АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 757/4824/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Цокол Л.І.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9627/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів Прокопчук Н.О., Кирилюк Г.М.,

при секретарі Івановій А.А..

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Венчурні інвестиційні проекти» Кадькаленка АндріяСергійовича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Венчурні інвестиційні проекти» про стягнення процентів за користування грошовими коштами,

встановила:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року позов ОСОБА_3. до ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» про стягнення процентів за користування грошовими коштами,задоволено. Стягнуто з ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» на користь ОСОБА_3. проценти за користування коштами в розмірі 74 925,42 грн. , та судові витрати в розмірі 749,26грн.

У поданій апеляційній скарзі представник відповідача Кадькаленко А.С. просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт вказує, що з 05.12.2015 року на кошти відповідача було накладено арешт. Зобов'язання про сплаті коштів було виконано 30.01.2015 року. Таким чином, протягом зазначеного строку відповідач не мав можливості проводити жодної операції з використанням банківських рахунків, та, відповідно, не здійснював користування грошовими коштами. Отже, рішення про процентів за користування грошовими коштами неправомірне.. Окрім того, суд першої інстанції невірно застосував ст. 1048 ЦК України, яка встановлює нарахування процентів за відносинами позики.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 просила суд оскаржуване рішення залишити без змін.

Представники апелянта Кадькаленко А.С. та Мишастий А.О. повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 11.08.2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 1 205 544,49 грн. в порядку застосування наслідків недійсності правочину.

10.09.2014 року було відкрите виконавче провадження № 44671199 по виконанню виконавчого листа 369/2934/14-ц, виданого 08.09.2014 року Києво - Святошинським районним судом Київської області.

30.01.2015 року в порядку примусового виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 11.08.2014 року грошові кошти в рамках виконавчого провадження № 44671199 були сплачені в повному обсязі на рахунок УДКСУ у Печерському районі м. Києва.

Згідно з ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави вуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула або зберегла його у себе за рахунок іншої особи,

Відповідно до абз. 1 ч. 1 , ч. 2 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього кодексу).

Як слідує з матеріалів справи рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року визнано недійсним договори купівлі продажу цінних паперів укладених між ОСОБА_3 та ТОВ «Венчурні інвестиції» та застосовані наслідки недійсності правочину шляхом зобов'язання кожної із сторін повернути другій стороні все що вона одержала на виконання цих правочинів, тобто стягнення з відповідача на користь позивача 1 205 544,49 гривень.

Підставою для стягнення процентів за користування безпідставно набутого майна слугувало посилання суду на ч.1 ст. 1048 ЦК України у якій зазначено, що у разі не встановлення договором позики розміру процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Однак застосування судом першої інстанції ст.. 1048 ЦК України як норми матеріального права є невірним, оскільки між сторонами були укладені договори купівлі продажу цінних паперів, які в подальшому були визнані недійсними судом. Договору позики між сторонами укладено не було.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Позивачем не наведено укладеного між сторонами договору, закону або іншого акту цивільного законодавства згідно з яким боржник зобов'язаний сплатити проценти.

Таким чином районний суд невірно застосував норму матеріального права, що в порядку ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у позові.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Венчурні інвестиційні проекти» Кадькаленка Андрія Сергійовича задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Венчурні інвестиційні проекти» про стягнення процентів за користування грошовими коштамивідмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: