Єдиний унікальний номер № 235/8641/15-ц
Провадження 2/235/4187/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Токарєва А.Г.

при секретарі Ященко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» про відшкодування моральної шкоди внаслідок травми на виробництві,-

В С Т А Н О В И В:

29.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Красноліманська» про відшкодування моральної шкоди внаслідок травми на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» перебував у трудових відносинах з 03 листопада 2008 року по 22 серпня 2015 року, працював гірником підземним по ремонту гірничих виробок 4 розряду з повним робочим днем в шахті. 21 травня 2015 року з ним стався нещасний випадок на виробництві під час якого він отримав травматичну ампутацію 4 пальця правої кісті на рівні бугристої нігтьової фаланги, забійні скальповані рани 3,4,5 пальців правої кісті з розмноженням та дефектом мяких тканин. 21.05.2015 року в Димитровській ЦМЛ була проведена ампутація 3,5 пальців на рівні основних фаланг, та 4 пальця на рівні середньої фаланги.

В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 23.07.2015 р. було встановлено 35 % втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності безстроково. Після проходження МСЕК продовжує лікування.

В результаті виробничої травми відбулося ушкодження його здоровя, у звязку з чим йому нанесений моральний збиток, який виражається в наступному: перебуваючи на лікуванні, він не міг вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчував фізичні страждання, обумовлені важкістю травми, психологічний дискомфорт і значне порушення спокою яке він випробує до теперішнього часу. В звязку з одержанням інвалідності і втрати працездатності у нього змінились умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності, систематичні недуги та послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігає критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні громадянина.

Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 50000 грн., яку просить стягнути з відповідача по справі.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги не визнав в повному обсязі.

Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красноармійську Донецької області до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, справу вирішити на розсуд суду.

Дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з відповідачем по справі ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» з 03 листопада 2008 року по 22 серпня 2015 року перебував в трудових відносинах, працював гірником підземним по ремонту гірничих виробок 4 розряду з повним робочим днем в шахті (а.с. 07-12).

Під час виконання трудових обов'язків, в результаті нещасного випадку на виробництві він отримав ушкодження здоровя - діагноз отримав травматичну ампутацію 4 пальця правої кісті на рівні бугристої нігтьової фаланги, забійні скальповані рани 3,4,5 пальців правої кісті з розмноженням та дефектом мяких тканин (а.с. 16-25).

В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 23.07.2015 р. було встановлено 35 % втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності безстроково, продовжує лікування (а.с. 13 15).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що в звязку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 35% працездатності, визнаний інвалідом 3 групи. Перебуваючи на лікуванні, він не міг вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчував фізичні страждання, обумовлені важкістю травми, психологічний дискомфорт і значне порушення спокою яке він випробує до теперішнього часу. В звязку з одержанням інвалідності і втрати працездатності у нього змінились умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності, систематичні недуги та послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігає критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні громадянина.

Суд вважає, що саме діями відповідача ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, повязані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоровя їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо).

Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкодиповязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в звязку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 35%, позивач визнаний інвалідом 3 групи.

Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 13000 грн.

Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 268 ЦК України, ст. 4, 7, 14, 60, 88, 208-210, 215 294 ЦПК України, ст. 232, 233, 237-1 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ДП «Вугільна компанія «Красноліманська» на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Це рішення набирає законної сили, якщо його не буде оскаржено в строк, передбачений для оскарження останнього.

На рішення протягом десяти днів з його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд.

Суддя Токарєв А.Г.