АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 6238 /2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Яровенко Н.О.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу заапеляційними скаргами

ОСОБА_1 та представника ПАТ«Кредобанк»

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 березня 2015 р.

в справі за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3

про дострокове стягнення заборгованості та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань

за кредитним договором

та за зустрічним позово ОСОБА_3 до ПАТ «Кредобанк»,

ОСОБА_1

про визнання поруки припиненою

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 березня 2015 р. частково задоволено позов ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, а саме : стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за договором кредиту у розмірі 39 581,69 дол. США, що еквівалентно 940 856,77 грн. та судовий збір; в решті позову відмовлено;

зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ «Кредобанк», ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою задоволено та визнано поруку припиненою.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Кредобанк» просить це рішення змінити рішення в частині часткового задоволення первісного позову та постановити рішення про солідарне стягнення заборгованості;

в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове про відмову у задоволені позовних вимог.

В апеляційних скаргах посилаються на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга представника ПАТ«Кредобанк» підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 17.04.2008 р . між ПАТ«Кредобанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 70000 дол.США на строк до 01.04.2018 р. згідно п.2.1 кредитного договору (а.с.6-8).

Згідно п.п. 2.2. вказаного договору передбачено, що кредит видається на ремонт житлової нерухомості - двокімнатної квартири на вторинному ринку, за адресою: АДРЕСА_1.

Вподальшому, 29.02.2009 р. між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № 056 від 17.04.2008 р., відповідно до умов якого пункт 4.1. кредитного договору викладений в новій редакції (а.с.10).

Як встановлено судом, позивач виконав свої обов'язання перед відповідачем ОСОБА_1, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується копією меморіального ордеру № 425426 від 18 квітня 2008 р. (а.с.11).

Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого за ним станом на 04.08.2014 р. утворилася заборгованість по кредитному договору розмірі 7441,52 дол.США, яка складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту в юзмірі 4928 дол. США, прострочених відсотків по кредиту в розмірі 2513, 52 дол.США (а.с.42-45).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином іідповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова .установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Судом також встановлено, що 15.07.2014 р. банком була направлена письмова вимога про дострокове виконання зобов»язань за кредитним договором, відповідно до якої банк вимагає здійснити сплату нарахованої пені за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань за кредитним договором до15.08.2014 р., а в разі непогашення суми заборгованості у повному обсязі у вказаний термін,- ПАТ «Кредобанк» розпочне процедуру примусового стягнення заборгованості у встановленому чинним законодавством порядку (а.с.56-57).

Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором відповідачем ОСОБА_1, між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки від 23 лютого 2009 р., відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов»язується відповідати перед ПАТ «Кредобанк» за виконання ОСОБА_1 зобов»язань в повному обсязі (повернення кредиту, оплати процентів та комісії за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором № 056 від 17.04.2008 року, укладеним між боржником та кредитором (а.с.46).

Згідно ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи суму основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Так, обґрунтовуючи зустрічний позов, представник та ОСОБА_3 зазначали, що порука слі ви знати припиненою, оскільки, банк, уклавши з ОСОБА_1 додатковий договір та не погодивши з поручителем, фактично збільшили обсяг відповідальності поручителя; крім того, порука є припиненою в зв»язку із пропуском шестимісячного строку позовної давності.

Такі доводи зустрічного позову є слушними.

Так, згідно ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Така позиція викладена у п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 30 березня 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Таким чином, укладаючи додатковий договір № 1 до кредитного договору № 056 від 17.04.2009 р. ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 змінили умови кредитного договору, які не були узгоджені з поручителем, внаслідок було змінено графік погашення кредиту, який раніше передбачав сплату тіла кредиту рівними частками, а внаслідок укладення додаткового договору, розмір сплати тіла кредиту в різні часи є неоднаковим, а в останній період з лютого 2011 р. по квітень 2018 р. різко збільшується з 146 доларів США до 704 доларів США. Крім цього, пунктом 3 додаткового договору передбачено, що за внесення змін до кредитного договору позичальник сплачує банку, в порядку та строки, визначені тарифами банку, комісію в розмірі 0,2 % від суми залишку заборгованості за внесення змін в умови кредитування.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею, а також у раз зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Тому, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що договір поруки є припиненим з підстав збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука тиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання повного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за кредитним договором виникла ще 01.10.2013 року, що не оспорюється сторонами. Таким чином, з цього часу у позивача виникло право пред»явлення вимоги до поручителя. Шестимісячний термін пред»явлення вимоги до поручителя закінчився 01.04.2014 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише 15.10.2014 року, тобто, після спливу шестимісячного строку. З вимогою же до ОСОБА_3 банк звернувся лише 15.07.2014 року.

Також суд правильно дійшов висновку щодо безпідставності доводі ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3 на те, що споживчий кредит не може бути виданий в іноземній валюті, оскільки, відповідно до вимог цивільного законодавства, згідно ст.192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом, і що у даному випадку, не суперечить вимогам закону.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову, а саме : в частині дострокового стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1. суми заборгованості та пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за кредитним договором в розмірі 39581,69 доларів США. Спору щодо вказаної суми стягнення у сторін немає. Також суд правильно вважав, що підлягає задоволенню і зустрічний позов.

Проте, що стосується висновку суду щодо стягнення заборгованості у гривневому еквіваленті, то з ним поголитися не можна з таких підстав.

Так, обгрнутовуючи апеляцію представник банку зазначав, що звертаючись до суду із даним позовом позивач, враховуючи нестабільність курсу долара США, не просив про стягнення заборгованості у гривневому еквіваленті і не зазначав його, проте, судом першої інстанції було також зазначено про стягнення у гривневому еквіваленті.

Тому, беручи до уваги те, що кредит було правомірно надано в іноземній валюті, що стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті не суперечить вимогам закону, судова колегія вважає, що сума заборгованості, яку стягнув суд має бути визначена саме у доларах США, а тому, висновок суду про зазначення гривневого еквіваленту суми, що підлягає стягненню з відповідача належить виключити з резолютивної частини м рішення суду.

В решті рішення суду залишити без змін.

Висновки суду в решті відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду в решті не спростовують, і підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, апеляційну скаргу представника ПАТ«Кредобанк» - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 5.03.2015 р. - в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 - змінити. Виключити з резолютивної частини рішення висновок суду щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті по курсу НБУ в сумі 940 856,77 грн., а в решті рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :