Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/1845/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2015 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.

особи, які приймають участь у справі: позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2 сільська рада Кодимського району Одеської області,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, Кодимського району, Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, 23 вересня 2015 року, звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері ОСОБА_3, померлої 01 січня 2009 року.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 01 січня 2009 року померла мати ОСОБА_3. Після смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 2,67 га, вартістю 68236,11 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території ОСОБА_2 сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069178, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я померлої. Вона, як спадкоємець за законом у визначений судом додатковий строк звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно державний акт на право власності на землю. Про втрату державного акту на право власності на землю вона публікувала оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Все вище назване і змусило її звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 2,67 га, вартістю 68236,11 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території ОСОБА_2 сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069178, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я ОСОБА_3, померлої 01 січня 2009 року, який був утрачений.

В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача (ОСОБА_2 сільської ради, Одеської області) в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено, що ОСОБА_3 була власником земельної ділянки площею 2,67 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташованої на адміністративній території ОСОБА_2 сільської ради за межами села (Інформація відділу Держземагенства в Кодимському районі №29-28-0. 13-1327/2-15 від 18 вересня 2015 року).

01 січня 2009 року ОСОБА_3, померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД №165201, видане 02 січня 2009 року ОСОБА_2 сільською радою Кодимського району Одеської області).

Як убачається з досліджених судом свідоцтва про народження серії VІІ-УР №0964694, виданого ОСОБА_2 сільською радою, матір»ю народженої 28 січня 1966 року ОСОБА_1 була ОСОБА_3. Тобто, позивач відноситься до спадкоємців першої черги як дочка спадкодавця.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Інші спадкоємці, які мали право на спадщину за законом, від спадщини відмовилися надавши відповідні заяви (заяви ОСОБА_4 дочки спадкодавця та ОСОБА_5 сина спадкодавця, які зареєстровані в реєстрі по ОСОБА_2 сільській раді відповідно за №29 та 28).

Своїм правом спадкоємця за законом позивач скористалась, подавши заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Однак, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що відсутній оригінал державного акту на право власності на землю на ім»я ОСОБА_3 (лист державного нотарісуа №1061/02-14 від 16 вересня 2015 року).

Те, що зазначений правовстановлюючий документ був утрачений підтверджується дослідженим в судовому засіданні оголошенням про його втрату в газеті «Вісті Кодимщини» (№39 від 26 вересня 2015 року).

Згідно Інформації відділу Держземагенства у Кодимському районі Одеської області №29-28-0. 13-1327/2-15 від 18 вересня 2015 року, видати новий Державний акт на право власності на землю або дублікат цього документу на ім»я ОСОБА_3 не є можливим у зв»язку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстрації прав.

Докази, надані позивачем є належними і допустимими (ст.ст.58,59 ЦК України).

Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності.

Відтак, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з»ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно.

З огляду на викладене суд констатує, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, набувши тим самим право власності на спадкове майно: земельну ділянку площею 2,67 га, вартістю 68236,11 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території ОСОБА_2 сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069178, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я ОСОБА_3, померлої 01 січня 2009 року, який був утрачений.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1261, 1268 ч.5 ЦК України, ст.ст.10,60, 130, 174, 213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, Кодимського району, Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 2,67 га, вартістю 68236,11 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території ОСОБА_2 сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №069178, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім»я ОСОБА_3, померлої 01 січня 2009 року, який був утрачений.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І.ГУРА