АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Буленка О.О., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості в розмірі 1 198 548 грн. Вказаав, що його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 12.03.1992 р. на рахунок № НОМЕР_1 у філії№ 8392/076 Державного Ощадного банку України поклали 6 000 крб. За умовами договору 8 років не мали права знімати гроші з рахунку, оскільки вклад був довгостроковий. Батьки померли 11 років тому. Знайшовши ощадкнижку, він звернувся до відповідача та отримав відповідь, що станом на 18.09.2012 р. залишок складає 1,71 грн. Однак, за умовами вкладу за 22 роки на ньому накопилося 39 951,60 грн. Він помножив цю суму на 30 та вийшло 1 198 тис. 548 грн. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь вказану суму.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішення, його в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Вказав, що місцевим судом не враховане те, що відносно нього банківською установою фактично були вчинені шахрайські дії, рішення є немотивованим, посилання суду на ст. 1075 ЦК України є необгрунтованим, оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності цим Кодексом.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 12.03.1992 р. у філії № 8392/076 Державного Ощадного Банку України Ленінського району м. Полтави на ім'я ОСОБА_3 відкрито рахунок № НОМЕР_1 на суму 6 000 крб. (а.с. 4).

Після 12.03.1992 р. вкладник ОСОБА_3 поповнень рахунку готівковими коштами не здійснювала, лише нараховувалися відсотки.

31.12.1992 р. на суму 6000 крб. нараховані річні відсотки 1 187,50 крб. Залишок склав 7187,50 крб.

30.06.1993 р. проведено округлення суми до повних карбованців залишок коштів склав 7187 крб.

31.12.1993 р. на суму 7187 крб. нараховані річні відсотки в сумі 10 801 крб., залишок становить 17 988 крб.

31.12.1994 р. на суму 17 988 крб. нараховані річні відсотки в сумі 34 212 крб., залишок - 52 200 крб.

15.06.1995 р. проведено 70% індексацію станом на 31.12.1993 р., на залишок вкладу 17 988 крб. з округленням до 500 крб. (сума індексації 12500 крб.), залишок став 64 700 крб.

31.12.1995 р. нараховані річні відсотки, на суму 64 700 крб., в сумі 45 300 крб., залишок склав 110 000 крб.

Відповідно до Указу Президента України № 762/96 від 25.08.1996 р. «Про грошову реформу в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1002 від 26.08.1996 р. «Про переоцінку товарів (робіт, послуг) та механізмів контролю за переглядом цін та підрахуванням вартісних показників в умовах грошової реформи», у вересні 1996 року в країні було проведено грошову реформу. Українські карбованці підлягали обміну на гривні (банкноти та розмінну монету) за курсом 100 000 карбованців на 1 гривню.

В установах Ощадного банку України по всіх рахунках було проведено переоцінку залишків вкладів у такому ж співвідношенні у зв'язку з чим станом на 02.09.1996 р. залишок по рахунку № НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_3 становить 01 грн. 10 коп. На залишок 01 грн.10 коп. нараховувалися відсотки. 31.12.1996 р. нараховані річні відсотки в сумі 0,08 грн., 25.10.1999 р. нараховані річні відсотки в сумі 0,06 грн., залишок становив - 1,71 грн.

Згідно постанови № 537 ПАТ «Державний ощадний банк України» від 06.08.2013 р. та ч.2 ст. 1075 Цивільного кодексу України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунку якщо сума грошових коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, залишилася меншою від мінімального розміру, передбаченого банківськими правилами або договором, якщо така сума не буде відновлена протягом місяця від дня попередження банком про це.

01.09.2013 р. в установах банку було розміщене письмове попередження про необхідність протягом двох місяців з моменту попередження відновити суму на рахунку до розміру не меншого від початкового внеску, встановленого Порядком. Так як протягом двох місяців з дня повідомлення Клієнт не вчинив дій щодо відновлення суми на рахунку до розміру не менше 10 грн., банк і клієнт вважають, що клієнт у такий спосіб дав згоду на розірвання договору, закриття рахунку та списання коштів з рахунку з метою сплати комісійної винагороди за закриття рахунку за ініціативою банку.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що протягом трьох років по рахунку № НОМЕР_1 не здійснювалися операції та сума грошових коштів, що зберігалася на вказаному рахунку (1,71 грн.), залишилася меншою від мінімального розміру 10 грн., то рахунок № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 був списаний 12.11.2013 р., отже відсутні підстави для задоволення позову.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є вірним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи позивача про те, що відносно нього відповідачем вчинені шахрайські дії, не заслуговують на увагу, оскільки є власним тлумаченням обставин справи. Колегія суддів звертає увагу на те, що рахунок був відкритий на ім»я ОСОБА_3, позивач, посилаючись на те, що є сином померлих батьків ОСОБА_3, не надав доказів на підтвердження родинних стосунків, прийняття спадщини після них тощо.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що рішення місцевого суду є немотивованим, оскільки воно відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача щодо необгрунтованості посилання суду на вимоги ст. 1075 ЦК України, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, дії відповідача щодо розірвання договору банківського вкладу, розміщення в установах банку письмового попередження про необхідність відновлення суми на рахунку мали місце у 2013 р., тобто на час чинності ЦК України у ред. 2003 р.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :