Справа №585/1869/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Яковець О. Ф.
Номер провадження 22-ц/788/2083/15 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5,

про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и л а:

26 червня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що відповідач ОСОБА_3 є її батьком. Шлюб між її батьками розірвано. Після розірвання шлюбу батько проживає окремо. З відповідача стягувалися аліменти на її утримання на користь матері ОСОБА_3 (третя особа). Після досягнення нею повноліття, відповідач перестав сплачувати аліменти на її утримання. Вона на даний час навчається на 3 курсі КВНЗ 1 рівня акредитації Полтавського базового медичного коледжу відділення сестринської справи денної форми навчання. Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2016 року. Вартість навчання 7000 грн. на рік. На час навчання вона проживає в гуртожитку та з 01 січня 2015 року сплачує за проживання 200 грн. на місяць. Працевлаштуватися вона не може, так як навчається на денній формі навчання. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має можливість, оскільки ОСОБА_3 працездатний, за станом здоров'я може працювати, та працює неофіційно. Крім того, відповідач отримує пенсію.

Посилаючись на такі обставини, просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 609 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову і до 30 червня 2016 року.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 26 червня 2015 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання у Полтавському базовому медичному коледжі, тобто до 30 червня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В апеляційні скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність позивачем обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

По суті доводить, що судом першої інстанції не враховано, що: 1) у ОСОБА_3 на утриманні є малолітня дочка ОСОБА_6 від іншого шлюбу; 2) до розміру пенсії ОСОБА_3 (1567,57 грн.) входить надбавка на непрацездатну дитину в розмірі 474,5 грн., яка має цільове призначення, а тому розмір його пенсії становить 1093,07 грн.; 3) ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатною особою, а тому у його відсутня можливість утримувати повнолітню дочку.

У судовому засіданні ОСОБА_4 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком позивачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки Полтавського базового медичного коледжу від 22 січня 2015 року № 411 ОСОБА_4 навчається у Полтавському базовому медичному коледжі на 3 курсі відділення сестринської справи. Термін навчання з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року. Денна форма навчання. Контрактна основа. Вартість навчання 7000 грн. на рік.

Згідно довідки № 17 Полтавського будівельного технікуму транспортного будівництва від 09 лютого 2015 року, ОСОБА_4 проживає в гуртожитку № 2 цього технікуму з 01 вересня 2013 року по даний час. Сплачує за проживання в гуртожитку з 01 січня 2015 року 200 грн. за місяць.

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 18 березня 2008 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Сумській області як утримувач пенсії за вислугу років від Державного департамента України з питань виконання покарань з 22 грудня 2007 року по теперішній час. Пенсія призначена за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Розмір пенсії ОСОБА_3 становить 1567,57 грн.

Відповідач ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_4 не надає та має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 від іншого шлюбу.

Відповідач ОСОБА_3 має можливість утримувати свою повнолітню дочку, так як вона продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги від батька в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Два перші юридичні факти, сторони не оспорюють.

ОСОБА_3 є пенсіонером відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмір його пенсії становить 1567,57 грн. (а.с. 18).

При встановленні фактів потреби у зв'язку з навчанням ОСОБА_4 матеріальної допомоги та наявності у батьків можливості надавати таку допомогу, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_4 навчається на контрактній основі і вартість одного року навчання становить 7000 грн. (а.с. 7), крім того остання проживає в гуртожитку та сплачує за проживання в ньому 200 грн. на місяць (а.с. 8).

Проте, судом першої інстанції не враховано, що позивачкою не надано відомостей, зокрема, з органів податкової, про її доходи та доходи її матері ОСОБА_5 (третя особа), яка також зобов'язана утримувати дочку, яка продовжує навчання до 23 років.

Також судом першої інстанції не в повній мірі враховано той факт, що на утриманні у відповідача є малолітня дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 від іншого шлюбу, що підтверджується письмовими доказами, зокрема, повідомленням про перерахунок пенсії відповідача № 1870 від 16 квітня 2015 року, довідкою Роменської дитячо-юнацької спортивної школи від 18 липня 2015 року №29 та довідкою Роменської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 від 13 липня 2015 року №80 (а.с. 18, 37, 38).

За таких обставин, враховуючи положення вищенаведених норм законів, колегія суддів вважає, що розмір стягнутих з відповідача аліментів є завищеним, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України), із зменшенням розміру аліментів до стягнення з ОСОБА_3 до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає, що вони не дають підстав для відмови в позові, виходячи з наступного.

Так, статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік витрат, на які не може бути звернено стягнення державним виконавцем, зокрема і стягнення аліментів. У цьому переліку відсутні вказівка щодо надбавки на непрацездатного члена сім'ї (дитину, яка не досягла 18 років), передбачену п. «а» ч. 1 ст. 24 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу до уваги не приймаються.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено категорії осіб, які є непрацездатними громадянами і відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, до таких не відноситься. Сам факт отримання ним пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не вказує, що він є непрацездатним громадянином, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу також до уваги не приймаються.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313-316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2015 року, зменшити розмір аліментів до стягнення з ОСОБА_3 до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця.

В іншій частині рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -