Ухвала

23 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Амеліна В.І., Євграфової Є.П.,

Іваненко Ю.Г., Остапчука Д.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 21 листопада 2006 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 4 січня 1994 року з ОСОБА_4 на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 1999 року відповідач виплачував аліменти нерегулярно, внаслідок чого станом на 1 січня 2006 року виникла заборгованість у розмірі 7 546 грн. Посилаючись на зазначене, просила суд стягнути з відповідача на її корить пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 15 442 грн 16 коп.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 3 квітня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23 травня 2006 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) у розмірі 141 грн 58 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Верховного Суду України від 21 листопада 2006 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 3 квітня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 травня 2006 року відмовлено.

У січні 2015 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Верховного Суду України від 21 листопада 2006 року, в обґрунтування якої заявник посилається на рішення Європейського суду з прав людини від 3 липня 2014 року, ухваленого у справі за її заявою проти України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_3 долучила до заяви стислий виклад рішення Європейського Суду з прав людини від 3 липня 2014 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Так, рішенням Європейського Суду з прав людини встановлено порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з несправедливістю обох проваджень у справі заявниці.

Таким чином, наведені заявником доводи, а саме прийняття рішення Європейським Судом з прав людини 3 липня 2014 року, є підставою для перегляду судових рішень.

Перевіривши заяву та додані до неї матеріали, колегія суддів вважає, що справа підлягає допуску до провадження Верховного Суду України в порядку, встановленому главою 3 розділу 5 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного Суду України справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Ухвалу про допуск справи до провадження разом із заявою про перегляд судового рішення та доданими до неї документами надіслати до Верховного Суду України, а копію ухвали разом із копією заяви - особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. КолодійчукГоловуючий
Судді:В.І. Амелін Є.П. Євграфова Ю.Г. Іваненко Д.О. ОстапчукСудді:В.І. Амелін