АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2657/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівБородійчука В. Г. , Демченка В. А.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6, третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и л а :

01 квітня 2015 р. ОСОБА_7 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що в період з 28 серпня 2014 р. по 30 серпня 2014 р. у невстановлений в ході досудового слідства час, ОСОБА_9, знаходячись разом із своїм батьком ОСОБА_10 в будинку АДРЕСА_1, за місцем проживання останнього, в результаті конфлікту, що виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно спричинив останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2000 від ІНФОРМАЦІЯ_1 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, з якими потерпілого 12 вересня 2014 р. госпіталізовано до медичного закладу.

За даним фактом СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області порушено кримінальне провадження від 18 вересня 2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в лікарні ОСОБА_10 помер, що підтверджується актовим записом № 2391.

За даними висновку судово-медичної експертизи трупа №03/01/719 від 24 вересня 2014 р. причиною смерті ОСОБА_10 є закрита внутрішньочерепна травма у вигляді крововиливу під тверду мозкову оболонку, що підтверджується даними медичної карти, даними експертизи трупа та судово-гістологічною експертизою черепно-мозкова травма у вигляді субдуральної гематоми відповідально лівій півкулі головного мозку, яка супроводжувалась здавленням мозку, ускладнилась набряком набубнявінням речовини головного мозку гострим серозним менінгітом та гострою гнійною пневмонією. Вказана травма виникла від дії твердого (твердих) тупого предмету (предметів) за 2-3 тижні до смерті, або в час наближений до вказаного, що обчислюється днями та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Після смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок АДРЕСА_1.

В результаті досудового розслідування встановлено, що даний злочин вчинено ОСОБА_9, якому 26 вересня 2014 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК. 24 листопада 2014 р. склад злочину перекваліфіковано з ч.1 на ч.2 ст. 121 КК.

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_9 .помер, відповідно до лікарського свідоцтва № НОМЕР_1 від 20 жовтня 2014 р., причиною смерті якого є навмисне само ушкодження, внаслідок стиснення шиї петлею при повішенні, про що здійснено актовий запис №50.

За результатами розслідування вказаного кримінального провадження, 24 листопада 2014 р. органом досудового розслідування винесено постанову про закриття провадження на підставі ст. 284 ч.1 п.5 КПК.

Після смерті ОСОБА_11, який не встиг прийняти спадщину після смерті свого батька ОСОБА_10, право на прийняття належної йому частки спадщини від спадкодавця, повинно було перейти до його спадкоємців дітей та дружини. Тому, 18 березня 2015 р. ОСОБА_8 та ОСОБА_6 подати до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_10, а ОСОБА_12 - заяву про відмову від належної їй частини спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_10, на користь відповідачів.

Позивач вважає, що такий перехід права на спадкування після ОСОБА_10 до його дітей та дружини не можливий, оскільки ОСОБА_9 позбавив себе права на спадкування, позбавивши життя спадкодавця.

Тому, враховуючи зазначене, позивач просила усунути від права на спадкування після спадкодавця ОСОБА_10 - ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2015 р. позов задоволено. Усунуто від права на спадкування після спадкодавця ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати дане рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

При цьому зазначила, що вина ОСОБА_9 у вчиненні кримінального злочину не встановлена обвинувальним висновком суду, який набрав законної сили, а отже він не є винуватою особою. На думку скаржника, суд першої інстанції, помилково вирішив питання, які не належать вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходи з того, що оскільки органом досудового розслідування встановлено факт скоєння ОСОБА_9 умисного злочину, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України щодо свого батька ОСОБА_10, який за протиправних дій сина помер, про що зазначено у постанові від 24 листопада 2014 р., то відповідно ОСОБА_9, на підставі ч.1 ст. 1224 ЦК України, не мав права на спадкування після смерті свого батька ОСОБА_10

За таких обставин, суд дійшов висновку, що до відповідачів у справі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не перейшло право спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_9

Крім того, врахував, що відповідачами до суду не надано жодних належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_7 є дочкою померлого ОСОБА_13, що підтверджується даними свідоцтва про народження (повторне від 21 жовтня 2003 р.) та свідоцтва про одруження від 06 червня 2006 р.

ОСОБА_9 є сином ОСОБА_10, а відповідачі ОСОБА_6 - дружиною ОСОБА_9 та ОСОБА_8 його дочкою, що також знайшло своє підтвердження під час розгляду справи.

Слідчим відділом Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області заведено кримінальне провадження № 0002269 від 18 вересня 2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яка регламентує умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто було встановлено, що в період з 28 серпня 2014 р. по 30 серпня 2014 р. у невстановлений в ході досудового слідства час, ОСОБА_9, знаходячись разом із своїм батьком ОСОБА_10 в будинку АДРЕСА_1, за місцем проживання останнього, в результаті конфлікту, що виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно спричинив останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2000 від ІНФОРМАЦІЯ_1 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, з якими потерпілого 12 вересня 2014 р. госпіталізовано до медичного закладу.

26 вересня 2014 р. ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

24 листопада 2014 р. склад злочину перекваліфіковано з ч.1 на ч. 2 ст. 121 КК України, заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер в лікарні, що підтверджується актовим записом № 2391.

За даними висновку судово-медичної експертизи трупа № 03/01/719 від 24 вересня 2014 р. причиною смерті ОСОБА_10 є закрита внутрішньочерепна травма у вигляді крововиливу під тверду мозкову оболонку, що підтверджується даними медкарти, даними експертизи трупа та судово-гістологічною експертизою. Черепно-мозкова травма у вигляді субдуральної гематоми відповідально лівій півкулі головного мозку, яка супроводжувалась здавленням мозку, ускладнилась набряком набубнявінням речовини головного мозку гострим серозним менінгітом та гострою гнійною пневмонією. Вказана травма виникла від дії твердого (твердих) тупого предмету (предметів) за 2-3 тижні до смерті, або в час наближений до вказаного, що обчислюється днями та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_9 помер, відповідно до лікарського свідоцтва № НОМЕР_1 від 20 жовтня 2014 р., причиною його смерті є навмисне само ушкодження, внаслідок стиснення шиї петлею при повішенні, про що здійснено актовий запис № 50. За результатами розслідування вказаного кримінального провадження № 0000739 від ІНФОРМАЦІЯ_2., 21 жовтня 2014 р. органом досудового розслідування винесено постанову про закриття провадження на підставі ст. 284 ч.1 п.1 КПК.

Постановою прокурора прокуратури м. Черкаси Дробот І.Л. від 24 листопада 2014 р., на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, згідно до якої, зокрема кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого, закрито кримінальне провадження № 0002269 від 18 вересня 2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_9 щодо потерпілого ОСОБА_10 При цьому, у постанові зазначено, що в ході слідства здобуто достатньо даних про те, що злочин скоєно підозрюваним ОСОБА_9, але останній помер.

Дана постанова від 24 листопада 2014 р. ніким, зокрема і відповідачами у справі, не оскаржувалась, на час розгляду даної справи є чинною та свідчить про закриття кримінального провадження № 0002269 від 18 вересня 2014 р. саме з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до даних інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 19 серпня 2015 р., вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_10

Після смерті свого батька ОСОБА_10, ОСОБА_9 не встиг оформити спадкові права. Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулися його дочка ОСОБА_7, та відповідачі.

ОСОБА_15, дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 також звернулася до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь відповідачів своєї матері та рідної сестри.

Статтями 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до положень п. 1 ст. 1224 ЦК України не мають право на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Як передбачено ч.6 ст. 1224 ЦК, положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

У відповідності до ст. 1276 ЦК України, яка регламентує перехід права на прийняття спадщини, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Отже, дана норма передбачає перехід у спадщину права спадкування.

Згідно до рекомендацій ВССУ, викладених у п. 4 листа від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду. За змістом ч. 1 ст. 1224 ЦК підставою для позбавлення права на спадкування є умисне позбавлення життя спадкодавця чи будь-якого з можливих спадкоємців або вчинення замаху на їхнє життя. Оскільки діяння, зазначені у ч. 1 цієї статті, є кримінально караними, то вони повинні бути підтверджені вироком суду, постановою про закриття кримінальної справи з нереабілітуючих підстав, які є самостійною та достатньою підставою для усунення від права на спадкування.

Коло осіб, позбавлення життя яких усуває особу від права на спадкування, є вичерпним та чітко визначеним ч. 1 ст. 1224 ЦК, це спадкодавець та можливі спадкоємці. Не може бути підставою для усунення особи від права на спадкування позбавлення ним життя іншої особи, яка на момент вчинення злочину не могла бути можливим спадкоємцем.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування), одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК.

Виходячи з викладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_9 не мав права на спадкування за законом після смерті свого батька, оскільки умисно вчинив відносно нього дії, що привели до його смерті, а тому в свою чергу до спадкоємців ОСОБА_9 не перейшло права на спадкування після ОСОБА_10

Аналізуючи вимоги апеляційної скарги колегія суддів враховує, що у відповідності до пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Вимогами діючого національного законодавства визначено, зокрема право на закриття кримінально провадження в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого - п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Отже, наявність чинної постанови прокурора від 24 листопада 2014 р. про закриття кримінального провадження № 0002269 від 18 вересня 2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_9 щодо потерпілого ОСОБА_10, з підстав визначених п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто з нереабілітуючих підстав, є достатньою підставою для усунення від права на спадкування.

Враховуючи те, що посилання апелянта в апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судом повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :