УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

30 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Ситнік О.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 13 липня 2011 року неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи автомобілем марки Москвич, скоїв ДТП, у результаті якої його автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

ОСОБА_4, яка є опікуном неповнолітнього винуватця ДТП та неналежно виконувала свої обов'язки опікуна, зобов'язалася за власні кошти залученими силами відремонтувати його автомобіль протягом 5 днів. Проте повернула цей автомобіль більше ніж через 3 місяці, протягом яких він перебував на вулиці у розібраному стані, унаслідок чого до кузова потрапляла дощова вода, яка спричинила корозію металу днища. Крім того, ремонт автомобіля було зроблено неякісно, пошкоджено скло та розряджено акумулятор.

Посилаючись на те, що він був змушений провести ремонтні роботи автомобіля за власні кошти, а діями відповідачів йому завдано моральних страждань, ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_5 16 445 грн 65 коп. на усунення наслідків ДТП та «псевдоремонту», вартість комп'ютерної діагностики геометрії кузова автомобіля у розмірі 300 грн, вартість експертизи з відновлення автомобіля у розмірі 400 грн, вартість державного номерного знака в розмірі 250 грн та моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн, завдану порушенням звичайного способу життя, а також стягнути з ОСОБА_4 як власника автомобіля, що допустив до керування неповнолітнього, моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн. завдану корупційними діями чиновників та порушенням прав позивача.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2015 року зазначене судове рішення скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 вартість майнової шкоди у зв'язку з пошкодженням автомобіля у сумі 16 445 грн 65 коп., витрати, пов'язані з комп'ютерною діагностикою геометрії кузова автомобіля у сумі 300 грн, витрати, пов'язані із виготовленням державного номерного знака в сумі 250 грн, витрати за проведення експертизи у сумі 400 грн, всього 17 395 грн 65 коп. та на відшкодування моральної шкоди 1 тис. грн.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_4 просять рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив із того що позивач не довів розміру завданих ОСОБА_5 збитків та факту завдання йому моральних страждань, а ОСОБА_4 не є належним відповідачем та не може відповідати за шкоду, завдану ОСОБА_5

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, стягуючи із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 вартість майнової шкоди з підстав, визначених ч. 2 ст. 1166 ЦК України, ч. 1 ст. 1179 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України та моральну шкоду з підстав, визначених ст. ст. 23, 1167 ЦК України, виходив із того, що на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення матеріальних збитків із ОСОБА_5 позивачем наданий висновок про оцінку автомобіля ВАЗ 21043 від 08 липня 2013 року № 41/13, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди складає 16 445 грн 65 коп. (а. с. 20-36), тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5

Визначаючи розмір на відшкодування моральної шкоди, апеляційний вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 1 тис. грн. з огляду на те, що предметом позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 є відшкодування моральної шкоди, завданої йому діями її підопічного, які є наслідком неналежного виховання, що підтверджено постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2011 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за невиконання своїх зобов'язань з виховання ОСОБА_5

Однак з висновками апеляційного суду не можна погодитись, оскільки суд їх дійшов із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст рішення апеляційного суду передбачено в ст. 316 ЦПК України, в якому, зокрема, зазначаються мотиви зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені апеляційним судом, і визначені відповідно до них правовідносини; чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Виходячи з положень зазначених процесуальних норм та норм ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України ухвалене апеляційним судом рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд повинен вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 214 ЦПК України).

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Як встановлено судом, 13 липня 2011 року біля будинку № 43 по вул. Зеленогірській у м. Запоріжжі стояв автомобіль «ВАЗ 21043», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позивачу на праві власності. На вказаний автомобіль неповнолітній ОСОБА_5 у віці на той час 14 років скоїв наїзд на автомобілі «Москвич».

Указаний факт підтверджений матеріалами адміністративної справи, фотознімками, наданими позивачем з місця ДТП, та не спростовується відповідачем.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Задовольняючи позов частково, апеляційний суд наведеного в повній мірі не врахував, не звернув уваги на те, що, обґрунтовуючи позов, ОСОБА_6 посилався на те, що завдана йому майнова шкода є результатом ДТП та подальшого неякісного ремонту автомобіля, вказуючи при цьому, що ОСОБА_4 зразу після вказаної ДТП запропонувала відремонтувати пошкоджений автомобіль позивача у свого знайомого ОСОБА_7, в результаті того, що ремонт останнім відбувався під відкритим небом біля 90 днів, автомобіль позивача зазнав додаткових пошкоджень.

При цьому на підтвердження позовних вимог щодо стягнення з неповнолітнього ОСОБА_5 матеріальної шкоди позивач надав звіт автотоварознавця від 08 липня 2013 року № 41/13, тобто складений ТОВ «Автогазпромсервіс» через 2 роки після вказаної ДТП.

Відповідно до вказаного звіту метою оцінки є визначення вартості матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_1, в результаті його неякісного відновлення (а. с. 20). Визначений у звіті розмір шкоди відповідає меті оцінки.

З наведеного вбачається, що між позивачем та відповідачами відбулась домовленість про відшкодування завданої внаслідок ДТП майну позивача шкоди в натурі, а саме: шляхом полагодження автомобіля.

Між тим, приймаючи до уваги на підтвердження позовних вимог звіт автотоварознавця від 08 липня 2013 року № 41/13, апеляційний суд не звернув уваги на те, що такий не містить інформації про розмір шкоди, що завдана автомобілю позивача саме внаслідок ДТП, не містить даних щодо стану та цінності автомобіля до ДТП, переліку завданих внаслідок ДТП пошкоджень та складений саме щодо стану автомобіля після полагодження відповідачами; не встановив причинного зв'язку між визначеною зазначеним звітом шкодою та вчиненою ОСОБА_5 ДТП як єдиною можливою підставою для деліктної відповідальності та дійшов передчасних висновків про наявність підстав для відшкодування майнової шкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення із ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 1 тис. грн з огляду на те, що предметом позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 є відшкодування моральної шкоди, завданої йому діями її підопічного, які є наслідком неналежного виховання, апеляційний суд не звернув уваги на те, що з таких підстав вимоги про відшкодування моральної шкоди не заявлялись, а звертаючись до суду, позивач указував на те, що наслідком дій відповідачки його було втягнуто в масштабну боротьбу із свавіллям чиновників проти його прав людини і громадянина; не врахував, що за твердженням позивача його психіку пригнічували саме «бєспрєдєльщики», зокрема інспектор ДАІ, працівники обласного ДАІ, дільничний інспектор, прокуратура г. Запоріжжя, автотоварознавець, завідуючий комп'ютерною діагностикою та в якому причинно-наслідковому зв'язку за таких обставин знаходяться дії ОСОБА_8 не зазначив.

Оскільки допущені апеляційним судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

О.М. Ситнік

О.В. Попович