Справа № 459/2026/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Жураковського А.І.

при секретарі Ганас К.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування нежитлового приміщення та анулювання правовстановлюючих документів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання договору дарування нежитлового приміщення та анулювання виданих на його підставі правовстановлюючих документів. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що 17.05.2013 року між нею та відповідачем укладено договір дарування нежитлового приміщення. Вважає, що цей договір було укладено з порушенням вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України та під впливом обманних дій відповідача. Мотивує таке твердження тим, що останній мав на меті заволодіти земельною ділянкою, на якій розміщене нежитлове приміщення. Також зазначає, що відповідач на час звернення до суду дарунок не прийняв, не здійснив реєстрації прав власності на нього, а сам дарунок є збереженим. З посиланням на ч 4 ст. 727 ЦК України вважає про наявність підстав для розірвання цього договору. Також просить суд анулювати видані на підставі цього договору правовстановлюючі документи.

У судовому засіданні позивач просила позов задовольнити покликаючись на доводи, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Підтвердив факт укладання спірного договору дарування та зазначив, що посилання позивача на збереженість майна як на підставу розірвання договору дарування є безпідставним, так як збереженість означає існування такого майна в дійсності. З приводу доводів позивача про невідповідність договору вимогам ст. 203 ЦК України зазначив, що наслідком визнання правочину недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Крім цього, вважає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування підстав для поновлення строку позовної давності. Відтак просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

У судовому засіданні сторони підтвердили факт укладання 17.05.2013 року договору дарування ? частин нежитлового приміщення загальною площею 142,6 кв.м., що знаходиться у м. Червонограді по вул. Сліпого, 30. Відтак в силу ч. 1 ст. 60 ЦПК ці обставини доказуванню не підлягають.

Судом встановлено, що позовні вимоги про розірвання договору дарування обґрунтовуються позивачем, як підставою позову, відповідно до ч. 4 ст. 727 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Підстави для розірвання договору дарування з ініціативи дарувальника передбачені ч.1-3 ст.727 ЦК України.

Частиною 4 ст.727 ЦК України передбачено, що дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування в тому випадку, якщо на момент пред'явлення вимог дарунок є збереженим. Тобто, наявність у власності відповідача майна, отриманого в дар, є лише умовою, а не підставою для звернення з вимогами про розірвання договору дарування за обставинами, визначеними у частинах 1-3 ст.727 ЦК України.

Суд звертає увагу, що будь-яких доказів для розірвання договору дарування, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 727 ЦК України, позивачем не надано, а самі по собі вимоги, обґрунтовані ч.4 ст.727 ЦК України, не можуть бути підставою для його розірвання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Зазначені вимоги закону позивачем не виконані.

Також суд звертає увагу, що способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України. При цьому анулювання правовстановлюючих документів не є способом захисту таких прав та інтересів. Крім того, у даному випадку, ця вимога є похідною від вимоги про розірвання договору дарування.

За вище вказаних обставин, суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтованим та безпідставним, відтак задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування нежитлового приміщення від 17 травня 2013 року, та анулювання правовстановлюючих документів відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 - ти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: А. І. Жураковський