Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, треті особи: Харківська районна державна адміністрація Харківської області, товариство з обмеженою відповідальністю «Укрскладбуд-Центр», Управління Державного земельного агенства в Харківському районі Харківської області, садівниче товариство «Чорнобилець», про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 квітня 2015 року,

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони є членами садівничого товариства «Чорнобилець». На підставі рішень Пісочинської селищної ради отримали державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, вони зареєстровані в книзі записів державних актів Пісочинської селищної ради та їм присвоєнні кадастрові номери. Водночас, розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації № 1352 від 6 липня 2007 року 28 особам, в тому числі відповідачам ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а розпорядженням Харківської районної державної адміністрації № 1588 від 1 серпня 2007 року 28 громадянам передані у власність земельні ділянки по 2 га кожному, в тому числі і відповідачам.

Посилаючись на те, що вони є власниками земельних ділянок, з якими виник перетин та накладення земельними ділянками відповідачів, просили визнати недійсними та скасувати державні акти на право приватної власності на землю, видані ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 по 2 га кожний для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 квітня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із відсутності правових підстав, передбачених Земельним кодексом України для припинення права власності на земельну ділянку.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачі не були повідомлені про час та місце розгляду справи спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що при розгляд справи тричі оголошувалася перерва,

10 березня 2015 року, 24 березня 2015 року, 15 квітня 2015 року, 29 квітня 2015 року, про розгляд справи судом повідомлялось представника позивачів, а відтак позивачі вважаються повідомленими про розгляд справи відповідно до норм цивільного процесуального закону.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити, заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська