У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Буцяка З.І.

секретар судового засідання : Коробчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 23 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 23 вересня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» про стягнення заборгованості.

В поданій на ухвалу апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказує на її незаконність, оскільки ухвала постановлена з порушенням правил підсудності. Зазначає, що договір поруки між юридичними особами є видом забезпечення зобов'язань та регулюються господарським законодавством, а тому спір повинен розглядатися в порядку господарського судочинства. Вказує, що судом при відкритті провадження залишено поза увагою питання сплати судового збору позивачем при поданні позовної заяви.

Просить ухвалу скасувати та винести нову ухвалу про залишення позову Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 без руху з підстав несплати судового збору, а позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» повернути відповідачу.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суди мають виходити з того, що критеріями відмежування цивільних справ від інших є, по перше наявність у них спору про право цивільне, по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією із сторін у спорі є, як правило фізична особа).

Відповідно до п. 22 вказаної постанови за правилами цивільного судочинства розглядуються спори щодо договорів та інших правочинів, укладених відповідно до норм ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15 - 16, ч. 2 ст. 118 ЦПК України при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.

Вказаною постановою визначено, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з ч.1 ст. 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами наявний спір, який виник з кредитних правовідносин в яких ОСОБА_1 виступає як позичальник кредитних коштів згідно договору №3602/0301/1/11 від 11 липня 2011 року, а ТзОВ «Лотівка Еліт» виступає поручителем згідно договору поруки №3602/Р03/0351/1/14 від 31 січня 2014 року. При вирішенні даного спору існує необхідність визначення суми заборгованості, способу виконання зобов'язання, а тому позовні вимоги до вказаних відповідачів є взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Разом з тим, абз. 3 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ЦПК України передбачено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

З матеріалів справи вбачається, що місцем проживання відповідача є вул. Незалежності, 60 с. Шлях Острозького району Рівненської області, що підтверджено відомостями Осторозького районного сектору УДМС України в Рівненській області від 04 вересня 2015 року (а. с. 42).

Оскільки, відповідачами у даній справі та солідарними боржниками за кредитним договором виступає ОСОБА_1 (фізична особа), а за договором поруки - ТОВ «Лотівка Еліт», то позивач наділений правом вибору суду за альтернативною територіальною підсудністю. Позивачем обрано Острозький районний суд районний суд Рівненської області законно та обґрунтовано.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою питання сплати судового збору, оскільки такі доводи не впливають на підстави відкриття провадження у справі так як суд має право під час ухвалення судового рішення визначити суму судового збору, яка підлягає до стягненню.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала інстанції є законною і скасуванню не підлягає, а апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки судом правильно визначена підсудність спірних правовідносин.

У зв'язку наведеним оскаржувана ухвала суду першої

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія судді

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: