Ухвала іменем україни
25 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоТкачука О.С., суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 5» Житомирської міської ради про скасування рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради, визнання права на постійне проживання та користування квартирою, зобов'язання видати ордер на житлове приміщення та зобов'язання укласти договір найму квартири, за касаційною скаргою Виконавчого комітету Житомирської міської ради на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 06 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд: скасувати рішення від 23 липня 2008 року № 537, прийняте виконкомом Житомирської міської ради «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян», в частині віднесення квартири АДРЕСА_1 до переліку квартир (кімнат), віднесених до фонду житла для тимчасового проживання громадян; визнати за ним та його родиною право на постійне проживання та користування зазначеною квартирою; зобов'язати Виконавчий комітет Житомирської міської ради видати йому ордер на це житлове приміщення; зобов'язати КВЖРЕП № 5 укласти з ним договір найму цієї квартири та стягнути судовий збір.

В обґрунтування позову зазначав, що його як інваліда II групи разом із сім'єю в складі 5 чоловік було переселено з квартири АДРЕСА_2 в м. Житомирі у квартиру АДРЕСА_1 згідно з рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 10 лютого 1994 року № 17.

З того часу він разом із сім'єю проживає в ній. Сплачує квартирну плату, несе витрати зі сплати комунальних послуг, провів там капітальний ремонт.

Вважає, що власником спірного житла фактично був укладений договір найму жилого приміщення.

У 1998 році позивачу та членам його сім'ї виконком Житомирської міської ради надав згоду на реєстрацію їх у спірній квартирі. Тому він має право на постійне місце проживання та користування нею.

Проте виконком Житомирської міської ради відмовив ОСОБА_4 у видачі ордера на зазначену квартиру, оскільки її у 2008 році було включено до переліку квартир та кімнат, віднесених до фонду житла для тимчасового проживання. Вимогу відповідача укласти договір на тимчасове проживання в спірній квартирі вважає незаконною, оскільки це порушує його житлові права.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 06 листопада 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконним рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23 липня 2008 року № 53 «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян» у частині віднесення квартири АДРЕСА_1 в м. Житомирі до переліку квартир (кімнат), віднесених до фонду житла тимчасового проживання громадян. Визнано за ОСОБА_4 право постійного проживання та користування спільною квартирою. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Виконавчий комітет Житомирської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що оспорюване позивачем рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23 липня 2008 року № 537 «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян» є незаконним в частині віднесення спірної квартири до фонду житла для тимчасового проживання громадян, оскільки на момент його ухвалення в спірній квартирі проживали позивачі, тому є підстави для визнання за позивачем права постійного користування спірною квартирою.

Проте з такими висновками судів не можна погодитись з наступних підстав.

У справі встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23 липня 2008 року № 537 кімнату АДРЕСА_1 у м. Житомирі віднесено до фонду житла для тимчасового проживання громадян (а. с. 18).

Правовий статус та порядок надання житлових приміщень, які відносяться до фонду житла для тимчасового проживання громадян, визначається ст. ст. 132-1, 132-2 ЖК Української РСР та постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 422 «Про затвердження порядку формування фондів житла для тимчасового проживання та Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання».

Згідно з п. п. 3, 15, 16 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання, житлові приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються за рішеннями виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, Київської і Севастопольської міськдержадміністрацій: громадянам, які втратили житло внаслідок звернення стягнення на житлові приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного приміщення; біженцям, які набули цього статусу відповідно до Закону України «Про біженців», та громадянам, які вимушені залишити житлові приміщення внаслідок його аварійного стану, стихійного лиха або з інших підстав, які загрожують стану та безпеці відповідного приміщення.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, Київська і Севастопольська міськдержадміністрації видають громадянинові ордер на вселення в житлове приміщення.

Під час видачі ордера на житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання між власником житлового фонду або уповноваженою ним особою та громадянином, якому надається в користування зазначене житло, укладається договір найму житлового приміщення установленого зразка. Форма договору встановлюється Держжитлокомунгоспом.

Ордер та договір найму є підставою для вселення в житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання і для користування таким житлом на договірних умовах. Строк проживання відлічується з дати підписання договору найму.

Відповідно до ч. 4 ст. 132-2 ЖК Української РСР та п. 5 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання житлові приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам на строк до одного року з можливістю продовження цього строку у разі неспроможності їх набути альтернативне місце проживання.

У разі неспроможності змінити місце проживання громадянин повинен за місяць до закінчення строку договору найму житлового приміщення звернутися до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, Київської і Севастопольської міськдержадміністрації із заявою про продовження цього строку (п. 23 Порядку).

Згідно з листом Виконавчого комітету Житомирської міської ради управлінням житлово-комунального господарства від 03 березня 1994 року № 3-314 зобов'язано начальника ВЖРЕП № 5 тимчасово, до отримання житла, заселити в квартиру АДРЕСА_1, сім'ю ОСОБА_4, яка в той час мешкала в аварійному будинку, підстава - рішення міськвиконкому від 10 лютого 1994 року № 17 (а. с. 5).

01 грудня 1998 року виконком Житомирської міської ради дав згоду на реєстрацію сім'ї інваліда I групи ОСОБА_4 в складі 5 осіб у квартиру АДРЕСА_1 м. Житомирі (а. с. 6)

Відповідно до листа Виконавчого комітету Житомрської мвської ради від 05 серпня 2013 року № 25/к-5144 ОСОБА_4 відмовлено в отриманні ордера на спірне жиле приміщення у зв'язку з тим, що відсутні законні підстави, оскільки не відпала потреба у використанні фонду житла для тимчасового проживання та існує черга громадян, що потребують надання житлового приміщення з фонду житла для тимчасового проживання.

Крім того, з вищезазначеного листа вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 17 липня 2013 року № 343 «Про надання жилої площі та продовження строку проживання громадян у житлових приміщеннях фонду житла для тимчасового проживання» ОСОБА_4 продовжено строк проживання за вищезазначеною адресою терміном на 1 рік з обов'язковим укладанням договору найму житлових приміщень з фонду житла для тимчасового проживання.

За приписами п. 4 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання громадяни, яким надане житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права приватизувати, обмінювати та здійснювати поділ такого приміщення, здавати його в піднайм або вселяти до нього інших громадян.

Жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання призначаються для окремої категорії громадян, перелік яких визначений п. 3 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання та є вичерпним.

Забезпечення осіб житлом на постійній основі як таких, що потребують поліпшення житлових умов, за рахунок житла із фонду для тимчасового проживання не здійснюється.

Таким чином, суд першої інстанції на вищезазначені положення закону увагу не звернув, не визначився з характером спірних правовідносин, ухвалив рішення, що не відповідає вимогам закону.

Апеляційний суд недоліків суду першої інстанції не усунув, дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду без змін.

За таких обставин ухвалені судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Житомирської міської ради задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 06 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді: В.С. Висоцька О.В. Кафідова В.М. Колодійчук Г.В. Юровська