Номер провадження: 22-ц/785/7667/15
Головуючий у першій інстанції Матяш Т. Л.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Суворова В.О.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 березня 2013 року у справі за поданням Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИЛА:

15.02.2013 року Відділ ДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області звернулись до суду із зазначеним поданням, по якому просили тимчасове обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обгрунтовуючи доводи подання, заявник посилався на те, що на виконанні у ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області знаходиться виконавчий лист № 2-534, виданий 21.03.2011 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «СоцКом Банк» боргу в сумі 290982,79 грн. В добровільному порядку рішення суду боржник не виконує.

Представник ВДВС Б.-Дністровського МУЮ Одеської області до суду не з'явився, у поданні зазначив, що просить подання розглянути без участі державного виконавця.

Ухвалою Б.-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.03.2013 року задоволено подання, тимчасово обмежено виїзд за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до погашення заборгованості у розмірі 290982,79 грн.

11.08.2015 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду, по якій просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання ДВС, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом були встановлені наступні фактичні обставини по справі.

На виконанні у ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області знаходиться виконавчий лист № 2-534, виданий 21.03.2011 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «СоцКом Банк» боргу в сумі 290982,79 грн.

16.01.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Районний суд, постановляючи оскаржену ухвалу, виходив з того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань за виконавчим документом, що значно ускладнює виконання рішення суду та грубо порушує законні вимоги стягувача.

Колегія суддів з вказаним висновком не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішення, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межи України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов'язань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України.

За поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби, судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Колегія суддів звертає увагу, що надані до подання письмові документи не містять взагалі інформації про стан виконання рішень боржником.

Крім того, суд першої інстанції розглянув подання державного виконавця у порушення вимог ст. 88 Закону України «Про виконавче провадження», не витребувавши для огляду матеріалів виконавчого провадження, а лише обмежився матеріалами подання, та за результатами розгляду постановив ухвалу про задоволення подання.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що районним судом не було встановлено в чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішень суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала районного суду підлягає скасуванню, з постановленням у справі нової ухвали про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження громадянину України - боржнику у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п.2, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 березня 2013 року - скасувати.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

04.11.2015 року м. Одеса