У х в а л а

іменем україни

30 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Висоцької В.С., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення апеляційного суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 18 березня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 991, про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: вбудовані приміщення в житловому будинку, літ. «А» на першому поверсі приміщення № № 1, 2, 3: з № 1 по № 8, загальною площею 79,4 кв. м, які знаходяться по АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_3 і передані в заставу публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»).

На обґрунтування вимог посилався на те, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, останній не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, нотаріальну дію вчинено поза межами нотаріального округу без повідомлення боржника та перевірки строку, за яким проведено стягнення.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано виконавчий напис від 18 березня 2014 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 991, про звернення стягнення на нерухоме майно: вбудовані приміщення в житловому будинку, літ «А» 1-го поверху приміщення № 1, № 2, № 3; з № 1 по № 8, загальною площею 79,4 кв. м, які знаходяться по АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_3 і передані в іпотеку ПАТ «ОТП Банк», таким, що не підлягає виконанню.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»), мотивуючи свої доводи неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що в діях нотаріуса при вчиненні виконавчого напису відсутні порушення вимог чинного законодавства.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, виходив із того, що оспорений виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог чинного законодавства, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив факт безспірності заборгованості та право ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на звернення стягнення на предмет іпотеки саме за договором від 07 серпня 2007 року, а також не перевірив строк, за яким проведено стягнення.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 серпня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № СМ-SMEB00/131/2007, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 149 000,00 доларів США (а. с. 78-85).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором цього ж дня між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 укладено договір наступної іпотеки № РМ-SMEB00/131/2007, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав в наступну іпотеку банку вбудовані приміщення в житловому будинку, позначеному на плані літерою «А», а саме: на 1-му поверсі приміщення № № 1, 2, 3: з № 1 по № 8, загальною площею 79,4 кв. м, які знаходяться по АДРЕСА_1 (а. с. 105-108).

Відповідно до умов договору про відступлення права вимоги від 23 вересня 2011 року б/н ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором від 07 серпня 2007 року (а. с. 131-167).

03 грудня 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у зв'язку із невиконанням боржником вимог банку, викладених у досудовій вимозі про погашення заборгованості від 13 травня 2013 року, звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису та додав: копію кредитного договору від 07 серпня 2007 року № СМ-SMEB00/131/2007 із усіма додатками та змінами до нього; оригінал договору іпотеки від 07 серпня 2007 року № РМ-SMEB00/131/2007; розрахунок заборгованості за кредитним договором; оригінал досудової вимоги; оригінал договору комісії від 23 вересня 2011 року, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна»; оригінали установчих документів ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а. с. 97-171).

Листом від 03 грудня 2013 року № 03-12/1 ПАТ «ОТП Банк» визнав, що з моменту укладання та нотаріального посвідчення договору про відступлення права вимоги, єдиним іпотекодержателем за кредитним договором від 07 серпня 2007 року № СМ-SMEB00/131/2007 є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а. с. 102).

18 березня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за реєстров. № 991 про звернення стягнення на предмет іпотеки - вбудовані приміщення в житловому будинку, позначеному на плані літерою «А», а саме: на 1-му поверсі приміщення № № 1, 2, 3: з № 1 по № 8, загальною площею 79,4 кв. м, які знаходяться по АДРЕСА_1, з метою задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» станом на 15 травня 2013 року, які склали в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису, 1 300 489 грн 41 коп. (а. с. 97).

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі - Інструкція), передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Частиною 4 пункту 283 Інструкції передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов᾽язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Згідно з пунктом 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Пунктом 283 Інструкції встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Тобто вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення про задоволення позову, в порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України на зазначені норми матеріального права уваги не звернув, не врахував, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна», звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису та надавши відповідний перелік документів, реалізував своє право на захист свого цивільного права, а тому висновок суду апеляційної інстанції, що приватним нотаріусом була порушена процедура вчинення виконавчого напису, не ґрунтується на встановлених у справі обставинах та доказах, якими вони підтверджені, а також суперечить правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що під час встановлення фактичних обставин справи судом першої інстанції дотримані норми процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права, а тому скасоване апеляційним судом помилково.

Відповідно до положень ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/T041618.html> скасовано судове рішення <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/T041618.html>, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/T041618.html> скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/T041618.html>.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року скасувати, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.С. Висоцька

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана