Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.,

суддів - Боднар О.В., Мацунича М.В.

при секретарі - Рогач О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ТзОВ «Туристична компанія «Еверест» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Туристична компанія «Еверест» про захист прав споживачів шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Туристичної компанії «Еверест» про захист прав споживачів шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи його тим що 02.07.2013 року між ТК «Еверест» та ОСОБА_1 укладено договір-доручення згідно умов якого ТК «Еверест» зобов'язалася провести оплату замовленого турпакету в банку та пред'явити підтверджуючі документи не пізніше одного робочого дня після отримання підтвердження від туроператора.

Згідно договору-доручення, позивач передав представнику ТК «Еверест» Кулич В. готівку в сумі 100(сто) євро, як завдаток за майбутні послуги, а остання прийняла згадану суму про що зробила відповідний запис на бланку договору-доручення, проставила свій підпис та відтиск печатки ТК «Еверест». 08.07.2013 року гр. ОСОБА_1 передав представнику «Еверест» Кулич В. готівку в сумі 570 Євро, як залишок суми за замовлений тур, про що зроблено відповідний запис в договорі-доручення.

Однак, договір про туристичне обслуговування із позивачем укладений не був з посиланням на тимчасові технічні проблеми з оргтехнікою, після усунення яких представник ТК «Еверест» зобов'язалася повідомити у телефонному режимі про можливість укладення та підписання договору на туристичне обслуговування.

Всупереч умовам вище зазначеного договору-доручення представником ТК «Еверест» Кулич В. не було представлено замовнику банківського підтвердження про оплату замовленого туру, як і не був укладений договір на туристичне обслуговування, а в телефонному режимі повідомлено про скасування сплаченого туру без зазначених причин.

Позивач просив стягнути з відповідача 6901 грн. відшкодування матеріальної шкоди, моральну шкоду в сумі 5000 грн. та 500 грн. витрат на правову допомогу.

В процесі розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та остаточно просив стягнути з відповідача на його користь 670 Євро у гривневому еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на день винесення рішення по справі, 5000 грн. моральної шкоди, та 500 грн. витрат на правову допомогу. Збільшення позовних вимог мотивовано зростанням курсу іноземної валюти.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24.04.2015 року уточнений позов задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ «ТК «Еверест» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у сумі 16260,90 грн., моральної шкоди 400 грн., судовий збір у сумі 229,40 грн.

ТзОВ «ТК «Еверест» оскаржив рішення в апеляційному порядку, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зокрема апелянт посилається на те що після укладення договору-доручення туроператором було здійснено ряд дій, а саме: направлено листи бронювання в готелі Словацької республіки, зроблено запити до Словацького консульства щодо оформлення шенген - віз. Однак Генеральним консульством Словацької республіки в м. Ужгород у видачі таких шенген-віз було відмовлено.

Заслухавши доповідача та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що туроператор порушив свої зобов'язання щодо надання туристичних послуг.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.07.2013 року між ТК «Еверест» та ОСОБА_1 укладено договір-доручення згідно умов якого ОСОБА_1 передав ТК «Еверест» 100 Євро, як завдаток в рахунок оплати замовленого турпакету. В подальшому, 08.07.2013 року ОСОБА_1 сплачено залишок суми за надання турпослуг в розмірі 570 Євро, про що зроблено відповідний запис на вказаному договорі-доручення (а.с.5).

З пояснень представника відповідача, вбачається що фактично ОСОБА_1 було зроблено замовлення туру для чотирьох осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

На виконання даного договору туроператором було здійснено бронювання в готелі «Дружба» для вищевказаних чотирьох осіб про що зроблено відповідні запити словацькому туроператору (а.с.37-39). Після чого ТК «Еверест» зробив запит до Генерального консульства Словацької республіки в м. Ужгород щодо оформлення віз стосовно чотирьох осіб (а.с.40).

Однак, з відповіді Генерального консульства Словацької республіки вбачається, що у видачі віз ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відмовлено у зв'язку з поданням фальшивого/виправленого закордонного паспорту (а.с.78-88).

Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів, щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно ст.20 Закону України «Про туризм» туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку турагенством ТК «Еверест» не надано туристичні послуги відповідно до замовлення саме з вини осіб в інтересах яких укладено договір. В зв'язку з наведеним відсутні підстави для відшкодування збитків (матеріальної шкоди) позивачу. Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною, а відтак також задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування всіх обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 20 ЗУ «Про туризм», ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ТзОВ «Туристична компанія «Еверест» - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 квітня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :