АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

08 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель», Фонду гарантування вкладу фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення суми депозитного вкладу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року,

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» (далі - ПАТ «КБ «Даніель») на свою користь грошові кошти в розмірі 610 406,33 грн. та 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 25 червня 2013 року між нею та ПАТ «КБ «Даніель» було укладено Договір строкового банківського вкладу «Свято, що наближається!» №Т-377-11 на строк з 26.06.2013 р. по 01.07.2014 р. із щомісячною виплатою процентів в розмірі 10 % річних. На виконання умов договору вона внесла, а відповідач прийняв на депозитний рахунок кошти у сумі 16 666,08 доларів США. 26 травня 2014 року вона отримала кошти в сумі 140 657,22 грн. У зв'язку з тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо повернення вкладу та виплати процентів в повному обсязі, просила стягнути з відповідача залишок суми депозитного вкладу та процентів за період з 25 червня 2013 р. по 26 лютого 2015 р., з урахуванням 3% річних від суми боргу за весь час прострочення та індексу інфляції.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом проігноровано норми ст.526, 611, ч.2 ст.625, ч.1, ч. 3 ст.1058, ч.1, ч.6 ст.1060 ЦК України, які мають вищу юридичну силу ніж норми законів України. Оскільки договір не було виконано належним чином, позивач має право на отримання процентів до моменту звернення.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 червня 2013 року між ПАТ «КБ «Даніель» та ОСОБА_1 укладено договір строкового банківського вкладу «Свято, що наближається!» №Т-377-11, згідно з яким позивач внесла на вкладний рахунок кошти у розмірі 16 666,08 доларів США на строк зберігання по 01 липня 2014 року зі сплатою відсотків з розрахунку 10% річних.

Відповідно до вимог ст. 1060 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин між сторонами, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою правління Національного банку України від 16.01.2014 року № 14 ПАТ «КБ «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 січня 2014 року №1 було розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Даніель» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 17 січня 2014 року. Тимчасова адміністрація запроваджувалась строком на три місяці з 17.01.2014 р. по 16.04.2014 р.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Встановивши, що позивач звернулася до відповідача з вимогою здійснити переказ грошових коштів за договором банківського вкладу у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежувалося п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України від 15.04.2014 р. №217 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «КБ «Даніель».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №29 від 16.04.2014 р. про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Даніель» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію цього банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Ожга Є.В. з 16 квітня 2014 р. по 15.04.2015 р.

Опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи фонду було здійснено у газеті «Голос України» №78 від 19 квітня 2014 року. Роз'яснено, що виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться з 23.04.2014 р. по 05.06.2014 р. відповідно до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, через установи банку-агента Фонду ПАТ «КБ «Хрещатик». Відшкодування вкладникам, які збудь-яких причин не звернулись до банку-агента Фонду в період з 23.04.2014 р. по 05.06.2014 р., здійснюватимуться за результатами розгляду їхніх індивідуальних звернень до Фонду до дня внесення запису про ліквідацію банку як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Роз'яснено, що вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня публікування в газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку із зазначенням адреси.

Як вбачається з матеріалів справи, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 26 травня 2014 року позивачу здійснено виплату гарантованої суми відшкодування в розмірі 140 657,22 грн. (а.с. 36).

12 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №57 про продовження строку ліквідації ПАТ «КБ «Даніель».

Статтею 45 Закону «Про банки і банківську діяльність» визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до вимог ст. 48 цього Закону, уповноважена особа Фонду не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення складає перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст.45 цього Закону уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами (ст.49 цього Закону).

У подальшому протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.52 цього Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом у четверту чергу.

Відповідно до вимог ч.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами стосується вимог у частині, що перевищує суму, виплачену позивачу Фондом.

Обставин звернення ОСОБА_1 в межах встановленого законом строку з вимогами кредитора щодо неповернутої частини вкладу до уповноваженої особи Фонду (ліквідатора) позивачем не доводилось та судом встановлено не було.

Отже, оскільки питання про акцепт чи відхилення вимог позивача ліквідатором банку у встановленому Законом порядку не вирішувалося, в силу положень ч.8 ст. 49 Закону вимоги позивача як такі, що не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Оскільки ч.4 ст.49 Закону «Про банки і банківську діяльність» передбачено вирішення у судовому порядку будь-яких спорів саме щодо акцептування вимог кредиторів, відсутність такої кредиторської вимоги, заявленої ліквідатору у визначених законом порядку та строки, унеможливлює захист прав позивача в судовому порядку та є підставою для відмови в позові.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело чи могло призвести до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції було повно, всебічно з'ясовано обставини справи, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює, а тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді:

Справа №22-ц/796/12918/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Сенько М.Ф.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.