Справа № 2/489/2411/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

6 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Позивачка вказувала на те, що 9 липня 2012 року близько 21.00 год. біля будинку, в якому вона мешкає, відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 спричинили їй легкі тілесні ушкодження у вигляді забою мяких тканин з синцем у лівій скроневій області, синця на обличчі, забою мяких тканин та синцем в області лівої кисті.

Посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідачів їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 грн., просила суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь 5000 грн. у її відшкодування.

В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов. Просила про його задоволення.

Відповідачі та їх представник проти позову заперечували. Відповідачі посилалися на те, що тілесних ушкоджень позивачці вони не завдавали. Просили в позові відмовити. Також відповідачка ОСОБА_3 вказувала про те, що сама позивачка постійно є ініціатором конфліктів і сварок між ними. Вона веде себе агресивно. Так, 9 липня 2012 року позивачка розпочала конфлікт та, навпаки, завдала їй тілесних ушкоджень. Внаслідок чого вона в цей день звернулася до правоохоронних органів та викликала працівників міліції щодо вжиття відповідних заходів до ОСОБА_1.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною другою ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ч. ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 р. № 6 вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, сукупність перелічених умов складає загальні підстави для покладення цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної (немайнової) шкоди. Вони є загальними, так як їх наявність необхідна у всіх випадках. Для виникнення зобов'язання по відшкодуванню моральної шкоди необхідна наявність наступних вимог: наявність самої моральної шкоди; протиправні дії особи, що заподіяла шкоду; причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи, що заподіяла шкоду та негативними наслідками; вини в заподіянні моральної шкоди.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Вимогами ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи сторони проживають в одному ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме позивачка ОСОБА_1 в квартирі №104, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі №108.

Між ними на протязі тривалого часу встановилися особисті неприязні стосунки.

9 липня 2012 року між сторонами виникла сварка, внаслідок якої відповідачка ОСОБА_3 звернулася до органів внутрішніх справ з заявою про заподіяння їй позивачкою тілесних ушкоджень. 10 липня 2012 року до Ленінського РВ ММУ УМВС України звернулася позивачка, в якій вона вказувала на те, що 09.07.2012 року у неї виник конфлікт з відповідачами та останні заподіяли їй тілесних ушкоджень.

Так, в своєму позові до суду про відшкодування моральної шкоди позивачка вказувала на те, що 9 липня 2012 року вона була побита відповідачами у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Проте, в своїй заяві до правоохоронних органів та в судовому засіданні при розгляді даної цивільної справи позивачка стверджувала, що отримала тілесні ушкодження під час конфлікту 09.07.2012 року з ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також матірю ОСОБА_3, які їй наносили тілесні ушкодження під час сварки.

До суду позивачка надала акт судово-медичного дослідження від 11.07.2012 року, з висновків якого вбачається, що зі слів позивачки 9 липня 2012 року біля 21.00 год. вона була побита двома чоловіками і двома жінками, внаслідок чого у позивачки виявлені тілесні ушкодження у вигляді забиття мяких тканин з синцем з лівої скроневої сторони, синця на обличчі, забиття мяких тканин з садном і синцем в області лівої кисті, які утворилися внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо в строк і при обставинах, вказаних ОСОБА_1 Ці тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

За заявами позивачки Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області були проведені перевірки зазначеного факту.

Внаслідок чого 11.10.2012 року відносно відповідачів було відмовлено в порушені кримінальної справи за відсутністю в їх діях складу злочину. Також в постанові зазначено про те, що факти, викладені в заяві ОСОБА_1, не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі докази щодо заподіяння саме відповідачами позивачці тілесних ушкоджень є суперечливими, а інших доказів які б їх усували та достовірно підтверджували протиправну поведінку відповідачів, причинний зв'язок з негативними наслідками такої поведінки, а також їх вину в заподіянні моральної шкоди позивачкою суду не надано.

За такого, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди з зазначених вище підстав задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська