Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві, з якої вбачається, що в провадженні СВ знаходилось кримінальне провадження за заявою ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, в межах розслідування якого було встановлено, що 10.09.2015 ОСОБА_1 після словесного конфлікту нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_6

Відповідач пояснив, що позивач «накинулася» на його матір, побила її в присутності служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації.

В свою чергу, представник служби категорично це заперечувала, навпаки пояснила, що саме відповідач всіляким чином провокує конфлікти і чинить перешкоди у спілкуванні матері із дитиною.

Відповідач заявив, що не знає, що буде з дитиною, якщо сина віддати матері, що він побоюється за його життя, рішення судів, які набрали чинності виконувати відмовляється у добровільному порядку.

Представники позивача і позивач кожний окремо категорично заперечували проти задоволення клопотання, вважали його взагалі не пов`язаним із розглядом даної справи, також вважали, що про будь-яке зупинення взагалі мова йти не може, оскільки жодній особі про підозру, зокрема, позивачу, не повідомлено.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку, зокрема, кримінального судочинства.

Аналіз поданого відповідачем клопотання і зміст його доводів в обґрунтування останнього дозволяє зробити висновок про те, що в даному випадку підстав стверджувати про те, що кримінальне провадження, порушене щодо позивача буде мати відношення до цієї цивільної справи немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.201 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача про зупинення розгляду справи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк