Номер провадження: 22-ц/785/6251/15
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Гірняк Л.А., Кварталової А.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства культури України, третя особа виконуючий обов'язки директора Державного підприємства «Одеський державний цирк» Гайдамака Євген Володимирович про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА :

20.02.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким скасувати наказ Міністерства культури України № 88/0/17-15 від 05.02.2015 року «Про звільнення ОСОБА_2»; визнати його трудові відносини на посаді директора ДП «Одеський державний цирк» фактично триваючими та поновити його на займаній посаді.

Позивач обгрунтовував свої вимоги тим, що з лютого 2012 року він займав посаду директора Державного підприємства «Одеський державний цирк».

06.02.2015 року на підприємство надійшла факсограма наказу №88/0/17-15 від 05.02.2015 року про звільнення його з посади керівника Державного підприємства «Одеський державний цирк» у зв'язку із закінченням строку контракту.

Позивач вважає, що був порушений порядок вивільнення працівника за ініціативи власника або уповноваженого органу, передбачений ст. 40, 47, 49-2, 116 КЗпП України, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Міністерства культури України у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Третя особа - виконуючий обов'язки директора Державного підприємства «Одеський державний цирк» Гайдамака Є.В. у судове засідання не з'явився.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулось відповідно до положень чинного законодавства.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08 лютого 2012 року на підставі наказу Міністерства культури України № 105/0/17-12 позивача ОСОБА_2 було призначено на посаду директора Державного підприємства «Одеський державний цирк».

08 лютого 2012 року між Міністерством культури України та ОСОБА_2 було укладено трудовий контракт № 512, відповідно до якого останній призначається на посаду директора Державного підприємства «Одеський державний цирк» терміном на 3 (три) роки з 08 лютого 2012 року по 07 лютого 2015 року.

Пунктом 5.2.1 контракту передбачено, що його дія припиняється після закінчення строку дії контракту. Пролонгація дії трудових відносин зазначеним контрактом передбачена не була.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

25.11.2014 року у зв'язку із тим, що наближався термін закінчення дії контракту, Міністерство адресувало позивачу лист № 848/0/42-14, яким попередило про цю подію та просило надати інформацію у формі звіту щодо підсумків роботи за пунктами 2.1.1-2.2.21 розділу 2 «Обов'язки та права сторін» зазначеного контракту.

28.01.2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Міністра культури України ОСОБА_5 з проханням укласти з ним контракт на новий термін.

Наказом Міністерства культури України від 05.02.2015 року № 88/0/17-15 ОСОБА_2 07 лютого 2015 року було звільнено з посади директора Державного підприємства «Одеський державний цирк», згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

06 лютого 2015 року позивачу було направлено лист № 57/8/42-15 з проханням терміново з'явитись до відділу кадрової роботи та державної служби Мінкультури для отримання своєї трудової книжки.

Однак, 06 лютого та 09 лютого позивач до Міністерства не з'явився, про що були складені відповідні акти.

10 лютого 2015 року факсимільним зв'язком на номер цирку було направлено лист Міністерства № 62/8/42-15 щодо здійснення розрахунків з ОСОБА_2 та надання копії внутрішнього наказу ДП «Одеський держаний цирк» щодо його звільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати копію наказу про звільнення з роботи у день звільнення працівника існує лише у разі звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. В інших випадках звільнення, копія наказу надається на вимогу працівника.

11 лютого 2015 року наказом Міністерства культури України № 105/0/17-15 було призначено Гайдамаку Євгена Володимировича виконуючим обов'язки директора Державного підприємства «Одеський державний цирк» з 11 лютого 2015 року до призначення керівника підприємства, з посадовим окладом згідно штатного розпису.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2

Посилання позивача на те, що звільнення відбулось незаконно, так як з 06 лютого 2015 року він знаходився на лікарняному, що підтверджено листком непрацездатності Серії АГЕ № 506806 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються вимогами ст.40 ч.3 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що звільнення позивача відбулось з порушенням наказу Міністерства культури і туризму України від 03.05.2006року « Про процедуру звільнення керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства культури і туризму України» колегія суддів не приймає до уваги, оскільки даний наказ був визнаний, таким що втратив чинність відповідно до наказу Міністерства культури України від 30.04.2013року № 276/1/17-3.

Доводи апеляційної скарги про те, що з позивачем не було проведено розрахунку спростовуються матеріалами справи.

За статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Згідно пунктами 7.2, 7.3, 7.4 статуту цирку, затвердженого наказом Міністерства від 31.05.2012року № 554, керівництво діяльністю цирку здійснює директор; директор самостійно вирішує питання діяльності цирку, за винятком тих, що віднесені цим статутом до компетенції органу управління майном ; саме директор розпоряджається коштами та майном цирку, несе відповідальність за дотримання трудового законодавства, за організацією бухгалтерського обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993року № 203 « Про застосування контрактної форми трудового договору з керівниками підприємства, що є у державній власності» встановлено, що оплата праці керівника підприємства проводиться за рахунок коштів підприємства, що спрямовуються на оплату праці, і встановлюються у прямій залежності від результатів виробничо- господарської діяльності підприємства.

Також відповідно до контракту керівник зобов;язується своєчасно виплачувати заробітну плату працівникам підприємства, тобто цирку ( пункт 2.1.8), тобто позивач як директор повинен був самому собі забезпечити своєчасне проведення виплати заробітної плати та всіх належних сум при звільненні.

Відповідно до п.3.4 статуту Держава та орган управління ( Міністерство) не несуть відповідальності за зобов;язаннями цирку; позивач не є працівником центрального апарату Міністерства і заробітну плату в центральному апараті Міністерства не отримував.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішенння справи.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Л.І. Доценко

Судді Л.А. Гірняк

А.М. Кварталова