Справа № 456/3607/14 Головуючий у 1 інстанції: Гулкевич О.В.
Провадження № 22-ц/783/1280/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю: позивачки та її представника ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який приєднався до апеляційної скарги на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права користування житлом,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 по 130 грн.50 коп. судових витрат з кожного.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зазначає, що суд неповно з"ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та рішення ухвалене з неправильним застосуванням матеріального права, внаслідок чого є незаконним та підлягає скасуванню.

Стверджує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_6 вселилася у спірну квартиру як дружина брата ОСОБА_8, який був зареєстрований та проживав у спірній квартирі з 1976 року, користувалася даним приміщенням, утримувала спірне майно та сплачувала комунальні послуги, незважаючи, що в квартирі були зареєстровані і інші особи, які не були членами її сім"ї.

Зазначає, що судом вірно встановлено, що квартира належить до державного житлового фонду, однак не враховано, що саме апелянт є квартиронаймачем та позивачка не є членом сім"ї апелянта.

Не враховано, що позивачка почала користуватися спірною квартирою у 1995 році, уклавши шлюб з покійним ОСОБА_8, однак зберегла за собою право на користування приватним житлом своєї матері, де була зареєстрована з 01.09.1992 року і по даний час.

Посилається на те, що позивачка користувалася спірним житлом тільки з дозволу її покійного чоловіка та при вселенні у квартиру між нею та апелянтом, яка є основним квартиронаймачем не було обумовлено, що позивачка набуває самостійного права на користування спірною квартирою.

Зазначає, що суд таким рішенням надав право на користування житлом сторонній особі, яка немає ніякого відношення до її сім"ї чим порушено її права визначені Конституцією України та іншими законами. Стверджує, що суд ухвалив рішення, не врахувавши вимог ст.65 ЖК України, роз"яснень Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 року та висновків Конституційного і Верховного судів, а тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідачів ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги позивачки ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_2, вивчивши матеріали цивільної справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. ( а.с.7,15).

З часу одруження у 1995 році позивачка ОСОБА_6 перейшла проживати в квартиру свого чоловіка, де проживає до сьогоднішнього дня. Згідно довідки №511, виданої КП "Світанок" м. Стрий від 20.02.2014 року, чоловік позивачки ОСОБА_8 був зареєстрований у спірній квартирі АДРЕСА_1 1976 року. Окрім нього, за цією адресою зареєстровані відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 та її троє неповнолітніх дітей. Позивачка ОСОБА_6 згідно з цією ж довідкою проживає без реєстрації у спірній квартирі з 1995 року. (а.с.10).

Відповідно до довідки №967, виданої КП "Надія" м.Стрий 20.02.2014 року позивачка ОСОБА_6 зареєстрована у будинку АДРЕСА_2 власником ? частини якого є її мати ОСОБА_9 Згідно з копією паспорта позивачки серія НОМЕР_1 остання знята з реєстрації за зазначеною адресою 07.11.2014 року. ( а.с.11, 37).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції підставно посилався на ст. 64 ч.ч. 1,2 ЖК України, якою визначено поняття членів сім"ї наймача.

Посилання апелянта ОСОБА_4 на те, що вона має свою сім"ю в складі чоловіка та дітей, які є членами її сім"ї як основного квартиронаймача після смерті матері у 2000 році, а відтак позивачка є для неї чужою людиною, колегія суддів не приймає до уваги з тих причин, що позивачка ОСОБА_6 була прийнята у сім"ю ОСОБА_6 у 1995 році, спірна квартира є її основним місцем проживання, вона постійно займала із чоловіком одну із найменших кімнат 7,6 кв.м та невеличким коридором, через який є окремий вихід з квартири, доглядала хворого чоловіка, який був лежачим, потребував постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги, мав першу групу інвалідності підгрупи "А".

За змістом ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім"ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім"ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім"ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім"ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Таким чином, згідно з висновком районного суду та з посиланням на п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України члени сім"ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним жилим приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Також у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" роз"яснено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному , хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім"ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Отже, районним судом як встановлений факт доведено, що позивачка ОСОБА_6 проживає у спірній квартирі, отже, має право користуватися нею, угод між нею та іншими наймачами, які б обмежували її в житлових правах не було, зазначене приміщення було її постійним місцем проживання. Враховуючи тривалість часу проживання позивачки у спірній квартирі з 1995 року, визначення порядку користування спірною квартирою, а саме виділення позивачці з чоловіком кімнати та коридора, що мають окремий вихід, внесення щомісячної плати за займане приміщення відповідачці для оплати по квитанціях дають всі підстави визнати за позивачкою право користування жилим приміщенням - квартирою 2 в будинку 8 на вул. Підзамче в м.Стрию.

Щодо інших доводів апеляційної скарги , такі не спростовують висновків суду.

Оскаржуване рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213,214 ЦПК України.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи із вище зазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України,- колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 в і д х и л и т и .

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин

З оригіналом вірно

Ухвала набрала законної сили: 17.02.2015 року

Суддя: Ю.Р.Мікуш

Дата оформлення копії: 27.02.2015р.

Помічник судді: М.В. Кобилецька