Провадження № 2/750/2053/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Лямзіної Н.Ю.,

при секретарі Панасюк Т.М.,

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельної ділянкою,

в с т а н о в и в:

07.10.2014 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельної ділянкою, та просить зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні двором загального користування за адресою вул. Лермонтова, буд. 11, м. Чернігів, заборонити паркування транспортного засобу в дворі загального користування, заборонити закривати на замок хвіртку до двору загального користування по вул. Лермонтова, буд. 11 в м. Чернігові, оскільки своїми діями відповідачка завдає позивачу моральну шкоду він просить стягнути з неї 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 3/20 частин будинку №11 по вул. Лермонтова в м. Чернігові, а відповідачка ОСОБА_3 є власницею 1/2 частини даного будинку. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.09.2008 року сторонам був встановлений порядок користування земельною ділянкою. Але відповідачка чинить перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою, оскільки потрапити до квартири позивач може лише через двір загального користування з ОСОБА_3, чим відповідачка задає йому моральних страждань.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала двічі просила відкласти засідання у звязку з неявкою її представника. Суд ухвалив визнати неявку представника відповідача неповажною, та розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши договір відповідача про надання правової допомоги судом встановлено, що між відповідачем та її представником був укладений договір лише на перегляд заочного рішення.

Судом встановлені наступні факти.

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу №2-6147 від 29.09.1986 року посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 належить 3/20 частини жилого будинку за адресою вул. Лермонтова, буд. 11 в м. Чернігові з надвірними будівлями, розташованими на земельній ділянці площею 550,0 кв.м. (а.с. 7-8).

Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.09.2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, Чернігівської міської ради про визнання не дійсним акту встановлення і погодження меж, рішення про безоплатну передачу у власність земельної ділянки та державного акту на право власності на земельну ділянку, а також встановлення порядку користування земельною ділянкою - задоволено. І відповідно до вказаного рішення встановлено наступний порядок користування земельною ділянкою площею 550 кв.м. розташованої по вул. Лермонтова, 11, в м. Чернігові між співвласниками житлового будинку відповідно до якого виділено в користування:

1. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельну ділянку площею 188 кв.м., в тому числі під забудовою 58.3 кв.м., під двором і садом - 129.7 кв.м.;

2. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 181 кв.м., в тому числі під забудовою 28.2 кв.м., під двором і садом 112.3 кв.м., під двором загального користування з ОСОБА_3 40.5 кв.м.;

ОСОБА_7 земельну ділянку площею 181 кв.м., в тому числі під забудовою 75.3 кв.м., під двором та садом 65.2 кв.м., під двором загального користування з ОСОБА_1 40.5 кв. м.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що відповідач ОСОБА_3 чинить йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, оскільки його частина будинку (кв.2) розташована таким чином, що не має вікон на вул. Лермонтова. Потрапити до квартири можна тільки через двір загального користування з ОСОБА_3. Декілька років відповідачка частину загального двору засаджує городиною та квітами, а іншу частину використовує для паркування чужого автомобіля, який постійно стоїть у дворі, чим порушує права позивача.

Допитані в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що в дворі загального користування стоїть машина онука відповідача, але хвіртку вона не зачіняє.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ст. 1 протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (ст.ст. 13, 41 Конституції України).

Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 та ч. 2ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна,за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Нормами ч. 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення буд-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи те, що були порушені нормальні життєві умови позивача, порушення його прав відповідачем полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав та зазнає кожного дня у звязку з протиправною поведінкою відповідачки, та не бажанням дотримуватися порядку користування земельною ділянкою, встановленого судовим рішенням, призводить до того що він кожного дня переживає та страждає з цього приводу. Виходячи з двору переживає, чи зможе він зайти в двір, оскільки відповідачка закриває хвіртку на ключ, в звязку з чим позивач змушений перелазити через паркан, суд вважає достатнім розміром моральної шкоди, що необхідно стягнути на користь позивача з відповідача - 200 грн. 00 коп.

Розмір відшкодування на правову допомогу має відповідати граничним розмірам, встановлених Законом України Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. Розмір компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за одну годину роботи.

Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17 жовтня 2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до розрахунку суми гонорару, клієнтом було сплачено 2500 грн. за послуги адвоката, що підтверджується квитанцією від 19.09.2014 року, що не перевищує граничного розміру витрат на правову допомогу. Отже стягненню підлягає з відповідача сума витрат на правову допомогу в повному обсязі.(а.с.61-62)

Одночасно з вищевикладеним суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений при поданні позовної заяви в сумі 194 грн. 88 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач по справі чинить позивачу перешкоди в користування земельною ділянкою загального користування. Позивач довів факт перешкоджання відповідачкою у користуванні земельною ділянкою відповідачем яка виділена рішенням суду у загальне користування, а тому суд вважає за можливе усунути перешкоди в користуванні власністю позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельної ділянкою - задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні двором загального користування по вул. Лермонтова, буд. 11 в м. Чернігові.

Заборонити ОСОБА_3 паркування транспортного засобу в дворі загального користування по вул. Лермонтова, буд. 11 в м. Чернігові.

Заборонити ОСОБА_3 закривати на замок хвіртку з вул. Лермонтова до двору загального користування по вул. Лермонтова, буд. 11 в м. Чернігові.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2694 грн. 88 коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 200 грн. 00 коп. (двісті грн. 00 коп.) моральної шкоди.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Ю. Лямзіна