Справа № 487/7675/15-ц
Провадження № 4-с/487/68/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2015 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.

секретаря Уманського І.В.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського Управління юстиції,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, де зазначила, що на виконанні в Заводському ВДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №2/412/570/12 від 28.04.2014 року, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на її користь в межах спадкового майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 80000 гривень та 1500 гривень в рахунок відшкодування витрат за проведення експертизи. ОСОБА_5 до цього часу не сплатила борг в сумі 81500 грн. за рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 04.04.2014 року, а також збитки, що стягненні рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.03.2015 року в сумі 27442,01 грн. по справі №2/487/946/15 та 31967 грн. по справі №487/3065/15-ц, а всього 140909,01 грн. Виконавче провадження прийняв старший державний виконавець Заводського ВДВС ОСОБА_6, який звільнився з посади в червні 2015 року, і до свого провадження виконавче провадження прийняв ОСОБА_7 На протязі чотирьох місяців окрім того, що накладено арешт на майно ОСОБА_3, державний виконавець Запольський В.М. нічого не зробив по стягненню одноразовим платежом боргу в сумі 81500 грн. відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України. На сьогодні сплинув термін для примусового виконання рішення суду, встановлений законом, оскільки з дня відкриття виконавчого провадження пройшло шістнадцять місяців, державний виконавець Запольський В.М. проявляє бездіяльність. Спадкове майно ? частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 не продане і навіть не описане. З цього приводу державний виконавець Запольський В.М. ніяких дій не провів до цього часу. Відсутня пропозиція про передачу їй ? частки квартири за вказаною адресою, до цього часу їй не наданий номер рахунку, на який вона погодилась перерахувати кошти як різницю між вартістю 1/2 частки квартири та боргом. Про те, що вона має намір сплатити ці кошти вона подавала заяву до Заводського ВДВС 12 листопада 2014 року, але відповіді до цього часу не отримала. ОСОБА_1 просить визнати бездіяльною відмову у здійсненні дій старшим державним виконавцем Запольським В.М. по примусовому виконанню виконавчого листа по справі №2/412/570/12 від 28.04.2014 р., та судових рішень по справі №2/487/946/15, №487/3065/15-ц; визнати бездіяльною відмову у здійсненні дій контролю за виконанням рішення апеляційного суду Миколаївської області та ненадання відповіді на її звернення про передачу спадкового майна від 12.11.2014 року керівництвом Заводського ВДВС, старшим державним виконавцем Биковим І.С., державним виконавцем Запольським В.М. по примусовому виконанню виконавчого листа по справі №2/412/570/12 від 28.04.2014 р., №2/487/946/15, №487/3065/15-ц.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи скарги, дала пояснення аналогічні її змісту, наполягаючи на задоволенні скарги.

Начальник Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що вимоги ОСОБА_1 про виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на частку у квартирі за адресою: АДРЕСА_2є безпідставними, оскільки ця квартира не зареєстрована за боржником ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, про що є відповідна інформація в матеріалах виконавчого провадження. Письмова заява ОСОБА_1 від 12.11.2014 року про намір сплатити кошти як різницю між вартістю ? частки зазначеної квартири і боргом до Заводського ВДВС не надходила, про що свідчать як матеріали виконавчого провадження, журнал вхідної кореспонденції, так і відсутність у ОСОБА_1 другого екземпляру заяви з вхідним номером. Від ОСОБА_1 надходила заява від 16.10.2015 року про звернення стягнення на нерухоме майно ( ? частка квартири за вищезазначеною адресою) в рахунок задоволення вимог за рішеннями суду про стягнення з ОСОБА_3 коштів, і на неї дано відповідь.

Заслухавши заявника та представника Заводського ВДВС, дослідивши матеріали справи, виконавче провадження, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що в Заводському відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №48567747 з примусового виконання виконавчих документів:

- виконавчого листа №2/412/570/12, виданого 28.04.2014 р. Заводським районним судом м. Миколаєва на виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 04.04.2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 80 000 грн. в межах вартості спадкового майна, належного ОСОБА_4 та 15000 грн. судових витрат, за яким виконавче провадження відкрите 30.04.2014 р.;

- виконавчого листа №2/412/1610/15, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитків від інфляції в сумі 31256,06 грн. та 3% річних в сумі 710,94 грн., за яким виконавче провадження відкрите 18.08.2015 р.;

- виконавчого листа №2/412/1610/15, виданого 07.07.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави 319,67 грн. судового збору, виконавче провадження відкрите 21.09.2015 р.

Відповідно до ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов*язаний вжити передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Після відкриття провадження державним виконавцем здійснено запити до відповідних органів з метою встановлення наявності грошових коштів на банківських рахунках, наявності зареєстрованого рухомого та нерухомого майна. Також державний виконавець неодноразово виходив за місцем проживання боржника, але доступу до квартири не мав, про що складав акти, направляв вимоги боржнику щодо необхідності з*явитися до Заводського ВДВС. Так, згідно інформаційної довідки з Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна від 07.05.2014 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на ? частину 4-х кімнатної квартири за №65 в будинку №29 по вул. Червоних Майовщиків в м. Миколаєві.

Зі змісту скарги вбачається, на цьому також наголошувала в судовому засіданні і заявник ОСОБА_1, що бездіяльність державного виконавця полягає у невжитті заходів з виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на ? частку квартири за адресою: м. Миколаїв, вул. Червоних Майовщиків, б. 15-В, кв. 8, яка належить ОСОБА_3

Відповідно до положень чч. 1, 5 ст. 52 та ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації, а у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст. 63 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. У разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом. Після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законодавством порядку. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі відсутності документів, що характеризують об'єкт нерухомості, у зв'язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення таких документів здійснюється у встановленому порядку за рахунок коштів стягувача. У разі якщо стягувач у двадцятиденний строк з дня одержання відповідного повідомлення державного виконавця не авансує витрати, пов'язані з підготовкою документів, що характеризують об'єкт нерухомості, арешт з нього знімається.

З матеріалів виконавчого провадження, досліджених в судовому засіданні, вбачається, що під час здійснення дій з примусового виконання рішень суду державний виконавець звертався з запитом про належність майна за вказаною адресою ОСОБА_3 Згідно з інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна від 07.05.2015 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на ? трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3, та за ОСОБА_8 зареєстровано право власності на 1/2 частку вказаної квартири. Таким чином, державним виконавцем не отримано документального підтвердження належності ОСОБА_3 ? частки квартири за адресою: АДРЕСА_3, тому немає підстав стверджувати, що мала місце неправомірна бездіяльність державного виконавця з приводу не вчинення дій по зверненню стягнення на вказане нерухоме майно, а саме: не проведено опис майна боржниці, не складено подання про примусове входження до квартири та опису майна.

В матеріалах виконавчого провадження міститься також лист-відповідь на заяву ОСОБА_1 від 16.10.2015 року про звернення стягнення на нерухоме майно ? частку квартири за адресою: АДРЕСА_4 в рахунок задоволення вимог за рішенням суду про стягнення з ОСОБА_3 коштів з посиланням на те, що квартира чи її частка за зазначеною адресою ОСОБА_3 не належить (право власності не зареєстроване), тому звернення стягнення на ? частку квартири неможливе.

В судовому засіданні був оглянутий Журнал реєстрації загальної вхідної кореспонденції Заводського ВДВС т.8, розпочатий 23.10.2014 року, закінчений 17.12.2014 р., за період з 10.11.2014 р. по 13.11.2014 р., в якому відсутня інформація про звернення ОСОБА_1 12.11.2014 року до Заводського ВДВС з заявою про звернення стягнення на майно за адресою: АДРЕСА_4. Заявником також не надано копію її заяви до Заводського ВДВС від 12.11.2014 р. з відміткою вхідного номеру. Таким чином, під час розгляду скарги не знайшла свого підтвердження бездіяльність державних виконавців, яка полягає у ненаданні відповіді на звернення ОСОБА_1 від 12.11.2014 р.

Посилання ОСОБА_1 у скарзі на те, що протягом 16 місяців не виконується рішення апеляційного суду Миколаївської області від 04.04.2014 року, як на підставу для задоволення її вимог суд до уваги не приймає як з наведених вище мотивів, а також враховуючи наступне. Згідно зі ст. 30 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Останнє приєднання виконавчого провадження до зведеного відбулось 29.09.2015 року, про що свідчить постанова державного виконавця від 29.09.2015 року про приєднання виконавчого провадження №48773360 з примусового виконання виконавчого листа №2/487/1610/16 від 07.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 судового збору в дохід держави в сумі 319,67 грн.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 30 Закону України Про виконавче провадження на час розгляду скарги строк здійснення виконавчого провадження не закінчився.

На підставі викладеного, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського Управління юстиції відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п*яти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.А. Карташева