АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/6367/15
Головуючий 1 інстанції - Цвіра Д.М.
Категорія: стягнення моральної шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретарів - Литвин О.Б., Гребенщикової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Полтавської області на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 липня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Полтавської області про стягнення моральної шкоди, -

встановила:

ОСОБА_1 у грудні 2014 року звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 986 580 гривень, завдану йому незаконними, тривалими діями прокуратури Полтавської області.

Посилався на те, що з вини відповідача 13 вересня 2010 року йому було незаконно заочно пред'явлено обвинувачення у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України. 17 вересня 2010 року він був незаконно затриманий на підставі постанови суду. З 17 вересня 2010 року по 21 липня 2011 року незаконно перебував під слідством, 71 день знаходився під вартою в СІЗО у зв'язку з обранням відносно нього такого запобіжного заходу. Незаконними діями та бездіяльністю прокуратури Полтавської області, які носили триваючий характер, йому було завдано глибокі моральні та фізичні страждання. 21 липня 2011 року кримінальна справа відносно нього була закрита за реабілітуючими обставинами, що є підставою для компенсації моральної шкоди незалежно від вини прокуратури Полтавської області.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 липня 2015 року позов задоволено. Суд стягнув на користь позивача з прокуратури Полтавської області моральну шкоду у розмірі 986 580 гривень, завдану внаслідок незаконних тривалих дій та бездіяльності по контролю за дотриманням невинного законних прав та свобод, що призвело до глибоких, тривалих моральних та фізичних страждань.

Ухвалою того ж суду від 23 липня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 липня 2015 року, а саме, у стягненні моральної шкоди з Державної казначейської служби України.

В апеляційній скарзі прокуратура Полтавської області, посилаючись на грубе порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування до спірних правовідносин норм права матеріального, просить рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У суді апеляційної інстанції представник прокуратури апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_1 проти задоволення скарги заперечував.

Відповідно до ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції та не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Матеріалами справи встановлено, що 13 вересня 2010 року старшим слідчим СУ ГУМВС України в Полтавській області було порушено відносно ОСОБА_1 та інших осіб кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 4ст. 190 КК України. Слідчим заочно прийнято рішення про притягнення позивача в якості обвинуваченого та оголошено його розшук.

21 липня 2011 року постановою слідчого СУ УМВС України в Полтавській області кримінальна справа відносно ОСОБА_1 була закрита у зв'язку з недоведеністю участі позивача ( п.2.ст.213, п.2 ст.6 КПК України) у скоєнні злочину, який зазначений в постанові про притягнення в якості обвинуваченого, а добути інші докази щодо причетності ОСОБА_1 до скоєння цих злочинів при розслідуванні кримінальної справи не представилось можливим. Цією ж постановою скасовано запобіжних захід, знято арешт з майна позивача.

З 17 вересня 2010 року по 21 липня 2011 року ОСОБА_1 перебував під слідством, 71 день знаходився під вартою в СІЗО у зв'язку з обранням відносно нього такого запобіжного заходу.

Задовольняючи позов та стягуючи моральну шкоду з прокуратури Полтавської області, суд першої інстанції виходив з доведеності факту незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності та факту заподіяння йому незаконними та неправомірними діями відповідача моральної шкоди.

Такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм права матеріального.

Так, згідно з ч.1 ст.11, ст.33 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підставу і предмет позову, а також суб'єктний склад осіб, що беруть участь у справі, визначає позивач.

Мотивуючи даний позов ОСОБА_1 послався на ст.56 Конституції України, ст.ст.1174,1167,1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та зазначав про умисне порушення відповідачем його конституційних прав, які виразилися у діях та бездіяльності посадових осіб органу державної влади, зокрема, прокурора відділу прокуратури Полтавської області Пластун С.В., чим позивачу було завдано важкі, тривалі моральні та психологічні страждання.

Статтею 56 Конституції України зазначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За змістом ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт та в інших випадках, встановлених законом.

За приписами ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Якщо кримінальне провадження закрито на підставі закону про амністію або акта про помилування, право на відшкодування шкоди не виникає. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Вказані норми права були предметом і підставою (обґрунтуванням) позову. В позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що завдана йому шкода підлягає відшкодування за рахунок держави в особі Державної казначейської служби України, у повному обсязі, незалежно від вини посадових осіб органу державної влади.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було законних підстав для стягнення моральної шкоди з прокуратури Полтавської області, оскільки норми права на які послався ОСОБА_1, визначаючи підстави позову, передбачають відшкодування такої шкоди державою, а Державна казначейська служба України до участі у справі залучена не була.

Слід зазначити, що матеріали справи свідчать, що первісно позов було пред'явлено до двох відповідачів - Державної казначейської служби України та Прокуратури Полтавської області.

04 лютого 2015 року позивач заявив клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем - прокуратурою Полтавської області. Журнальною ухвалою від 04 лютого 2015 року суд виключив з числа відповідачів Державну казначейську службу України (а.с.95,96) та продовжив розгляд справи за участю одного відповідача - прокуратури Полтавської області.

Ухвала суду від 04 лютого 2015 року позивачем не оскаржується, як і не оскаржується ухвалене у справі остаточне рішення від 08 липня 2015 року.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Прокуратури Полтавської області задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 08 липня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді