Справа № 363/3170/13 Головуючий у І інстанції Купрієнко С.І.
Провадження № 22-ц/780/4941/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 46 05.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

05 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Волохова Л.А., із участю секретаря Говорун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що належить ОСОБА_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом звільнення її від дров та відновити попередній стан земельної ділянки, який існував до порушення її меж.

В іншій частині позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_3, без дозволу ОСОБА_2, використовувати територію належної їй земельної ділянки з метою обслуговування зовнішньої сторони споруди ОСОБА_3, що межує із земельною ділянкою ОСОБА_2.

В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідачкою порушено норми пожежної та техногенної безпеки, що діють в Україні тим, що біля стіни господарської споруди ОСОБА_3 складено дрова.

Враховуючи те, що між сторонами існує спір по відновленню меж земельних ділянок, суд першої інстанції частково задовольнив зустрічний позов.

Окрім цього, в судовому засіданні не доведено та не надано належних та допустимих доказів того, чи виступають технологічні отвори та вентиляційні труби на територію земельної ділянки ОСОБА_2, а також необхідність змінення конструкції даху господарської споруди ОСОБА_3, а тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

А також скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року в частині відмови в задоволенні інших позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_2 та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити їх в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 121,80 грн.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 10 березня 2001 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,061 га, розташовану в АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для ведення садівництва ( а.с. 5, 6 ).

23 жовтня 2003 року йому виданий державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за НОМЕР_2 ( а с.7, 8 ).

ОСОБА_3 на території своєї земельної ділянки звів господарську споруду, яку облаштував двома вентиляційними трубами, які не виходять за її межі ( а.с. 11, 12, 28-32 ).

При цьому, водостічні труби із даху він вивів на своє подвір'я ( там же ).

В свою чергу, ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 20 березня 2008 року придбала у ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 0,0508 га, а 19 грудня 2013 року право власності нею зареєстроване на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області, виданого 29 жовтня 2013 року ( а.с. 26, 27 ).

06 листопада 2013 року працівниками відділу державного нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки Вишгородського району Київської області здійснено перевірку відповідності нормативним актам з питань пожежної та техногенної безпеки у результаті якої встановлено, що на суміжній земельній ділянці власником якої є з однієї сторони ОСОБА_3, а з іншої сторони - ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2 в протипожежному розриві між житловими будинками зберігаються горючі матеріали ( дрова ), чим порушено загальні вимоги пожежної безпеки до територій, будівель, приміщень та споруд, а сааме: п. 4.1.4. НАПБА.01.001-2004 «Правила пожежної безпеки в Україні» ( а.с.10 ).

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_2 і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, cт.ст. 16, 391 ЦК України, ст. 152 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 213, 214 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

При цьому, ним дана належна оцінка доказів по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи ОСОБА_2 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм процесуального та матеріального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються зазначеними доказами по справі.

Інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про існування суперечності між встановленими судом обставинами справи та підставами для задоволення і відмови у позовах, невирішеного спору щодо користування земельними ділянками, безпідставність відмови в задоволенні зустрічного позову, на переконання апеляційного суду, не спростовують висновок суду першої інстанції про обґрунтованість первісно та зустрічно заявлених і задоволених позовних вимог та не є підставою для задоволення як позовних вимог, у задовленні яких відмовлено, так і апеляційних вимог.

Окрім цього, місцевим та апеляційним судом роз'яснено позивачу за зустрічним позовом право на проведення експертизи, від якої та відмовилась у особі свого представника ( а.с. 219 ).

На переконання апеляційного суду, не може бути задоволена вимога ОСОБА_2 про визнання дій ОСОБА_3 щодо проникнення на територію її земельної ділянки, оскільки будь-яких доказів з цього приводу вона суду не надала.

Наявність зведеної господарської споруди, вентиляційних отворів та каналів в ній, на переконання апеляційного суду, самі по собі та у силу викладеного, не свідчать про порушення її права власності на земельну ділянку.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

Л.А. Волохов