Справа № 667/4140/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2015 року м. Херсон
Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

Головуючого судді Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря: Собчук Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Приватного підприємства «Пластика-сервіс» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про визнання договору дійсним,
встановив:

Позивач, в особі директора Недялкова В.Г., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , яким просив визнати дійсним договір управління нерухомим майном від 14.01.2015 року, вирішивши також питання з приводу розподілення судових витрат.

Позовні вимоги мотивували тим, що14.01.2015 року між сторонами було укладено договір управління нерухомим майном, на виконання умов якого відповідач передав а позивач прийняв наступне нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 59,2 кв.м. , житловою площею 40,4 кв.м., із сараєм, туалетом, водопроводом, огорожею, що розташований за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці 648,00 кв.м.. Проте відповідачі ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору, через що позивач і просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 24.09.2015 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору було залучено ОСОБА_2 ..

У судовому засіданні ОСОБА_3 , як директор ПП «Пластика-сервіс» позовні вимоги повністю підтримав із викладених у позові підстав, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю Кравченко Д.В., який також є третьою особою без самостійних вимог на предмет спору як вигодонабувач за спірним договором, що не суперечить ч. 2 ст. 40 ЦПК України, позовні вимоги визнав у повному обсязі, зокрема в частині ухилення його довірителя від нотаріального посвідчення спірного договору, а також не заперечував з приводу їх задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх дослідженими по справі доказами приходжу до наступних висновків та відповідних ним правовідносин.
Так. судом встановлено, що за спірним договором від 14.01.2015 року укладеним між ПП «Пластика-сервіс» як «Управителем» та ОСОБА_1 як «Установником управління» в управління було передано житловий будинок загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., із сараєм, туалетом, водопроводом, огорожею, що розташований за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 648,0 кв.м. а також двокімнатна квартира АДРЕСА_2 . Вигодонабувачем за вказаним договором управління виступає ОСОБА_2 , залучений до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

Згідно договору дарування від 25.02.2005 року, зареєстрованого у ХДБТІ 06.03.2005 року, відповідач прийняв у власність квартиру АДРЕСА_3 , житловою площею 33,2 кв.м., загальною площею 55,6 кв.м..

Окрім того за договором купівлі-продажу від 18.04.2008 року, зареєстрованим у ХБТІ 21.04.2008 року, відповідач набув права власності на домоволодіння, що за адресою АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці площею 648,0 кв.м., яке складається з житлового будинку літ. «А» кам`яно-бутовий, житловою площею 40,4 кв.м., загальною площею 59,2 кв.м., із сараєм літ. «Б», водопроводом № 1, огорожею № 2,3,4. Земельна ділянка на якій розташоване вказане домоволодіння закріплена наказом директора РАДГОСПУ від 04.09.1970 року № 159. Разом із тим, дослідженням довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру з прав власності на нерухоме майно на вказане домоволодіння, встановлено, що станом на час прийняття судом рішення як і на час укладення спірного договору кадастровий номер згаданої земельній ділянці не присвоєно, тобто земельна ділянка не зареєстрована у встановленому чинним Законодавством, зокрема ЗУ «Про державний земельний кадастр», який діяв на час укладення спірного договору прядку. Також дослідженням вищезгаданої довідки судом встановлено наявність відомостей про заборону відчуження буд. АДРЕСА_1 відповідно до договорів іпотеки (іпотекодержатель ЗАТ КБ «Приватбанк» за договорами іпотеки від 25.10.2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).
Згідно ч. 1 ст. 1033 та ч. ч. 1, 2 ст. 1037 управителем може бути суб`єкт підприємницької діяльності. Управитель управляє майном відповідно до умов договору. Управитель може відчужувати майно, передане в управління, укладати щодо нього договір застави лише за згодою установника управління. Управитель має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на майно, передане в управління, відповідно до статті 396 цього Кодексу.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1031 ЦК України договір управління майном укладається в письмовій формі. Договір управління нерухомим майном підлягає нотаріальному посвідченню.
Статтею 55 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. У разі застави майбутнього майна або створення забезпечувального обтяження в майбутньому майні нотаріусу надаються документи, що підтверджують наявність прав на набуття такого майна у власність у майбутньому. При посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. В разі наявності заборони угода про відчуження майна, обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача.
Правові наслідки укладення спірного договору встановлено Законом, зокрема згідно ст. 1040 ЦК України звернення стягнення на майно, передане в управління, за вимогою кредитора установника управління не допускається, крім випадку визнання установника управління банкрутом або звернення стягнення за вимогою заставодержателя на майно, що є предметом договору застави. У разі визнання установника управління банкрутом договір управління цим майном припиняється і воно включається до ліквідаційної маси.
Таким чином, враховуючи встановлені наразі судом обставини, які є перешкодою для нотаріального посвідчення спірного договору, зокрема в частині оформлення у встановленому законом порядку права власності на нерухоме майно за таким договором, приходжу до переконання про відсутність законних підстав до задоволення позовних вимог, враховуючи відсутність встановлення судовим дотримання сторонами усіх істотних умов договору, як то передбачено ч. 2 ст. 220 ЦК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 80, 88, 212-215, 292-295 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
У задоволенні позовної заяви Приватного підприємства «Пластика-сервіс» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про визнання договору дійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.А. Скрипнік