Справа № 369/334/15 Головуючий у І інстанції Нікушин В.В.
Провадження № 22-ц/780/4774/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 26 08.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі Роговській Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС», про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ПАТ «ПроКредит Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 26.09.2012 року між банком та ТОВ «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС» було укладено Рамкову угоду, відповідно до п. 2.1. якої кредитор зобов»язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та Кредитними договорами, а позичальник зобов»язується належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов»язань, а також належно виконувати усі інші зобов»язання, передбачені угодою і Кредитними договорами. Згідно п. 2.2. Рамкової угоди встановлено ліміт суми кредитування: 3 000 000 грн., ліміт строку кредитування: 120 місяців, максимальний розмір процентів: 40% річних.

На виконання умов Рамкової угоди між банком та ТОВ «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС» було укладено договір про надання траншу від 26.09.2012 року, на підставі якого банком надано товариству кредитні кошти в сумі 160 000,00 Євро на строк користування 60 місяців зі сплатою 10% річних, для придбання основних засобів, а позичальник зобов»язався повернути наданий кредит в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід»ємною частиною Договору траншу.

Пунктом 9.2.2. Рамкової угоди передбачено, що позичальник зобов'язаний щоразу у день настання строків погашення грошових зобов'язань забезпечувати їх погашення, здійснювати перевірку проведення погашення та його належності. Відповідно до п. 10.2. Рамкової угоди при порушенні встановлених Договорами строків погашення грошових зобов'язань Позичальник сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості.

Позичальник порушив умови кредитного договору, не забезпечивши своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого у нього утворився борг перед банком з тривалою затримкою у погашенні. Станом на листопад 2014 року за Договором про надання траншу №"106.43165/FW106.575 від 26.09.2012 року рахується заборгованість в сумі 2 368 228,75 грн., яка складається з капіталу кредиту - 2 246 274,40 грн., процентів по графіку - 99 917,61 грн., процентів за неправомірне користування кредитом - 1 996,95 грн., пені - 20 039,79 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за Рамковою угодою між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір застави рухомого майна № URL.63503-Д31 від 26.09.2012 року, згідно з яким відповідач для забезпечення виконання основних зобов'язань позичальника за Рамковою угодою та кредитними договорами передав в якості забезпечення в заставу рухоме майно - легковий транспортний засіб чорного кольору марки Lexus, модель LS 460L, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого Києво-Святошинським РЕВ ДАІ ГУМВС України в Київській області 05.08.2010 року.

Оскільки зобов»язання згідно договорів позичальником ТОВ «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС» не виконуються, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості в загальній сумі 2 368 228,75 грн. за рамковою угодою FW106.575 від 26.09.2012 року та договором про надання траншу №106.43165/FW106.575 від 26.09.2012 року звернути стягнення на предмет застави: легковий транспортний засіб чорного кольору марки Lexus, модель LS 460L, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за ОСОБА_3, шляхом продажу на електронних торгах в рамках виконавчого провадження за початковою ціною реалізації на підставі висновку про експертну оцінку предмету застави, підготовленого суб'єктом оціночної діяльності, призначеного постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет застави, та з метою забезпечення збереження предмету застави передати на відповідальне зберігання ПАТ "ПроКредит Банк" предмет застави, 2 комплекти ключів від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, державні номерні знаки, шляхом вилучення зазначеного майна відповідною державною виконавчою службою у ОСОБА_2 та/або у ОСОБА_3.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2015 року позов задоволено частково.

В рахунок часткового погашення заборгованості в загальній сумі 2 368 228,75 грн. за Рамковою угодою №FW 106.575 від 26.09.2012 року та договором про надання траншу № 106.43165/FW106.575 від 26.09.2012 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки Lexus, модель LS 460L тип - седан-В, 2007 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_1, що зареєстрований за ОСОБА_3, шляхом продажу на електронних торгах в рамках виконавчого провадження за початковою ціною реалізації на підставі висновку про експертну оцінку предмету застави, підготовленого суб'єктом оціночної діяльності, призначеного постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет застави.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» судовий збір в розмірі 2 132 грн.

В решті позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.09.2012 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС» було укладено Рамкову угоду (а.с.9-10), відповідно до п. 2.1. якої кредитор зобов»язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та Кредитними договорами, а позичальник зобов»язується належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов»язань, а також належно виконувати усі інші зобов»язання, передбачені угодою і Кредитними договорами. Згідно п. 2.2. Рамкової угоди встановлено ліміт суми кредитування: 3 000 000 грн., ліміт строку кредитування: 120 місяців, максимальний розмір процентів: 40% річних.

На виконання умов Рамкової угоди між ПАТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС» було укладено договір про надання траншу від 26.09.2012 року (а.с.11), на підставі якого банком надано товариству кредитні кошти в сумі 160 000,00 Євро на строк користування 60 місяців зі сплатою 10% річних, для придбання основних засобів, а товариство зобов»язалося повернути наданий кредит в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід»ємною частиною Договору траншу.

Пунктом 9.2.2. Рамкової угоди передбачено, що позичальник зобов'язаний щоразу у день настання строків погашення грошових зобов'язань забезпечувати їх погашення, здійснювати перевірку проведення погашення та його належності. Відповідно до п. 10.2. Рамкової угоди при порушенні встановлених Договорами строків погашення грошових зобов'язань Позичальник сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості.

Судом також встановлено, що позичальник ТОВ «ІНТЕР ВАЛСАН-ТРАНС» порушив умови кредитного договору, не забезпечивши своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед банком існує заборгованість, розмір якої станом на листопад 2014 року становить 2 368 228,75 грн. та складається з капіталу кредиту - 2 246 274,40 грн., процентів по графіку - 99 917,61 грн., процентів за неправомірне користування кредитом - 1 996,95 грн. та пені - 20 039,79 грн.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за Рамковою угодою між ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір застави рухомого майна № URL.63503-Д31 від 26.09.2012 року (а.с.13-15), згідно з яким відповідач для забезпечення виконання основних зобов'язань позичальника за Рамковою угодою та кредитними договорами передав в якості забезпечення в заставу рухоме майно - легковий транспортний засіб чорного кольору марки Lexus, модель LS 460L, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого Києво-Святошинським РЕВ ДАІ ГУМВС України в Київській області 05.08.2010 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов»язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.

Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов»язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Враховуючи те, що на момент настання терміну виконання зобов»язання, забезпеченого заставою, воно позичальником виконано не було, що підтверджується наявними в справі письмовими доказами, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет застави, оскільки позивач, як заставодержатель, набув право звернення стягнення на предмет застави на підставі ст. 20 Закону України «Про заставу» та згідно умов укладеного між сторонами договору застави від 26.09.2012 року.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :