Категорія 30Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Шемети Т.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

з участю представників відповідачів: Білозора О.Л., Грабіка М.С., Олійника А.М., Дарєва А.М., прокурора Гущіної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Вінницької обласної адміністрації, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в Вінницькій області, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Вінниці, Вінницького спеціалізованого колективного підприємства №26, Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області, прокуратури Вінницької області про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_6 звернувся з позовом до Вінницької обласної адміністрації (відповідач 1), Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в Вінницькій області (відповідач 2), Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Вінниці (відповідач3), Вінницького спеціалізованого колективного підприємства №26 (відповідач 4), Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області (відповідач 5), прокуратури Вінницької області (відповідач 6) та доповнивши позовну заяву (а.с.25), просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь середню вартість путівки зі строком лікування 45 діб за 2014 рік в сумі 27 998 грн. та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 14 616 грн., а всього стягнути 42 614 грн..

Позов мотивує тим, що він в період виробничої практики і Вінницькому спеціалізованому колективному підприємстві №26 по вині адміністрації отримав виробничу травму, внаслідок якої йому було встановлено 1 групу інвалідності. З 2001 року ВСКП №26 заборгувало йому автомобіль, інвалідні візки, постільні речі, проти пролежневі засоби, ортопедичне взуття, санаторні путівки, препарати для лікування хвороби виробничого каліцтва, оплати за догляд. Позивач зазначає, що ФССНВВПЗ України у Вінницькій області та ФССНВВПЗ України у м. Вінниці протиправно отримало його особову справу, оскільки ніяких заяв про це він не писав. Він зазначає, на те, що для його знищення в 2001 році його документи передані у Фонд страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Фонд та ВСКП №26 за 2001-2015 роки заборгували йому санаторні путівки, постільні речі, лікарські препарати, два нових легкових автомобіля, додаткове харчування, препарати по лікуванню хвороб виробничого каліцтва та інше. Раніше подані його судові позови залишені без задоволення. В цьому він вбачає державний садизм, геноцид і дискримінацію його як інваліда праці 1-ї групи та просить зобов'язати відповідачів це припинити. Також ОСОБА_6 вказує на те, що 12.11.2014 року він подав відповідачам медичну форму 070/0 на забезпечення спинальним санаторієм на 45 діб «Борисфен» в м. Очаків в 2014 році. Однак відповідачі не надали йому путівки в санаторій «Борисфен» в м. Очакові чи в санаторій імені Бурденко м. Саки АР Крим, де він лікувався в 2013 році. Позивач, вказував, що Міністерство соціальної політики і Департамент соціальної політики свідомо відмовили йому в задоволенні вимог, хоча він за законом має право на вибір санаторію, місце, час для лікування. Такими діями відповідачі спричинили йому матеріальну шкоду в розмірі вартості санаторного лікування, яку повинні солідарно йому відшкодувати. Крім того, ОСОБА_6 просить відшкодувати моральну шкоду, яка виражалась в тому, що в 2014 році він знаходився в нервовому стресі та напружені, в нього порушився нормальний спосіб життя, душевно і фізично він страждав.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено .

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що суд першої інстанції не всебічно, не всесторонньо та неповно вивчив та дослідив обставини справи, просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року, скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції не дослідив дискримінації щодо нього відповідачами та владою, геноцид та державний садизм над ним.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_6 не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення, в апеляційній скарзі висловив прохання провести розгляд апеляційної скарги без його участі.

Представники відповідачів: Вінницької обласної адміністрації Білозор О.Л., Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в Вінницькій області Грабік М.С., Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в м. Вінниці Олійник А.М., Вінницького спеціалізованого колективного підприємства №26 Дарєв А.М., прокурор Гущіна Н.В. подану апеляційну скаргу не визнали, вважають її необґрунтованою та безпідставною.

Представник відповідача Головного управління Державного казначейства України у Вінницькій області в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з'явилися, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_6 є інвалідом 1 групи з 100 % втратою працездатності, яка настала внаслідок трудового каліцтва (а.с.4-6).

12.11.2014 року ОСОБА_6 була видана довідка № 310/1/3 для одержання путівки на санаторно-курортне лікування (а.с.7) .

Суд, відмовляючи в задоволенні позову до відповідача 1, відповідача 2, відповідача 4, відповідача 5, відповідача 6, - виходив з того, що згідно ст.ст. 9, 42 закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», саме на ФССНВВПЗ у м. Вінниці (відповідача 3) покладено обов'язок надавати матеріальне забезпечення, страхові виплати та соціальні послуги, на які особа має право. Такий обов'язок було покладено на Фонд в зв'язку з набранням чинності з набранням чинності 01.04.2001 року законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції станом на 2001 рік), підпунктом 5 п.3 Прикінцевих і перехідних положень якого було передбачено передачу документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги, від роботодавця до Фонду.

Рішення про передачу особової справи потерпілого на виробництві інваліда І групи ОСОБА_6 від роботодавця СКП-26 до відділення ВД ФССНВ у м. Вінниці було прийнято на засіданні обласної комісії по розгляду спірних питань щодо справ потерпілих на виробництві та членів їх сімей по управлінню ВД ФССНВ у Вінницькій області 22.06.2001 року (протокол № 3, а.с.37).

Передача документів ОСОБА_6 відбулася 02.07.2001 року згідно Акту № 463 (а.с.60) та з того часу саме ФССНВВПЗ м. Вінниці несе обов'язок по забезпеченню інваліда ОСОБА_6 передбаченими Законом послугами та виплатами, в тому числі і обов'язок надавати путівку на оздоровлення.

Отже, передача документів , які дають право на отримання соціального забезпечення ОСОБА_6 Відповідачеві 3 відбулася у спосіб та в порядку, передбаченому чинним законодавством, а тому це не можна розглядати як геноцид чи переслідування позивача з боку відповідачів.

Таким чином, вірним є висновок суду про те, що в розглядуваній справі існують взаємовідносини між ОСОБА_6 та ФССНВВПЗ міста Вінниці, а вимоги до інших відповідачів: Вінницької обласної адміністрації, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань в Вінницькій області, Вінницького спеціалізованого колективного підприємства № 26, прокуратури Вінницької області, Головного управління Державного Казначейства у Вінницькій області, - є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч. 4 ст. 42 закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», «інвалідам I групи щорічно безоплатно за медичним висновком надається путівка для санаторно-курортного лікування; у разі самостійного придбання путівкиїї вартість компенсує Фонд у розмірі, встановленому правлінням Фонду».

Отже, право позивача на отримання путівки закріплено законом, разом з тим, твердження позивача про те, що він за законом має право на вибір санаторію, місця та часу для лікування. - є його власним трактуванням закону, оскільки такого права діючим законодавством не закріплено.

Маючи довідку для отримання путівки на санаторно-курортне лікування (а.с.7), ОСОБА_6 12.11.2014 року звернувся із заявою до голови Вінницької обласної адміністрації про отримання документів на санаторне лікування в санаторії «Борисфен» (а.с.10), 12.12.2014 року він знову звернувся з заявою до голови Вінницької облдержадміністрації з вимогою забезпечити його путівкою в санаторій ім. Бурденка в м. Саки АР Крим (а.с.11), 16.12.2014 року він звернувся з вимогою забезпечити його путівкою в санаторій «Борисфен» в 2014 році (а.с.12).

Відповідач 3 не заперечує та надав копії, які підтверджують передачу йому Відповідачем 1 звернення ОСОБА_6 до голови Вінницької ОДА, в зв'язку з чим ним 26.11.2014 року було зроблено запит головному лікарю санаторію «Борисфен» щодо можливості прийняти з грудня 2014 року для санаторно-курортного лікування інваліда І групи без супроводжуючої особи (а.с.45), на що було отримано 28.11.2014 року відповідь про можливість такого лікування з лютого 2015 року (а.с.43).

05.12.2014 року складено Акт про повідомлення представника інваліда І групи ОСОБА_6 -ОСОБА_8 щодо можливості отримати санаторно-курортне лікування в санаторії «Слов'янський» в м. Слов'янськ з грудня 2014 року або в лютому 2015 року в санаторії «Борисфен» м. Очаків», стосовно першої пропозиції представник відмовився, стосовно другої зазначив, що йому потрібно порадитись з своїм довірителем (а.с.45).

22.12.2014 року на адресу ОСОБА_6 Відповідачем 3 було направлено лист, в якому викладено і можливість прийняти його санаторієм «Борисфен» з лютого 2015 року, і про те, що його представник ОСОБА_8 відмовився отримувати путівку в санаторій «Слов'янський» в м. Слов'янськ (а.с.44).

Отже, не зважаючи на те, що позивач не звертався безпосередньо до Відповідача 3 з заявою про отримання путівки, останній вжив заходів для забезпечення ОСОБА_6 путівкою для санаторно-курортного лікування в 2014 році, однак з незалежних від Відповідача 3 причин така путівка надана не була.

Відшкодування ж вартості путівки на санаторно-курортне лікування передбачено, як уже зазначалося вище, можливе, згідно ч. 4 ст. 42 закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», «у разі самостійного придбання путівкиїї вартість компенсує Фонд у розмірі, встановленому правлінням Фонду». Позивач доказів самостійного придбання путівки не надав, а тому законних підстав для компенсації її вартості немає.

Отже, висновок суду першої інстанції про недоведеність протиправності дій Відповідача 3 чи спричинення його діями моральної шкоди позивачеві, - є вірним та ґрунтується на встановлених по справі обставинах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірний та обґрунтований висновок суду першої інстанції, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалене по справі рішення - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року, відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: підпис Т.М.Шемета

Судді: підпис М.В.Матківська

підпис В.В.Сопрун

З оригіналом згідно: Т.М.Шемета