УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Слободянюк С.В., Оніщука М.І.,

при секретарі: Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Каштан», про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 31.08.2013 приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Сітроен», д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині вул. Вишгородської в м. Києві зі сторони вул. Івашкевича в напрямку вул. Шевченка, займаючи ліву смугу, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, по якому переходила ОСОБА_3 Відповідачем було допущено порушення вимог п.1.5, 2.3, підпункту «б» та 18.1 ПДР, в результаті чого відповідач скоїв наїзд на пішохода.

Від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла під час лікування в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги.

Позивач є рідним братом померлої і проживає в Ізраїлі.

Зазначив, що для приїзду із-за кордону для поховання ОСОБА_3 були здійсненні значні витрати, крім того позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, внаслідок втрати близької людини.

Справа № 756/14970/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/79611528/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 20 076,51 грн., з яких: придбання окулярів в розмірі - 425 грн., оплата телекомунікаційних послуг в сумі 47,09 грн. та 132 грн., оплата житлово-комунальних послуг в розмірі 427,46 грн. та 2 100 грн., оплата послуг КМКБ СМЕ - 235, 30 грн., витрати на встановлення решіток на вікна в розмірі 3 300 грн., поповнення телефону на 50 грн., оплата послуг таксі на суму 26 грн., 55 грн., 279, 72 грн., 54 грн., здійснення валютно-обмінних операцій - 813 грн., 1624 грн., 814 грн., 4070 грн., 4070 грн., витрати на продукти на суму 123,33 грн., 204,50 грн., 34, 80 грн., 207, 63 грн., 109, 36 грн., 33,30 грн., 243, 80 грн., 204, 14 грн., витрати на страховку з 10.09.2013 по 24.09.2013 на двох осібу розмірі 393 грн. та 200 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Апелянт зазначив, що відповідачем спричинено непоправний біль втрати, скорботи, душевного переживання і трагічну смерть рідної людини, у зв'язку з чим у позивача загострилися хронічні хвороби, він втратив душевний спокій, погіршився загальний моральний стан.

Вказував, що саме позивач має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом не встановлено інших осіб, які б проживали із загиблою однією сім'єю.

Апелянт наголошував, що у апеляційній скарзі не заявляв вимогу про стягнення матеріальної шкоди, оскільки звернувся до ПАТ «СК «Каштан» із заявою про відшкодування збитків.

Враховуючи наведене, просив рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року змінити в частині відмови у стягненні моральної шкоди та ухвалити нове рішення, яким стягнути 200 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засідання відповідач та його представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити з огляду на її безпідставність.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 31.08.2013 приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Сітроен», д.н.з.НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині вул. Вишгородської в м. Києві зі сторони вул. Івашкевича в напрямку вул. Шевченка, займаючи ліву смугу, наближався до нерегульованого пішохідного переходу. В цей час по зазначеному переходу рухалася ОСОБА_3 Відповідач порушив вимоги п.1.5, 2.3, підпункту «б» та 18.1 ПДР, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_3 померла під час лікування в Київській міський клінічній лікарні швидкої медичної допомоги.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 09.07.2014 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням на 3 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки (а.с.9-13).

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

При з'ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Виходячи з норм ст. 1168 ЦК України, колегія суддів також надає оцінку тому факту, що ОСОБА_1 разом із померлою не проживав. Як встановлено судом та не заперечувалося позивачем, протягом останніх 16 років він постійно проживав в Ізраїлі.

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За умовами п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження завданої шкоди на заявлену суму, а також, що розмір заподіяних позивачу моральних збитків покриває наявний у відповідача поліс і з даною вимогою позивач не позбавлений права звернутися до страховика.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на те, що відповідно до полісу № АВ/3755120 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «СК «Каштан», яким передбачено ліміт відповідальності на одного потерпілого - 100 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну - 50 000,00 грн. (а.с. 28).

Згідно п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров"я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторони, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Слід зазначити, що як встановлено судом, ОСОБА_2 поніс витрати у зв'язку з лікуванням ОСОБА_3 в повному обсязі та надав матеріальну допомогу у зв'язку з її похованням.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_1 не надав до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, а відтак вони є безпідставними та необґрунтованими.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 312 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: С.В. Слободянюк

М.І. Оніщук