АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1212/15 Доповідач - Гурзель І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Цінькевич В.М.

з участю заявника ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 23 липня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа державний нотаріус смт. Козова Козівського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_1, звернулася до суду із заявою про встановлення факту знаходження земельної ділянки площею 0,25 га, яка відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 10 вересня 2007 року належить її матері ОСОБА_2, в с. Теофіпілка Козівського району Тернопільської області. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 23 липня 2015 року у відкритті провадження ОСОБА_1 - відмовлено. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_1, колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Так, відмовляючи у відкритті провадження, по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту розташування земельної ділянки площею 0,25 га, яка відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 10 вересня 2007 року, належить її матері ОСОБА_2, с. Теофіпілка Козівського району Тернопільської області, суд виходив з того, що із даної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а саме право на спадщину, а тому такий спір вирішується в порядку позовного провадження. Колегія суддів незовсім погоджується з мотивами відмови у відкритті провадження по справі, викладеній в зазначеній ухвалі, однак сама відмова у відкритті провадження по справі є вірною. Так, у відповідності до п.5 ч.2. ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, також ч.2 ст 256 ЦПК України передбачає, що при вирішенні справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Крім того, згідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається із Заповіту вуд 20 лютого 2007 року, спадкодавець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 все майно, яке їй належило на момент смерті, в тому числі і дану земельну ділянку площею 0,25 га, яка належила їй на праві власності, відповідно до Державного акту серії НОМЕР_1 від 10 вересня 2007 року заповіла спадкоємцям: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 в рівних частках. Так, встановлено що заявник вказує на те, що при оформленні спадщини, яка відкрилася після смерті 20.06.2015 року, її матері ОСОБА_2, державним нотаріусом смт.Козова Козівського району Тернопільської області було вказано на те, що у майбутньому виникнуть проблеми з оформленням за новими власниками спірної земельної ділянки, через відсутність у державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 10 вересня 2007 року конкретної адреси, а саме вулиці на якій вона знаходиться. Доводи, наведені в заяві ОСОБА_1 про необхідність встановлення до земельної ділянки адреси її розташування, є надуманими. Так як, земельна ділянка, яку має намір спадкувати заявниця, має кадастровий номер: НОМЕР_2 та геодизичні точки її розташування з прив'язкою до місцевості, що ще точніше ніж адреса встановлюють місце її розташування. Крім того, у випадку відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, з цих підстав, заявниця має право оскаржити дії нотаріуса . Отож, за вказаних обставин, ОСОБА_1 не наводяться обставини, з яких вбачаються, що встановлення зазначеного факту потягне за собою юридичні наслідки. ЇЇ доводи грунтуються на невірних припущеннях, а тому необхідності їх перевірки в судовому засіданні, враховуючи принцип процесуальної економії, колегія суддів не вбачає. Таким чином, подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.В. Гурзель