Провадження №2/761/552/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.

при секретарі: Лазоришинець К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Києві про визнання дійсним Акту про нещасний випадок №2, складеного за формою Н-1, визнання права, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з цивільним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Києві про визнання дійсним Акту про нещасний випадок № 2, складеного за формою Н-1, визнання права та зобов'язання вчинити дії, в якому просив: 1) рішенням Шевченківського районного суду м. Києва визнати дійсним Акт № 2, складений 09.11.1998р. за формою Н-1 ВАТ «Плодоовоч» Мінського району м. Києва про нещасний випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_1 07.09.1998р.; 2) Визнати право ОСОБА_1 на отримання виплат та соціальних послуг у зв'язку з отриманням травми внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом; 3) Зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Києві призначити, виплатити та надати соціальні послуги ОСОБА_1 (а.с.2-6).

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що він працював столяром 6 розряду ВАТ «Плодоовоч» Мінського району м. Києва з 01.05.1998р. по 01.02.1999р.07 вересня 1998 року отримав травму на виробництві а саме: покалічив три пальці правої руки, внаслідок чого переніс 3 операції та знаходився на лікарняному до 17.12.1998р. Згідно довідки МСЕК МОЗ України від 21.12.1998р. ступінь втрати професійної працездатності з 17.12.1998р. по 01.01.2000р. складав 15%. Позивач зазначив, що керівництвом ВАТ «Плодоовоч» були здійснені спроби з приховання факту травми на виробництві, проте на його вимогу 09.11.1998р. було складено Акт № 2 форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, проте оригінал Акту до звітних інстанцій направлено не було, а Позивач отримав лише ксерокопію Акту № 2 форми Н-1, яка затверджена керівником ВАТ «Плодоовоч» Абольниковим В.М. і завірена мокрою печаткою, а також накази і повідомлення, які позбавили його матеріальної допомоги та належних йому виплат. Після повторного медичного обстеження, згідно довідки МСЕК МОЗ України серії КА-3 № 000504 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 14.08.2009р. ступінь втрати професійної працездатності з 14.08.2009р. безстроково і без переогляду складає 10%. Позивачем було зібрано та передано всі необхідні документи 19.08.2009р Оболонському відділу УВД ФССНВ у м. Києві, на підтвердження чого було надано розписку від 19.08.2009р. Після розгляду заяви та документів Відповідачем було надіслано повідомлення від 29.09.2009р. вих. № 2608/1263 у якому зазначалось, що згідно ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Позивачу відмовляють у страхових виплатах та наданні соціальних послуг у зв'язку з відсутністю оригіналу Акту форми Н-1, і роз'яснювалось право позивача звернутись до суду. Водночас, Позивач не вчинив жодної дії, яка відповідно до ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» може бути підставою для відмови у виплатах та наданні соціальних послуг застрахованому, а подання оригіналу Акту форми Н-1 не є підставою для відмови у страхових виплатах. Позивач звернувся до керівника ВАТ «Плодоовоч» Оболонського району м. Києва Абольникова В.М. (заява від 24.09.2009р вх. № 114) з проханням видати оригінал Акту № 2 Форми Н-1 про нещасний випадок від 09.11.1998р. або провести повторне розслідування, проте у відповідь отримав лише Довідку від 29.09.2009р. № 118, яка підтверджує, що Позивач дійсно працював в ВАТ «Плодоовоч» Мінського району м. Києва з 01.05.1998р. наказ № 17-к від 28.04.1998р. по 01.02.1999р. наказ № 5-к від 02.02.1999р. столяром 6 розряду і Акт № 2 від 07.09.1998р. про нещасний випадок вважати дійсним. Відповідач не взяв до уваги довідку та відмовив у виплатах.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 21.08.2014р. відкрито провадження по справі призначено до розгляду у судовому засіданні на 06 жовтня 2014 року (а.с.24).

В судовому засіданні 06.10.2014р. оголошено перерву до 17.10.2014р. для надання Відповідачем письмових заперечень проти позову.

В судовому засіданні 17.10.2014р. представник Відповідача надав заперечення проти позову (а.с.36-38), в яких зазначив, що оскільки відповідно до вимог ст.ст. 35, 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105 від 23.09.1999р. Фонд приймає рішення про призначення або про відмову у призначенні страхових виплат за умови подачі всіх необхідних документів, передбачених чинним законодавством, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 не було надано оригінал акту про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, а було надано лише копію, постановою Фонду від 29.09.2009р. за № 2608/1263 йому було відмовлено у призначенні страхових виплат у зв'язку з відсутністю оригіналу Акту форми Н-1. Водночас, підставою для формування особистої справи потерпілого може бути лише акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 та довідки МСЕК. За наявності усіх необхідних документів Фонд приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Як вбачається з матеріалів справи Позивач отримав травму на виробництві 07.09.1998р., водночас, підприємство ВАТ «Плодоовоч» Мінського району м. Києва з питанням про виплату Позивачу страхового відшкодування та призначення щомісячних страхових виплат не звертався. Відшкодування шкоди потерпілим на виробництві здійснювалось на підставі «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, спричиненої працівнику ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затвердженим Постановою КМУ від 23.06.1993р. № 472, згідно п. 15 яких визначено, що Акт за формою Н-1 разом з матеріалами розслідування підлягає зберіганню протягом 45 років на підприємстві, працівником якого був потерпілий, окрім того, після закінчення розслідування затверджені акти протягом трьох діб надсилаються, зокрема, потерпілому або особі, яка представляє його інтереси. Враховуючи викладене, Відповідач просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовної заяви.

В судовому засіданні 17.10.2014р. оголошено по справі перерву до 20.11.2014р. для одержання відповіді на запит Позивача, який був направлений ним Голові ПАТ «Плодоовоч» Абольнікову В.М. з проханням надати перший екземпляр акту № 2 по формі Н-1 від 09.11.1998р. (а.с.44-45).

В судове засідання 20.11.2014р. сторони не з'явились в зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 19.01.2015р. (а.с.47).

В судовому засіданні 19.01.2015р. представник Позивача заявив клопотання про витребування від Відповідача копії справи про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг ОСОБА_1, та клопотання про направлення запиту голові ліквідаційної комісії ПАТ «Плодоовоч» щодо надання інформації про зберігання оригіналу акту № 2 за формою Н-1 про нещасний випадок від 07.09.1998р. Протокольною ухвалою від 19.01.2015р. клопотання представника Позивача задоволені в зв'язку з чим судом направлено відповідні запити (а.с.59-60). По справі оголошено перерву до 26.02.2015р.(а.с.57).

В судовому засіданні 26.02.2015р. позивач та його представник - ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, пояснили, що не отримували від ВАТ «Плодоовоч» оригіналу Акту № 2 від 09.11.1998р. за формою Н-1, а отримали лише копію, завірену печатками, в зв'язку з чим нещодавно звернулись з відповідними заявами до Територіальної державної інспекції праці у м.Києві та Прокуратури Оболонського району м.Києва.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, по причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 26.02.2015р., керуючись ст. 18 КАС України, ст.ст. 15, 16, 118, 205, 206, 209, 210 ЦПК України провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Києві про визнання дійсним Акту про нещасний випадок № 2, складеного за формою Н-1, визнання права та зобов'язання вчинити дії - закрито в частині вимог щодо зобов'язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Києві призначити, виплатити та надати соціальні послуги ОСОБА_1, оскільки ці вимоги підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, заслухавши Позивача та його представника, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у ВАТ «Плодоовоч» Мінського району з 01.05.1998р. наказ № 17-к від 28.04.1998р. по 01.02.1999р. наказ № 5-к від 02.02.1999р. на посаді столяр 6 розряду, що підтверджується Довідкою ВАТ «Плодоовоч» Оболонського району м. Києва від 29.09.2009р № 118 (а.с.15) та копією трудової книжки Позивача (а.с.21, 87-90).

07 вересня 1998 року на ВАТ «Плодоовоч» Мінського району м. Києва з Позивачем стався нещасний випадок, за результатами розслідування якого складено Акт № 2 про нещасний випадок за Формою Н-1, затверджений Головою правління ВАТ «Плодоовоч» Мінського району м. Києва Абольниковим В.М. 09.11.1998р. (а.с.11-13).

19 серпня 2009 року Позивач звернувся до Оболонського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків у м. Києві з заявою про призначення страхових виплат у зв'язку з нещасним випадком на виробництві, що стався за час роботи на ВАТ «Плодоовоч». До вказаної заяви Позивачем було додано, зокрема, і копію Акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 09.11.1998р., що підтверджується розпискою від 19.08.2009р. (а.с.18).

24 вересня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Голови Правління ВАТ «Плодоовоч» Абольникова В.М. з заявою про проведення повторного перерозслідування нещасного випадку, який стався 07.09.1998р. з подальшою передачею оригіналу Акту за формою Н-1 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань (а.с.22-23).

У відповідь на вказану заяву Позивача ВАТ «Плодоовоч» видало довідку від 29.09.2009р № 118, в якій зазначила, що Акт № 2 від 07.09.1998р. про нещасний випадок з столяром 6 розряду ОСОБА_1 вважати дійсним (а.с.15).

Постановою Управління Виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві від 29 вересня 2009 року № 2608/1263 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг» відповідно до ст. 37 Закону України від 23 вересня 1999р. № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ОСОБА_1 відмовлено у призначенні страхових виплат у зв'язку з відсутністю оригіналу Акту форми Н-1 та повідомлено Позивача, що у разі незгоди з відмовою у призначенні страхових виплат він має право, відповідно до ст. 55 Закону України, звернутись безпосередньо до суду (а.с.14).

В жовтні 2014 року Позивач звернувся до Голови Правління ПАТ «Плодоовоч» з запитом про надання першого екземпляру Акту № 2 форми Н-1 від 09.11.1998р. (а.с.39), який був отриманий ПАТ «Плодоовоч» 13.10.2014р., що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.40).

У відповідь на запит Позивача, ПАТ «Плодоовоч» повідомило, що оригінал Акту був виданий 18.06.2009р. ОСОБА_5 (а.с.53), на підтвердження чого надало копію Акту № 2 про нещасний випадок форма Н-1 з підписом ОСОБА_5 про отримання оригіналу Акту № 2 (а.с.54-56).

З листа від 11.11.2014р. № 04-02/6396 Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві у відповідь на запит Позивача про інформацію від 07.11.2014р. (а.с.49) вбачається, що Територіальне управління не може надати Позивачу оригінал акту за формою Н-1 від 09.11.1998р., оскільки відповідно до п.15 Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.1998р. № 923 - Акт за формою Н-1 разом з матеріалами розслідування підлягає зберіганню протягом 45 років на підприємстві працівником якого був потерпілий. У разі ліквідації підприємства акти за формою Н-1 підлягають передачі правонаступникові, який бере на облік ці нещасні випадки, а в разі його відсутності або банкрутства - до державного архіву (а.с.50).

У відповідь на запит суду, ПАТ «Плодоовоч» листом № 1 від 28.01.2015р. повідомило суд, що оригінал акту № 2 за формою Н-1 був отриманий ОСОБА_5 18.06.2009 року на її вимогу для розгляду справи в суді (а.с.61), на підтвердження чого надало копію акту № 2 про нещасний випадок форма Н-1 з підписом ОСОБА_5 про отримання 18.06.2009р. оригіналу Акту (а.с.62-63). При цьому ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала отримання саме оригіналу.

Судом встановлено, що на момент настання нещасного випадку з Позивачем - 07.09.1998р. порядок розслідування та обліку нещасних випадків визначався Положенням про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 року № 623 (далі - Положення).

Так, відповідно до п. 2 Положення за результатами розслідування складається акт за формою Н-1 (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових (посадових) обов'язків, у тому числі у відрядженнях, а також ті, що сталися під час: перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці роботи протягом робочого часу**, або за дорученням власника в неробочий час, під час відпустки, у вихідні та святкові дні; приведення в порядок знарядь виробництва, засобів захисту, одягу перед початком роботи і після її закінчення, виконання заходів особистої гігієни; проїзду на роботу чи з роботи на транспорті підприємства або на транспорті сторонньої організації, яка надала його згідно з договором (заявкою), за наявності розпорядження власника; використання власного транспорту в інтересах підприємства з дозволу або за дорученням власника; провадження дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий*; ліквідації аварій, пожеж та наслідків стихійного лиха на виробничих об'єктах і транспортних засобах, що використовуються підприємством; надання підприємством шефської допомоги; перебування на транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо причина нещасного випадку пов'язана з виконанням потерпілим трудових (посадових) обов'язків або з дією на нього виробничого фактора чи середовища; прямування працівника до (між) об'єкта (ми) обслуговування за затвердженими маршрутами або до будь-якого об'єкта за дорученням власника.

Згідно п.п.12, 13 Положення власник, одержавши повідомлення про нещасний випадок, організує його розслідування комісією, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підприємства (голова комісії), керівник структурного підрозділу або головний спеціаліст, представник профспілкової організації, членом якої є потерпілий, або уповноважений трудового колективу з питань охорони праці, якщо потерпілий не є членом профспілки, а у разі гострих професійних захворювань (отруєнь) також спеціаліст санепідстанції.

Комісія з розслідування нещасного випадку зобов'язана протягом трьох діб: обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до нього, та одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; розглянути і оцінити відповідність умов праці вимогам нормативних актів про охорону праці; установити обставини і причини, що призвели до нещасного випадку, визначити осіб, які допустили порушення нормативних актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; скласти акт за формою Н-1 у п'яти примірниках і передати його на затвердження власникові; у випадках гострих професійних захворювань (отруєнь) крім акта за формою Н-1 складається також карта обліку професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою (додаток 15 ).

До акта за формою Н-1 додаються пояснення свідків, потерпілого, а у разі необхідності також витяги з експлуатаційної документації, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують стан робочого місця (устаткування, машини, апаратура тощо), медичний висновок щодо діагнозу ушкодження здоров'я потерпілого в результаті нещасного випадку, а у разі необхідності також про наявність в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

Нещасні випадки, про які складаються акти за формою Н-1, реєструються на підприємстві у спеціальному журналі за встановленою формою (додаток 10).

Власник повинен розглянути і затвердити акти за формою Н-1 протягом доби після закінчення розслідування, а щодо випадків, які сталися за межами підприємства, - після отримання необхідних матеріалів.

Затверджені акти протягом трьох діб надсилаються: потерпілому або особі, яка представляє його інтереси; керівникові цеху або іншого структурного підрозділу, де стався нещасний випадок, для здійснення заходів щодо запобігання подібним випадкам; державному інспекторові охорони праці; профспілковій організації, членом якої є потерпілий; керівникові (спеціалістові) служби охорони праці підприємства, якому акт надсилається разом з іншими матеріалами розслідування.

На вимогу потерпілого власник зобов'язаний ознайомити потерпілого або особу, яка представляє його інтереси, з матеріалами розслідування нещасного випадку.

Копія акта за формою Н-1 надсилається органу, до сфери управління якого належить підприємство, у разі відсутності такого органу - місцевому органу виконавчої влади. Копія акта за формою Н-1 у разі гострого професійного захворювання (отруєння) надсилається також до санепідстанції, яка здійснює облік випадків гострих професійних захворювань (отруєнь) (п. 14 Положення).

Відповідно до п. 15 Положення акт за формою Н-1 разом з матеріалами розслідування підлягає зберіганню протягом 45 років на підприємстві, працівником якого є (був) потерпілий. Інші примірники акта та його копії зберігаються до здійснення всіх намічених у них заходів, але не менш як два роки. У разі ліквідації підприємства акти за формою Н-1 підлягають передачі правонаступникові, який бере на облік ці нещасні випадки, а у разі його відсутності або банкрутства - до державного архіву.

Відповідно до ст.ст. 35, 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон) в редакції, що діяла на час звернення Позивача до Відповідача з заявою про здійснення страхових виплат, визначено, що для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються: акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Фонд соціального страхування від нещасних випадків розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім'ї та їх строки або обгрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд соціального страхування від нещасних випадків може затримати страхові виплати до з'ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Статтею 37 Закону визначено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків може відмовити у страхових виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо мали місце: 1) навмисні дії потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку; 2) подання роботодавцем або потерпілим Фонду соціального страхування від нещасних випадків свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок; 3) вчинення застрахованим умисного злочину, що призвів до настання страхового випадку.

Фонд соціального страхування від нещасних випадків може відмовити у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов'язаним з виробництвом.

Спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку. За бажанням заінтересована особа може звернутися з питань вирішення спору до спеціальної комісії при виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків. До складу цієї комісії на громадських і паритетних засадах входять представники держави, застрахованих осіб і страхувальників (ст. 55 Закону).

Разом з тим, як встановлено в судовому засідання, Позивач постанову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві від 29.09.2009р. № 2608/1263 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг» у зв'язку з відсутністю оригіналу Акту форми Н-1 не оскаржував та на час розгляду справи вона є дійсною, що не заперечувалось сторонами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Разом з тим, обраний Позивачем спосіб захисту свого права, а саме визнання дійсним Акту № 2, складеного 09.11.1998р. за формою Н-1 ВАТ «Плодоовоч» Мінського району м. Києва про нещасний випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_1 не передбачений ст. 16 ЦК України або іншим законом. Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що якщо Позивач вважає, що Відповідачем були порушені його права та інтереси внаслідок відмови у страхових виплатах та наданні соціальних послуг у зв'язку з відсутністю оригіналу акту форми Н-1, Позивач має право звернутись до суду за захистом своїх прав з позовом про оскарження постанови Відповідача від 29.09.2009р. № 2608/1263 «Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг».

Щодо позовних вимог Позивача про визнання його права на отримання виплат та соціальних послуг у зв'язку з отриманням травми внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, в судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи вказані права Позивача ніким не оспорюються та не заперечуються. Окрім того, представник Відповідача - Васильківська Н.І. в судовому засіданні 17.10.2014р. пояснила, що в разі надання Позивачем всіх необхідних документів до Фонду соціального страхування, зокрема, і оригіналу Акту про нещасний випадок за формою Н-1, Фонд нарахує та виплатить відповідні страхові виплати. При цьому як зазначалось вище, Позивач не оскаржував до суду постанову Відповідача про відмову у страхових виплатах і правомірність такої відмови судом у встановленому процесуальним законом порядку не перевірялась.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Одним із принципів судочинства, визначених ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що фактично права позивача на отримання виплат та соціальних послуг у зв'язку з отриманням травми внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, Відповідачем не заперечується та ним не оспорюються, а тому такі права позивача не потребують додаткового визнання шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Спосіб реалізації відповідних прав визначений спеціальним законом. Окрім того, спосіб захисту своїх прав обраний Позивачем, зокрема, визнання дійсним Акту № 2, складеного 09.11.1998р. за формою Н-1 ВАТ «Плодоовоч» не передбачений Цивільним кодексом України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та іншими нормативними актами. Інших підстав, за наявності яких суд може захистити цивільне право або інтерес Позивача у обраний ним спосіб, у позові не зазначено.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, а саме порушення та не визнання відповідачем його права на отримання виплат та соціальних послуг у зв'язку з отриманням травми внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах з урахуванням обраного Позивачем способу захисту його права, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Києві про визнання дійсним Акту про нещасний випадок № 2, складеного за формою Н-1, визнання права, слід відмовити.

Враховуючи наведене, на підставі ст.129 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», та керуючись ст.ст. 10, 11, 26, 30, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Києві про визнання дійсним Акту про нещасний випадок №2, складеного за формою Н-1, визнання права, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: