Провадження №2-н/485/23/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2015 року суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області Квєтка І.А., розглянувши заяву комунального підприємства «Снігурівський комунальник» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2015 року КП «Снігурівський комунальник»звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 1583,40 гривень боргу за надані житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з квітня 2012 по червень 2015 року.

Заявник обґрунтовує субєктивне право наявністю між ним і боржником фактичних договірних правовідносин з надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення.

Згідно п. 2 ч. 3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо, зокрема, із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Згідно до п. 13 вказаної постанови, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник не надав документи, що вказують на наявність договору, безспірність розрахунку боргу, а також застосування відповідних тарифів за весь період нарахування заборгованості.

За такого з поданої заяви вбачається спір про право, для вирішення якого заявнику необхідно звернутися до суду з позовною заявою.

У відповідності до ч.2 ст.101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись п.2 ч.3 ст. 100, ч.2 ст.101 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити комунальному підприємству «Снігурівський комунальник» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 1583,40 грн. боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення за період з квітня 2012 року по червень 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області протягом п»яти дні з дня отримання її копії, через Снігурівський районний суд.

СУДДЯ