05.11.2015 Справа № 363/1809/14-ц
05 листопада 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
при секретарі Хом»як А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки від 12 вересня 2007 року, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,0849 га, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лютіж, масив «Північний».
Позичальник не виконує належним чином зобовязання за договором, не здійснює погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором.
Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні проти позову заперечила, надавши суду свої письмові заперечення та пояснила, що позивач не надав суду докази про те, що свідчать про існування боргу за кредитним договором у ОСОБА_2В, заявлений розмір заборгованості є недоведеним, а наявність лише розрахунку заборгованості не підтверджує безспірність вимог банку до позичальника. Крім того, зазначила, що пеня і штраф є одним видом цивільно-правої відповідальності , а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про порушення ст.61 Конституції України. Позивач не надав доказу відправлення письмової вимоги про усунення порушення на адресу відповідача, та доказів отримання (зворотне повідомлення про вручення) зазначеної вимоги, тому що саме з даної дати і відраховується тридцяти денний термін для звернення стягнення на предмет іпотеки. При зверненні до суду з даним позовом позивачем не визначено початкову ціну іпотеки для її подальшої реалізації, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.
Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 12 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 111/П/29/2007-840, відповідно якого відповідачу був наданий кредит у сумі 53 000,00 доларів США, строком до 11 вересня 2025 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі.
Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_2 кредит у розмірі 53 000,00 доларів США.
Відповідно до п. 4.3.2., 4.3.3. кредитного договору, позичальник зобовязався суворо дотримуватися положень цього договору, а також договору іпотеки, укладеного в забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. Сплачувати мінімально необхідні платежі у розмірі та порядку і строки, визначені в кредитному договорі.
Згідно п. 5.1. кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3. цього договору (до 10 числа поточного місяця), позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.
Згідно п. 5.2. кредитного договору, у разі порушення відповідачем вимог п.п. 4.3.3., 4.3.4. цього договору, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 % відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок.
Відповідно до п. 4.2.4. кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов»язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.3.3. цього договору, а також у випадку, невиконання умов, передбачених у п. 4.3.6. цього договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач виконав свої зобовязання по договору, надавши кредит, проте відповідач у відповідності до умов кредитного договору не повертає та не сплачує відсотки за користування кредитом у строки та у розмірах встановлені кредитним договором.
Внаслідок порушення виконання зобовязань станом на 26 березня 2014 року, заборгованість відповідача за кредитним договором складає 51 976,27 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ, складає 549 690,63 грн., яка складається з:
-заборгованості за кредитом 30 204,04 доларів США, що дорівнює 319 431,89 грн.;
-заборгованості за відсотками 14 528,68 доларів США, що дорівнює 153 652,41 грн.;
-пені 1 965,29 доларів США, що дорівнює 20 784,55 грн.;
-штрафу відповідно до п.5.2 5 278,26 доларів США, що дорівнює 55 821,79 грн.
Розрахунок суми боргу проведений відповідно до умов кредитного договору та сумнівів у суду не викликає. Обумовлений розрахунок заборгованості, відповідно до ст. 60 ЦПК України, відповідачем не спростовано.
В забезпечення усіх грошових зобовязань за кредитним договором № 111/П/29/2007-840 від 12 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2, 12 вересня 2007 року укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 310 та № 311, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,0849 га, кадастровий номер якої 32218852:01:05:304:0139, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район с. Лютіж, масив «Північний», цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку.
Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині, у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або якщо гарантії та запевнення, надані іпотекодержателю, не відповідають дійсності.
Відповідно до п. 4.5. Договору іпотеки, у разі невиконання ОСОБА_2 забезпеченого іпотекою зобовязання або його частини позивач має безумовне та безспірне право за рахунок предмета іпотеки одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, в тому числі але не виключно, всі платежі на користь іпотекодержателя, передбачені кредитним договором, а також нараховані штрафні санкції за порушення зобовязань за кредитним договором, витрати іпотекодержателя на адвокатів, аудиторів, експертів, оцінювачів, витрати понесені при звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації, в тому числі за здійснення виконавчого напису нотаріуса та будь-які інші витрати понесені іпотеко держателем у звязку з цим договором.
Згідно з ч.1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, та згідно ч. 1 ст. 577 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник, або третя особа (майновий поручитель).
Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч.1, 2 та 4 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення напредмет застави зберігається в первісному обсязі.
Крім того, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Так, відповідно до статті 35 вказаного Закону , у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку », у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
А також, виходить з того, що відповідно до змісту ч. 6 ст. 38 Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна
Що стосується вимоги щодо передачі на час реалізації предмета іпотеки права обладнання замками предмета іпотеки, яким є земельна ділянка, обладнання охоронними пристроями предмета іпотеки, суд вважає необґрунтованою, а необхідність та можливість вжиття таких заходів - не доведеними.
Посилання представника відповідача, що позивач одночасно просить стягнути пеню і штраф, що є порушенням ст.61 Конституції України є безпідставними, оскільки сторони безумовно та беззастережно погодили умову за якою відповідно до п. 5.2 кредитного договору, передбачено відповідальність позичальника у разі порушення вимог кредитного договору сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми Кредиту за кожен випадок.
Враховуючи викладене, при вирішені справи по суті позовних вимог суд не погоджується із доводами представника відповідача, викладених у письмових запереченнях та у поясненнях суду, вважає їх не обґрунтованими і такими , що не відповідають діючому законодавству виходячи із вищевикладених обставин справи і норм матеріального права.
Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином з відповідача по справі підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі по сплаті судового збору, а саме 3654 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 банк «Надра» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя О.І.Скарлат