АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2387/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

представника позивача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на заочне рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2014 року по справі за позовом КС «Добросвіт» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

КС «Добросвіт» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.06.2008 р. між позивачем та ОСОБА_8 було укладено договір кредиту, відповідно до якого КС «Добросвіт» надав ОСОБА_8 кредит в розмірі 10 000 грн. строком на 24 місяці під 42% річних на умовах щомісячної сплати відсотків за користування кредитом та суми кредиту в розмірах і за графіком. Термін остаточного погашення кредиту не пізніше 24.06.2010 р.

В якості забезпечення виконання зобовязання між позикодавцем та ОСОБА_8, КС «Добросвіт» з відповідачами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 24 червня 2008 року було укладено договори поруки.

Так як ОСОБА_8 свої зобовязання за договором кредиту не виконував належним чином, то в жовтні 2009 року КС «Добросвіт» звернулась до суду з позовом до боржника ОСОБА_8 та поручителів ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості. Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 16 березня 2010 року позовні вимоги КС «Добросвіт» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 солідарно заборгованість за кредитним договором, що виникла станом на 15.10.2009 року в сумі 12488,51 гривни.

ОСОБА_8 і надалі зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував. Заборгованість відповідача по відсотках за користування кредитними коштами непогашена та за період з 15.10.2009 р. по 03.09.2014 р. становить 48 306,08 грн.

КС «Добросвіт» просила суд стягнути з відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 солідарно на користь КС «Добросвіт» відсотки за користування кредитними коштами за період з 15.10.2009 р. по 03.09.2014 р. в сумі 48 306,08 грн.

Заочним рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2014 року позов КС «Добросвіт» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь КС «Добросвіт» відсотки за користування кредитними коштами за період з 15.10.2009 року по 03.09.2014 року в сумі 48306,08 гривни. Вирішено питання про судовий збір.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, та просить скасувати заочне рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги КС «Добросвіт» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність.

Проте колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 24.06.2008 р. між КС «Добросвіт» та ОСОБА_8 було укладено договір кредиту, відповідно до якого КС «Добросвіт» надав ОСОБА_8 кредит в розмірі 10 000 грн. строком на 24 місяці під 42% річних. Термін остаточного погашення кредиту визначений в пункті 1.1 кредитного договору не пізніше 24.06.2010 року. Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 24 червня 2010 року. В разі, якщо із настанням цієї дати зобовязання позичальника щодо сплати кредиту або відсотків залишаються невиконаними, дія цього договору автоматично продовжується на два роки і на тих же умовах. В якості забезпечення зобовязання між позикодавцем та ОСОБА_8, КС «Добросвіт» з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було укладено договори поруки.

ОСОБА_8 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, тому в жовтні 2009 року КС «Добросвіт» звернулась до суду з позовом про стягнення з боржника та поручителів заборгованості за кредитним договором. Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 16 березня 2010 року стягнуто солідарно з відповідачів на користь КС «Добросвіт» заборгованість за кредитним договором в сумі 12488,51 грн., яка утворилась станом на 15 жовтня 2009 року. Зазначене рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання. Рішення суду від 16 березня 2010 року не виконано до поточного часу.

Однак і після ухвалення судового рішення, ОСОБА_8 не виконав судового рішення, користується отриманими кредитними коштами та не сплачує проценти за їх користуванням. Заборгованість ОСОБА_8 по відсотках за користування кредитними коштами непогашена та за період з 15.10.2009 року по 03.09.2014 року становить 48306,08 гривни.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються до дня повернення позики.

Дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за користування кредитом станом на 15.10.2009 року не припинило кредитні правовідносини між сторонами, так як сам кредитний договір не був припинений.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність стягнути заборгованість ОСОБА_8 по відсотках за користування кредитними коштами за період з 15.10.2009 року по 03.09.2014 року.

Судом апеляційної інстанції перевірено правильність розрахунків позивача заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами та перевірено доводи адвоката апелянта про те, чи враховані сплачені ОСОБА_8 кошти. Так, кошти сплачені до 15.10.2009 року на рахунок КС «Добросвіт» були враховані при визначенні відсотків за користування кредитними коштами до подачі судового рішення в 2009 році. Після ухвалення судового рішення ОСОБА_8 сплачував кошти до ДВС, тому вони були враховані при визначенні відсотків за користування кредитними коштами лише після надходження їх з ДВС до КС «Добросвіт».

Що стосується заяви ОСОБА_8 про застосування строків позовної давності, то колегія суддів приходить до висновку, що звертаючись до суду 03.09.2014 року позивач не пропустив трирічний строк позовної давності, так як відповідно до пункту 8.1 кредитного договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 24 червня 2010 року, а в разі, якщо із настанням цієї дати зобовязання позичальника щодо сплати кредиту або відсотків залишаються невиконаними, дія цього договору автоматично продовжується на два роки і на тих же умовах, тобто до 24 червня 2012 року.

Відсотки за користування кредитними коштами не є неустойкою, а тому їх розмір не підлягає до зменшення відповідно до ст. 551 ЦК України.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Відповідно до пункту 5.6 договорів поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. В разі, якщо забезпечене порукою зобовязання невиконано або виконано неналежним чином, порука за цим договором припиняється якщо кредитор протягом двох років від дня спливу строку кредитування боржника не предявить вимоги до поручителя.

У справі, яка переглядається, колегія судів дійшла висновку про те, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, пункту 8.1 кредитного договору та пункту 5.6 договорів поруки, зобовязання поручителів по даному кредитному договору припинилась 24 червня 2014 року, а до суду позивач звернувся лише 03.09.2014 року.

Судом першої інстанції було неповно зясовано обставини справи, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та безпідставного притягнення поручителів до солідарної відповідальності з боржником, за припиненими договорами поруки.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до зміни. Інші доводи апеляційної скарги також перевірені судом апеляційної інстанції та визнані безпідставними.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на заочне рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2014 року задовольнити частково.

Заочне рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2014 року змінити, скасувати його в частині солідарного стягнення з ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь кредитної спілки «Добросвіт» заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами в розмірі 48 306,08 грн.

В задоволенні позовних вимог кредитної спілки «Добросвіт» до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості - відмовити.

В решті заочне рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 03 листопад 2014 року залишити без змін .

Рішення набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :