Справа №: 272/1107/15-ц
Провадження № 2/272/603/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Брагіна В.І.

при секретарі Ахановій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,суд, -

встановив :

Позивач звернулася до суду з позовом,в якому зазначив,що 16.01.2015 року померла його матір ОСОБА_2 Іванівна.Позивач є спадкоємцем першої черги. Інших спадкоємців не має.Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку по пров. Залізничний 7 в м. Андрушівка та 3 земельних ділянок площами 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по пров. Залізничний, 7 в м. Андрушівка та 0,0712 га для особистого селянського господарства по пров. Залізничний в м. Андрушівка і 0,2008 га для особистого селянського господарства по пров. Колгоспний в м. Андрушівка.Він звернувся до приватного нотаріуса Андрушівського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_3 і отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки (копії свідоцтв надаються). Щодо оформлення спадкових прав на житловий будинок нотаріус надав консультацію про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючі документи містять розбіжності в загальній та житловій площах будинку.Так,в правовстановлюючому документі договорі купівлі-продажу вказано що житловий будинок має загальну площу 35,7 кв.м., а при фактичному обмірі КП «Бердичівське МБТІ» вказано житлову площу 42,0 кв. м.,а загальна площа 96,8 кв.м.За таких обставин, у нього не має іншого шляху на оформлення спадкових прав ,як звернення до суду.На його думку така розбіжність сталась у звязку із технічною помилкою при оформленні договору купівлі продажу будинку в 1977 році щодо зазначення в договорі загальної площі будинку, а саме замість загальної площі будинку вказали житлову. Будинок з моменту купівлі в 1977 році фактично не змінився крім деяких технічних переобладнань, а основні характеристики будинку залишились. Так на момент набуття права власності в 1977 році спадкодавцем будинок складався із 3 кімнат, як і на сьогоднішній день. Крім того, технічна документація містить час побудови будинку 1959 рік. Отже, всі ці факти свідчать про те, що при реєстрації права власності і укладанні договору купівлі продажу здійснена технічна помилка, яку нажаль на сьогоднішній день виправити не має можливості. За таких обставин просив визнати за ним право власності на спадкове майно.

Позивач в судове засідання не зявився,направив на адресу суду заяву про розгляд справу в її відсутність,позов підтримала.

Відповідач в судове засідання не зявився,направив на адресу суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність,вказував,що позов визнають,проти задоволення не заперечують.

Дослідивши матеріали справи,суд встановив: 16.01.2015 року померла матір позивача ОСОБА_2 Іванівна.Позивач є спадкоємцем першої черги. Інших спадкоємців не має.Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку по пров. Залізничний 7 в м. Андрушівка та 3 земельних ділянок площами 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по пров. Залізничний, 7 в м. Андрушівка та 0,0712 га для особистого селянського господарства по пров. Залізничний в м. Андрушівка і 0,2008 га для особистого селянського господарства по пров. Колгоспний в м. Андрушівка.Він звернувся до приватного нотаріуса Андрушівського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_3 і отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки (копії свідоцтв надаються). Щодо оформлення спадкових прав на житловий будинок нотаріус надав консультацію про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючі документи містять розбіжності в загальній та житловій площах будинку.Так,в правовстановлюючому документі договорі купівлі-продажу вказано що житловий будинок має загальну площу 35,7 кв.м., а при фактичному обмірі КП «Бердичівське МБТІ» вказано житлову площу 42,0 кв. м.,а загальна площа 96,8 кв.м.За таких обставин, у нього не має іншого шляху на оформлення спадкових прав ,як звернення до суду.На його думку така розбіжність сталась у звязку із технічною помилкою при оформленні договору купівлі продажу будинку в 1977 році щодо зазначення в договорі загальної площі будинку, а саме замість загальної площі будинку вказали житлову. Будинок з моменту купівлі в 1977 році фактично не змінився крім деяких технічних переобладнань, а основні характеристики будинку залишились. Так на момент набуття права власності в 1977 році спадкодавцем будинок складався із 3 кімнат, як і на сьогоднішній день. Крім того, технічна документація містить час побудови будинку 1959 рік. Отже, всі ці факти свідчать про те, що при реєстрації права власності і укладанні договору купівлі продажу здійснена технічна помилка, яку нажаль на сьогоднішній день виправити не має можливості.

Зазначені обставини визнані відповідачами та вважаються судом доведеними в порядку ст.61 ЦПК України.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328,380,1216, 1220,1222,1269 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень », згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Згідно ст.1269 ЦК України,спадкоємець,який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори,вважається таким,що прийняв спадщину.

Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно.При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником нерухомого майна,яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень ».

Виходячи з викладеного суд задовольняє позов,визнає за позивачем право власності на житловий будинок по пров. Залізничний, 7 в м. Андрушівка Андрушівського району Житомирської області з надвірними спорудами, як на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_2, померлої 16.01.2015 року.

Відповідно до клопотання позивача понесені ним судові витрати при подачі позову суд на його користь з відповідача не стягує.

Керуючись ст.ст.328,380,1216,1220,1222,1269 ЦК України,ст.ст.120,125 ЗК України,ст.ст. 10, 11, 60,61, 209,212,214,215 ЦПК України,суд,-

вирішив :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,(РНОКПП НОМЕР_1),право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по пров.Залізничний 7 в м. Андрушівка Андрушівського району Житомирської області,як на спадщину за законом після смерті його матері - ОСОБА_2,померлої 16.01.2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_4