РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015 року Провадження №2/425/1105/15

Справа №425/2540/15-ц

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Москаленко В.В.

за участю секретаря - Окрошко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом, посилаючись на наступні обставини.

Він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу.

У квартирі також зареєстровані колишній власник вищезазначеної квартири- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після укладання угоди купівлі-продажу квартири забрали свої речі та виїхали з спірної квартири.

Відповідачі добровільно не бажають знятися з реєстраційного обліку, не сплачують комунальні послуги.

Вважає, оскільки відповідачі безпідставно не користуються житловим приміщенням більше шести місяців, тому втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, надав суду аналогічні пояснення по суті заявлених вимог.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день,час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, заперечень на позов не надали.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, відсутності заяви відповідачів про розгляд справи без їх участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є сусідом позивача. Фактично в квартирі позивача відповідачі не проживають з моменту продажу спірної квартири. Речей відповідачів у спірній квартирі немає.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що з протягом двох місяців він арендує спірну квартиру. Речей відповідачів у спірній квартирі немає.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу квартири- а.с.7-8).

У спірній квартирі також зареєстровані відповідачі - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 як власник та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 як піднаймач (довідка- а.с.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власників квартир визначені ст.ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно з якими право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на його власний розсуд. Будь-які обмеження чи втручання у права власника можливі виключно на підставах визначених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна.

Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема, жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу України. У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Суд вважає,що оскільки право власності відповідача ОСОБА_2 на вищезазначену квартиру припинено ,то вона втратила право користування нею оскільки її право користування цим житлом є складовим її права власності на житло .

Право користування зазначеною квартирою у відповідача ОСОБА_3 виникло на підставі договору найму з відповідачем ОСОБА_2 як з власником квартири.

Оскільки право власності відповідача ОСОБА_2 на зазначену квартиру припинено, між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 немає договірних відносин,суд вважає,що відповідач ОСОБА_3 також втратив право кристування зазначеною квартирою.

Отже ,позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.10, 11, 60, 209, 212 -215 ,224,225 ЦПК України

,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду першої інстанції протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Москаленко