У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: суддів: Лесько А.О., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року, в с т а н о в и л а:У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 жовтня 2004 року позичила ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 500 тис. доларів США на придбання двохповерхової нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Передача грошових коштів підтверджується розпискою від 27 жовтня 2004 року. За умовами договору позики відповідач зобов'язався повернути борг у строк до 01 серпня 2005 року. У зв'язку з тим, що придбана відповідачем будівля вимагала негайної реконструкції, у рамках попередньої домовленості, відповідач додатково позичив у позивачки ще 3 млн. доларів США для проведення реконструкції цієї будівлі із строком повернення до 01 серпня 2005 року, про що була оформлена розписка від 04 листопада 2004 року. Після настання строку для повернення позичених коштів, відповідач не зміг повернути суму позики та 01 серпня 2005 року між нею та відповідачем було укладено договір відступного. Станом на 01 серпня 2005 року реконструкція нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, ще не була завершена, тому за умовами договору відступного з моменту підписання договору до позивачки переходить право власності на спірну будівлю. У 2008 році відповідач закінчив будівництво та отримав свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно. Одночасно з цим відповідач звернувся до позивачки із пропозицією відстрочити нотаріальне посвідчення договору відступного до 01 липня 2013 року у зв'язку з тим, що він планує здійснити повернення суми позики та за цей строк він зможе зібрати необхідну суму коштів. 25 квітня 2008 року між сторонами була підписана додаткова угода до договору відступного, якою було відстрочено нотаріальне посвідчення договору до 01 липня 2013 року. Однак, після настання зазначеної дати відповідач так і не виконав власні зобов'язання щодо повернення коштів, та більш того, ухиляється від нотаріального посвідчення договору відступного. У зв'язку з цим позивачка просила суд визнати дійсним правочин про припинення зобов'язання передаванням відступного - угоду про відступне від 01 серпня 2005 року, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю загальною площею 1 052,0 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги про порушення норм матеріального і процесуального права безпідставні. Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін. Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Судді: А.О. Лесько Д.Д. Луспеник С.Ф. Хопта