Номер провадження: 22-ц/785/7167/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Швець В.Ф.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 17 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_4 про визнання кредитного договору, договору застави рухомого майна, договору поруки недійсними, за позовом третьої особи яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_4 про визнання договору застави недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 17 червня 2015 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_4 про :

- визнання недійсним кредитного договору № DN81AR03110084 від 13.11.2007 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2;

- визнання недійсним договору застави рухомого майна № DN81 AR03110084 від 13.11.2007 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» і ОСОБА_2 в забезпечення зобовязань за кредитним договором;

- визнання недійсним договору поруки № DN81 AR03110084 від 14.11.2007 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та гр-кою ОСОБА_4 в забезпечення зобовязань за кредитним договором, - залишено без задоволення.

Позов третьої особи ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_4, про визнання недійсним договору застави рухомого майна № DN81AR03110084 від 13.11.2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» і ОСОБА_2 в забезпечення зобовязань за кредитним договором № DN81AR03110084 від 13.11.2007 року - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Кілійського районного суду Одеської області від 17 червня 2015 року та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В свою чергу, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Кілійського районного суду Одеської області від 17 червня 2015 року та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено що 13 листопада 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DN81 AR03110084.

14 листопада 2007 р. в забезпечення зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та гр. ОСОБА_4 був укладений договір поруки.

13 листопада 2007 року ПриватБанк, в подальшому «Заставодержатель» та ОСОБА_2, в подальшому «Заставодавець» уклали договір застави рухомого майна з метою забезпечення виконання зобовязань заставодателя по кредитному договору.

13.11 2007 року ОСОБА_3, як співвласник майна надала свою згоду на надання ОСОБА_2 будь якого майна, що належить їм на праві спільної власності з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за Кредитним договором № DN81 AR03110084 від 13 листопада 2007 р. та реалізацію майна у випадку невиконання Позичальником умов Кредитного договору.

В звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором 04 березня 2011 року працівником Департамента по управлінню та повернення проблемної заборгованості ПриватБанку кредитним інспектором Висоцким В.Л. за участю ОСОБА_2 складено акт прийому автомобіля боржника для реалізації.

18 травня 2012 р. ПриватБанк звернувся до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з повідомленням про виникнення внаслідок з невиконанням зобовязань за кредитним договором заборгованості в розмірі 97 512,28 грн.

При цьому, судом вірно зазначено, що кредитний договір № DN81 AR03110084 від 13.11.2007 р. був укладений між ОСОБА_2 та ПриватБанком, який має статус юридичної особи, належним чином зареєстрованим в ЄДРПОУ за № 14360570, який діє на підставі виданої Національним Банком України Банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року на право надання банківських послуг визначених частиною третьої статті 47 Закону України «Про банки і Банківську діяльність». Підписання договору від імені ПриватБанку здійснено ОСОБА_5, що обіймає посаду директора ТОВ «Автокредит плюс», який уповноважений на здійснення таких дій ЗАТ КБ «ПриватБанком» довіреністю № 7425 від 06 липня 2007 року. Довіреність видана на підставі договору № 1 від 17 липня 2006 року, відповідає вимогам ст. 245-247 ЦК України.

Підписання договору від імені ПриватБанку особою, яка діяла на підставі довіреності, не являється передачею ПриватБанком банківської ліцензії третій особі. Про те, що кредитний договір був укладений саме між зазначеними в ньому сторонами, свідчить подальше виконання умов договору саме ПриватБанком, який здійснив перерахування суми кредиту, наданого для придбання автомобіля, а також виконання умов договору ОСОБА_2 по відношенню ПриватБанку.

За встановлених обставин, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним з підстав недотримання письмової форми.

Згідно п.3.1 п.7.1. кредитного договору № DN81 AR03110084 Банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 13 листопада 2007 р. по 12 листопада 2014 р. включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 98 352,00 грн. на наступні цілі: 57 560,00 грн. на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 34,0 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування на сплату страхових платежів за договором страхування, договором особистого страхування на строк від 13 листопада 2007 р. на строк до 12 листопада 2008 р. в сумі 575,60 грн., а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 6 907,20 грн. та у розмірі 33 275,20 грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3 ; 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом в період з дати списання коштів с кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісячно сплачує проценти в розмірі 0,80 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору.

Періодом оплати встановлено період з 13 по 17 число кожного місяця погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця, починаючи з наступного місяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 396,79 грн. для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту , відсотків, винагороди. Відповідно до п. 7.4 при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 015% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 грн.

Вірно встановиши, що кредитний договір відповідає вимогам ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для визнання його недійсним з підстав недотримання вимог щодо його змісту в частині розрахунків за кредитним договором , також, відсутні.

Оскільки судом першої інстанції встановлена відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним, не підлягають задоволенню і вимоги зустрічного позову в частині визнання недійсними договорів застави рухомого майна та поруки.

Судом, також, було правомірно відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_3 Вікторівни- третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, про визнання недійсним договору застави рухомого майна з підстав недотримання письмової форми договору в звязку з тим, що договір застави рухомого майна підписаний не уповноваженою на те особою, а також з тієї підстави, що предметом договору застави є автомобіль, придбаний її чоловіком за час проживання у шлюбі, але вона, як співвласник цього спільного майна не надавала своєї згоди на передачу автомобіля в заставу.

Як встановлено судом першої інстанції, договір застави рухомого майна укладений між ПриватБанком та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором. Від ПриватБанку договір підписаний ОСОБА_5, директором ТОВ «Автокредит плюс», який діяв на підставі довіреності № 7425 від 06 липня 2007 року. Довіреність видана ЗАТ КБ ПриватБанк на підставі договору №1 від 17 липня 2006 року, відповідає вимогам ст. 245-247 ЦК України. Згідно п. 4 довіреності ОСОБА_5 уповноважений підписувати від імені ПриватБанку договори (угоди про забезпечення виконання зобовязань перед ПриватБанком, зокрема договори (угоди) застави, поруки , які укладається банком.

Доводи апеляційної скарги третьої особи ОСОБА_3 про те, що вона не надавала своєї згоди на передання спільного майна в заставу, є надуманими та не кореспондуються з матеріалами справи, де міститься надана ПриватБанком копія згоди, відповідно якої, 13 листопада 2007 року ОСОБА_3, як співвласник майна надала свою згоду на надання ОСОБА_2 будь якого майна, що належить їм на праві спільної власності з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за Кредитним договором № DN81 AR03110084 від 13 листопада 2007 р. та реалізацію майна у випадку невиконання Позичальником умов Кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є аналогічними заявленим ним позовним вимогам, тому колегія приходить до висновку про їх необґрунтованість.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційних скарг є надуманими нічим не обґрунтовані, тому висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 17 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_4 про визнання кредитного договору, договору застави рухомого майна, договору поруки недійсними, за позовом третьої особи яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_4 про визнання договору застави недійсним залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_6