АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/3606/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1280/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

при секретарі : Гриньовій А.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/3606/15-ц за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 8 травня 2015 року по справі за позовом управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

УПФ України в м.Хмельницькому, звертаючись до суду з позовом, вказувало, що відповідач звернувся до фонду з заявою про призначення пенсії. З 30 січня 2009 року УПФ України в м.Хмельницькому ОСОБА_2 було призначено пенсію за вислугу років. При цьому в заяві відповідач зобов'язався повідомляти фонд про всі зміни, які викликають зміну розміру виплачуваної пенсії. Однак, в результаті звірки, проведеної з Державним реєстром застрахованих осіб було виявлено, що відповідач у період з 1 січня 2009 року по 30 вересня 2009 року працював на посадах, робота на яких дає право на отримання пенсії за вислугу років. Тобто, відповідач неправомірно отримував у відділі Пенсійного фонду пенсію за вислугу років. В результаті неповідомлення про працевлаштування, фондом було безпідставно виплачено ОСОБА_2 34288 грн. 42 коп. пенсії за вислугу років. Після виявлення вказаної переплати, з метою добровільного повернення коштів, 11 грудня 2013 року відповідачу було надіслано повідомлення про повернення коштів. Однак, кошти не були повернуті. Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницький 34288 грн. 42 коп. завданої матеріальної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 8 травня 2015 року в завдовленні вказаного позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України у м. Хмельницькому просить скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального права. Вказує, що при вирішенні спору, прийшов до помилкового висновку про пропуск строку позовної давності, оскільки, вважає, що строк необхідно обчислювати з серпня 2013 року, тобто, з дня отримання управлінням повідомлення ЗАТ "МААК "УРГА" про роботу відповідача у товаристві. Також вважає, що суд дав невірну оцінку положенням чинного законодавства. Зокрема, суд не взяв до уваги положення ст. 50 Закону _______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 провадження № 22-ц/792/1280/15

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 59

України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Також, на думку апелянта, суд не взяв до уваги положення Цивільного кодексу України щодо заподіяння шкоди та обов'язку її відшкодування. Крім того, в апеляційній скарзі апелянт вказує на підставність звернення із вказаним позовом саме в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 30 січня 2009 року знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому та з 30 січня 2009 року по 30 вересня 2010 року отримував пенсію за вислугу років за роботу льотного складу авіації відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення ".

За вказаний період з 30 січня 2009 року по 30 вересня 2010 року ОСОБА_2 отримав пенсію за вислугу років 34288 грн. 42 коп.

В той же час після звільнення з роботи і призначення пенсії ОСОБА_2 з січня 2009 року був прийнятий на роботу за трудовим договором на посаду бортінженера ТОВ «Авіакомпанія Авіаекспрес», в якій працював до лютого 2010 року та отримував заробітну плату.

З 21 травня 2010 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу на посаду інженера бортового в льотний склад ЗАТ «Міжнародна акціонерна компанія «Урга», де і продовжує працювати.

Рішенням начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому від 17 вересня 2010 року у звязку з працевлаштуванням ОСОБА_2 на посади, які дають право на призначення пенсії за вислугу років на підставі ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообовязкове пенсійне забезпечення" припинено виплату ОСОБА_2, пенсії за вислугу років.

Згідно ст. ст. 51, 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Право на пенсію за вислугу років мають певні категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті при визначених Законом умовах.

В силу вимог ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, наступного за днем ??звільнення з роботи.

Відповідно до ст. 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсіонери зобов'язані повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Аналіз зазначених норм, а також інших положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" дає підстави для висновку про те, що призначення та виплата пенсії за вислугу років можливі виключно за умови залишення особою роботи, що дає право на таку пенсію. Тому, подальше працевлаштування на відповідних посадах пенсіонера, який отримує таку пенсію, тягне припинення виплати пенсії за вислугу років.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач після призначення йому пенсії за вислугу років працевлаштувався на посади льотної служби, які дають право на цей вид пенсії. Отримував одночасно пенсію за вислугу років та заробітну плату. А отже виплата пенсії з моменту працевлаштування мала бути припинена.

В силу вимог Закону відповідач зобовязаний був повідомити управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про те, що він прийнятий на роботу на посаду, яка дає право на пенсію за вислугу років для припинення виплати пенсії, однак цього на зробив.

Стаття 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду або в судовому порядку.

З врахуванням викладеного суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що факт ненадання відповідачем інформації Управлінню Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому суперечить нормам чинного законодавства і такі дії слід розцінювати як зловживання з боку відповідача, що призвели до безпідставної виплати йому пенсії в період 2009-2010 років.

Однак, разом з тим під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 подав до суду заяву про застосування при вирішення даної цивільної справи строків позовної давності та відмову в позові з цих підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Як видно з матеріалів справи, рішенням начальника управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому від 17 вересня 2010 року у звязку з працевлаштуванням ОСОБА_2 на посади, які дають право на призначення пенсії за вислугу років припинено виплату відповідачу пенсії за вислугу років.

Крім того, з наявної в справі форми ОК 5 індивідуальні відомості про застраховану особу за 2009 рік вбачається, що в період - 2009 року ОСОБА_2, сплачував страхові внески з заробітної плати в Пенсійний фонд, працюючи в ТОВ «Авіакомпанія Авіаекспрес».

Тобто, саме з 17 вересня 2010 року позивачу достеменно було відомо про зарахування відповідача після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії та відповідно про неправомірність отримання ОСОБА_2 пенсії в період з 30 січня 2009 року 1 вересня 2010 року у зазначеній в позові сумі, що підтверджується рішенням начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому від 17 вересня 2010 року.

З позовом до адміністративного суду позивач звернувся 3 березня 2014 року, а з позовом до Хмельницького міськрайонного суду з тих же підстав 19 лютого 2015 року, тобто в строк понад три року після спливу строків позовної давності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно відмовив в позові за спливом строків позовної давності звернення до суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 267 Цивільного кодекс України.

Доводи апеляційної скарги, що позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_2 працював на посадах, робота на яких зараховується до вислуги років, а отже не дає права на одночасне отримання пенсії за вислугу років і заробітної плати, в серпні 2013 року спростовуються вищенаведеними матеріалами справи, а саме рішенням начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому від 17 вересня 2010 року про припинення виплати відповідачу пенсії за вислугу років у звязку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років у відповідності до ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, на ці ж документи апелянт посилається в своїй апеляційній скарзі, а тому доводи апеляційної скарги слід відхилити.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 8 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис) Судді: (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко