Провадження №2/761/5630/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.

при секретарі: Лазоришинець К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (Позивач, Банк) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (Відповідач), про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої позовні вимоги Банк обґрунтовує тим, що 12 травня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 028/25-237, відповідно до якого Позивач надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 153 000,00 доларів США, зі сплатою 13,50% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 12 травня 2018 року.

Для забезпечення зобов'язань по зазначеному кредитному договору 12.05.2008р. між Банком та Відповідачем укладено Договір іпотеки № 028/15-267, відповідно до якого Відповідач передає в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту № 028/25-237 від 12.05.2008р нерухоме майно, що придбане Іпотекодавцем за кредитні кошти, надані Іпотекодержателем, а саме: нежиле приміщення, що складається з Підвал, загальною площею 62,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Свої зобов'язання, визначені п.п.1.1. та 3.1.1. Договору кредиту Позивачем виконано належним чином в повному обсязі, разом з тим, Позичальником не виконуються умови Договору кредиту - порушують строки повернення кредиту, в результаті чого станом на 16.04.2015р. заборгованість Відповідача за Кредитним договором складає 277 348,05 доларів США (еквівалент у гривні - 6 041 479,97 грн.), що складається з: - суми заборгованості за кредитом - 148 697,72 доларів США (еквівалент у гривні - 3 239 086,45 грн.; - суми заборгованості за відсотками 128 650,33 доларів США (еквівалент у гривні - 2 802 393,52 грн.).

Враховуючи вищевикладене, Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту № 028/25-237 від 12.05.2008р. в сумі 6 041 479,97 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення, що складається з Підвал, загальною площею 62,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ «Укрсоцбанк» від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі Договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу іпотеки, ціну встановити на рівні, не нижчому, за звичайні ціни та цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом, та стягнути з Відповідача судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцевим Д.О. від 08.05.2015р. відкрито провадження у вказаній справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.34).

Відповідачем подано до суду заперечення на позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.42-44), в яких Відповідач зазначив, що не визнає подану Позивачем позовну заяву та заперечує проти її задоволення, з наступних підстав. Так, Позивачем невірно здійснено розрахунок заборгованості Позичальника, зокрема у наданому Банком розрахунку неможливо встановити, як саме розраховувалась сума заборгованості по кредиту, сума несплачених відсотків за користування кредитом, окрім того Банком не зазначено в розрахунку сум сплати за кожний місяць, які здійснювались Відповідачем на виконання умов Кредитного договору щодо погашення кредитної заборгованості та нарахованих відсотків за користування кредитним коштами. Таким чином, Позивачем не надано ні належного розрахунку, ні жодного доказу, який би підтверджував факт заборгованості Відповідача, а тому вимоги Позивача є необгрунтованими та не можуть бути задоволені. Водночас, Позивачем пропущено строк позовної давності стосовно частини заборгованості відповідно, вимоги стосовно стягнення зазначеної в позові суми заборгованості є неправомірними. Так, позовна давність у випадку погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулось порушення боржником умов договору, тобто позовна давність обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Таким чином, враховуючи, що з дня останнього платежу по кредиту - 12 грудня 2008 року, а по відсоткам - 10.08.2009 року і до дня звернення Позивача до суду з даним позовом - квітень 2015 року пройшло більше трьох років, тобто на час звернення до суду сплинули строки позовної давності, а відтак Відповідач зазначив, що суд повинен відмовити Позивачу у задоволенні позову, у зв'язку із спливом позовної давності. Так, всупереч вимог ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в позовній заяві не встановлено загальний розмір заборгованості, не зазначено всіх його складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, а також початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідач зазначив, що Позивач не звертався до Позичальника з повідомленнями щодо необхідності дострокового повернення всієї суми кредиту, а тому позовні вимоги Позивача є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, оскільки Позивач не надав суду належних доказів, які б підтверджували законність прав його вимоги до Відповідача та не підтвердив жодним документом суму нарахованої ним заборгованості, Позивач вважає, що суд не має достатніх правових підстав для винесення рішення по даній справі на користь Позивача.

В зв'язку з припиненням судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. своїх повноважень відповідно до розпорядження Шевченківського районного суду . Києва від 23.07.2015р. № 01-24-781 проведено повторний автоматичний розподіл справи №761/12868/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.48), відповідно до якого головуючим у справі № 761/12868/15-ц визначено суддю Шевченківського районного суду м. Києва Маліновську В.М., яка прийняла вказану справу до свого провадження та призначила до розгляду в судовому засіданні на 25.09.2015р.

В судовому засіданні представник Позивача - Євтодьєв А.О. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник Відповідача - ОСОБА_3 проти позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні з підстав, зазначених у запереченнях. Окрім того, представник Відповідача заявила про застосування строку позовної давності до стягнення заборгованості по щомісячним платежам за умовами кредитного договору.

Суд, вислухавши представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 12 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 (Відповідач) було укладено Договір кредиту № 028/25-237 (далі - Кредитний договір) (а.с.14-19).

Відповідно до п.п.1.1. Кредитного договору Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 153 000,00 доларів США зі сплатою 13,50% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку № 1 до цього Договору, що є його невід'ємною частиною, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 12 травня 2018 року (включно), на умовах визначених цим Договором.

Згідно п.п.1.1.1. Кредитного договору погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування Кредитом здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання Кредиту, Позичальник щомісячно 12-го числа сплачує Кредитору рівну суму грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за Кредитом та процентами, розрахованих за весь строк користування Кредитом в сумі 2 348,18 доларів США (Ануїтетний платіж).

Пунктами 2.1., 2.2. Кредитного договору визначено, що надання кредиту на цілі, визначені п.1.2. цього Договору проводиться після укладення договорів, визначених в п.п.1.3. цього Договору шляхом видачі Кредитором кредитних коштів Позичальнику готівкою в іноземній валюті (в гривні) з позичкового рахунку останнього № НОМЕР_2 в Дарницькому відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322012. Моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі Позичальнику готівкових коштів в сумі кредиту безпосередньо з позичкового рахунку.

Повернення кредиту здійснюється шляхом зарахування Позичальником суми Ануїтетного платежу, на транзитний рахунок № НОМЕР_1 в Дарницькому відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322012, а також сплата комісій, можливих пені і штрафних санкцій на відповідні рахунки в АКБ «Укрсоцбанк» з подальшим перерахуванням Кредитором отриманої суми Ануїтетного платежу на відповідний позичковий рахунок до моменту досягнення за вказаним рахунком нульового залишку та на відповідний рахунок нарахування процентів (п.п.2.3.).

За п.п.2.5. Кредитного договору встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за Кредитом у валюті кредиту, щомісячно, за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту двічі на місяць (за винятком місяців в яких надається та остаточно погашається кредит та випадку дострокового погашення кредиту): в останній робочий день поточного місяця та в день, на який припадає сплата Ануїтетного платежу в рахунок погашення Кредиту та процентів згідно п.1.1.1. цього Договору за період з дня останнього нарахування по день, що передує дню, в якому здійснюється поточне нарахування (включно).

В забезпечення виконання Відповідачем зобов'язань за Договором кредиту № 028/25-237 від 12.05.2008р., між Позивачем та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 028/15-267 від 12.05.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко В.С. та зареєстрований в реєстрі за № 1384 (а.с.20-24).

Відповідно до п.1.1. Іпотечного договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту № 028/25-237 від 12 травня 2008 року, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем (Основне зобов'язання), нерухоме майно, що придбане Іпотекодавцем за кредитні кошти, надані Іпотекодержателем відповідно до умов Договору, яким обумовлено Основне зобов'язання, а саме: нежиле приміщення, що складається з Підвал, загальною площею 62,00 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1.2. Іпотечного договору, заставна вартість Предмету іпотеки за згодою Сторін становить 909 000,00 грн., що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на день укладення цього договору (505 грн. =100 доларів США) становить 180 000,00 доларів США. Вартість предмета іпотеки, який зареєстрований за номером 3237-П, відповідно до Довідки-характеристики № 1331103, виданої на ім'я попереднього власника Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» становить 805 200,00 грн.

Згідно п.п. 4.1., 4.5. Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержаталем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу Предмету іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Як встановлено у судовому засіданні Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором та надав Відповідачу грошові кошти у розмірі та порядку, визначеними Кредитним договором, що підтверджується Заявою на видачу готівки № ав/2162687 від 12.05.2008р. (а.с.25).

Разом з тим, Відповідач своїх зобов'язань за Договором кредиту № 028/25-237 від 12.05.2008р. належним чином не виконує в частині своєчасної сплати заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитними коштами, на підтвердження чого Позивачем надано розрахунок заборгованості Позичальника за кредитним договором, згідно якого станом на 16.04.2015р. заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 277 348,05 доларів США (еквівалент у гривні - 6 041 479,97 грн.), що складається з: - суми заборгованості за кредитом - 148 697,72 доларів США (еквівалент у гривні - 3 239 086,45 грн.; - суми заборгованості за відсотками 128 650,33 доларів США (еквівалент у гривні - 2 802 393,52 грн.) (а.с. 6-13).

З вказаного розрахунку вбачається, що Позичальник здійснив останній платіж на погашення кредитної заборгованості - 12.12.2008р., на сплату відсотків за користування кредитними коштами - 10.08.2009р., що не заперечувалось Відповідачем.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі) Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві у порядку визначеному ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Разом з тим, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно правової позиції висвітленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, Верховний Суд України прийшов до висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна давність про стягнення з Відповідача заборгованості по Кредитному договору щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, нарахування і сплата яких відбувається щомісяця, повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати кожного платежу окремо.

З огляду на викладене, зважаючи на дату звернення Позивача з позовом до суду - 30.04.2015р. (дата відправлення позовної заяви з додатками до суду згідно штампу поштового відділення на конверті), суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому вважає за можливе застосувати наслідки спливу позовної давності, про які було заявлено представником Відповідача в судовому засіданні, до вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом з 12.12.2008р. до 30.04.2012р., по процентам за користування кредитом з 10.08.2009р. по 30.04.2012р.

Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-61цс15 від 27.05.2015р., яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування, визначено, що положеннями частини першої статті 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку» судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України приходять до правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Згідно ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Пунктом 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» (далі - Постанова від 30.03.2012р. №5) передбачено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

Разом з тим, Позивачем не надано суду уточнюючого розрахунку заборгованості Відповідача із зазначенням всіх складових такої заборгованості з урахуванням спливу строку позовної давності до вимог про стягнення з Позичальника суми кредитної заборгованості за період з 12.12.2008р. до 30.04.2012р., суми процентів за користування кредитом за період з 10.08.2009р. по 30.04.2012р.

Водночас Позивачем не надано суду оцінки іпотечного майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності для можливості встановлення співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд дійшов висновку, що позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, - не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 256, 257, 266, 526, 625,1054 ЦК України, ст.ст. 3, 33, 38 Закону України «Про іпотеку», з урахуванням Постанови Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14, постанови Верховного Суду України у справі № 6-61цс15 від 27.05.2015р., п.41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р., та керуючись ст.ст. 11, 6-8, 10, 15, 30, 60, 61, 62, 64, 88, 197, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: