Справа № 214/6537/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

21 жовтня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу та процентів, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16.06.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір-заявку №305835/18426/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» строком на 7 місяців в іноземній валюті в сумі 5000,00 євро. Згідно умов договору, на її вимогу відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування ними у розрахунку 12,10% річних. 06.08.2015 року та 10.08.2015 року позивач подала до банку заяви про припинення дії договору та видачу суми банківського вкладу, однак зазначені заяви залишені відповідачем поза увагою, а сума банківського вкладу позивачу не повернута. Позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь суму банківського вкладу в розмірі 5000,00 євро та відсотки за вкладом 344,57 євро.

Представник позивача надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення, що повернулося до суду 09.10.2015 року, причини його відсутності суду не відомі, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавав.

Тому на підставі наявних у справі доказів згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши надані позивачем докази, досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, мотивуючи своє рішення наступним чином.

Так, 16.06.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7 місяців в іноземній валюті №305835/18426/7-14, відповідно до умов якого банком відкритий позивачу вкладний рахунок №2630.7.059611.001 у сумі 5000,00 євро на строк з 16.06.2014 року по 16.01.2015 року, процентна ставка за час користування коштами вкладу складає 12,10 % річних. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, відкритий у банку №2638.4.059611.002 (а.с. 6).

На виконання умов договору про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» відповідач 16.06.2014 року внесла на депозитний рахунок грошову суму в розмірі 5000,00 євро, про що свідчить копія меморіального валютного ордеру №36335522 (а.с. 8).

Відповідно до додаткової угоди від 16.06.2014 року до договору про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» №305835/18426/7-14 від 16.06.2014 року позивач уповноважив банк щомісячно, протягом строку дії договору, здійснювати виплату нарахованих за вкладом процентів шляхом перерахування суми процентів на картковий поточний рахунок клієнта, який відкритий клієнту для обслуговування платіжної картки Visa Classic №1978001 на підставі договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки (а.с. 7).

За період дії договору про банківський строковий вклад позивачу нараховані проценти та станом на 30.07.2015 року на особистому рахунку позивача №2630.7.059611.001 знаходилось 5344,57 євро, що підтверджується копією виписки по особовому рахунку (а.с. 17).

06.08.2015 року позивачем було надіслано до банку рекомендованим листом заяву про повернення їй всієї суми банківського вкладу (а.с. 15), проте, ні відповіді, ні коштів позивач так і не отримала.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, згідно вимог ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до змісту ч. 2 цієї статті, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Оскільки, відповідно до договору банківського вкладу позивачу відкритий рахунок на умовах повернення коштів після закінчення строку, на який його укладено, то в силу ч. 1 ст. 1060 ЦК України, відповідач був зобов'язаний повернути позивачу суму банківського вкладу зі спливом встановленого договором строку, але у порушення умов договору банківського вкладу та вимог чинного законодавства України відповідач суму банківського вкладу позивачу не повернув.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. А відповідно до ч. 6 цієї статті, проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-140 цс/13, відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Тому, з урахуванням наведеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором строкового вкладу (депозиту) «Пенсійний» у розмірі: 5000,00 євро сума вкладу, 344,57 євро відсотки за вкладом.

Оскільки при зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 17 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час звернення позивача з даним позовом до суду), суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1%, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Офіційний курс НБУ на 21.08.2015 року складав 2463,7009 грн. за 100,00 євро, а тому ціна позову на день звернення позивача з даним позовом до суду складала: 5344,57 х 24,637009 = 131674,22 грн. Отже розмір судового збору, який повинен був бути сплачений позивачем складав 1316,74 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 625, 1058, 1060, 1061, 1074 Цивільного кодексу України, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст. 10, 11, 88, 169, 197, 212, 213, 215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу та процентів задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 7міс. В іноземній валюті № 305835/18426/7-14 від 16.06.2014 року у розмірі: сума вкладу 5000,00 євро, відсотки за вкладом 344,57 євро.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в дохід держави судовий збір в розмірі 1733,35 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційному суді Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів позивачем з моменту винесення, відповідачем після процедури перегляду заочного рішення.

Суддя І.Б. Щеняєва