Справа № 135/840/15-ц
Провадження у справі № 2/135/260/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді - Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Білодіда П.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 МТМО ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ладижині Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міського територіального медичного об'єднання про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 міського територіального медичного обєднання про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 20 січня 1993 року вона працювала медреєстратором зубопротезної лабораторії в ОСОБА_2 міській лікарні. 29 травня 2015 року наказом по ОСОБА_2 МТМО № 97§6 від 25 травня 2015 року її звільнили з роботи у звязку з скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки було порушено порядок її звільнення, а саме: їй не було надано персонально письмове попередження про звільнення за 2 місяці, не було письмово запропоновано іншу посаду, тому вона від іншої роботи в лікарні не відмовлялась. Розгляд питання про її звільнення на засіданні профспілки було проведено без її участі, на засідання профспілки її не запрошували. Тому просила поновити її на роботі, та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В подальшому позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, зазначивши, що просить також стягнути з відповідача середній заробіток за період з 29 травня 2015 року по день винесення рішення суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на письмові заперечення на позовну заяву, згідно яких зазначено, що при звільненні ОСОБА_1 було дотримано всі вимоги законодавства. Зазначила, що до складу ОСОБА_2 МТМО входить відділення зубопротезної лабораторії, яке є госпрозрахунковим. У відділенні по штатному розпису рахується 2 посади лікаря та 3,5 посади зубних техніків, а також 0,5 посади молодшої медичної сестри, 0,5 посади прибиральника службових приміщень згідно штатного розпису зубопротезної лабораторії ОСОБА_2 МТМО. Штатна посада реєстратора медичного, яку займала позивач залежить від норм виробітку лікарів та зубних техніків. А так як позивач працює на 0,5 посадового окладу, то заробітна плата у неї виходить нижче мінімальної. В такому випадку роботодавець повинен доплачувати єдиний внесок, а це витрати, які не можливо врахувати в тарифах. Оскільки відділення зубопротезної лабораторії працює на госпрозрахунку у нього малі надходження до свого бюджету, не виконуються нормативи та планові навантаження, тому для збереження зубопротезної лабораторії для подальшого забезпечення населення зубним протезуванням та економічними показниками, було прийнято рішення про скорочення 1.0 посади зубного техніка та 0,5 посади реєстратора медичного зубопротезної лабораторії. 02 березня 2015 року було подане подання до профспілкового комітету про скорочення посад. На засіданні профспілкового комітету було прийнято рішення про скорочення посади ОСОБА_1, оскільки посада медичного реєстратора є збитковою та економічно не вигідною. У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не погоджувалась на скорочення її посади були додатково проведені загальні збори трудового коллективу, на яких прийнято рішення про скорочення посади ОСОБА_1 як економічно не вигідної, що стверджується протоколом № 5 від 11 березня 2015 року. Позивач була персонально попереджена усно та письмово інспектором з відділу кадрів про наступне звільнення 02 квітня 2015 року, також їй була запропонована інша робота за посадою прибиральника службових приміщень. Однак, позивач відмовилась поставити свій підпис в попередженні про звільнення, відмовилась від пропозиції іншої роботи, що підтверджується відповідним попередженням та актом від 02 квітня 2015 року. Також було відправлене попередження з пропозицією поштою, про що свідчить чек №8126 від 02 квітня 2015 року. Окрім того, зазначила, що на данний час поновлення на посаді ОСОБА_1 є неможливим, так як її посада скорочена та внесені зміни до штатного розпису.

Вислухавши доводи та пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 20 січня 1993 року була прийнята на роботу на посаду 0,25 ставки медреєстратора зубопротезної лабораторії та 0,25 ставки приймальника дорогоцінних металів в порядку переведення з ОСОБА_2 об'єднання "Ензим", що стверджується витягом з наказу № 22 від 20 січня 1993 року (а.с. 4).

Згідно економічного обґрунтування скорочення посад працівників відділення зубопротезної лабораторії ОСОБА_2 МТМО, затвердженого головним лікарем 02 березня 2015 року, наведено обґрунтування доцільності скорочення 1 посади зубного техніка та 0,5 посади реєстратора медичного зубопротезної лабораторії, які утримуються як понаднормативні (а.с. 21, 22).

Відповідно до подання № 217/1 від 02 березня 2015 року головного лікаря ЛМТМО голові профспілкового комітету ЛМТМО зазначено, що у звязку з невиконанням нормативів, враховуючи економічне обґрунтування будуть скорочуватись з 01 червня 2015 року посада зубного техніка та 0,5 посади реєстратора зубопротезної лабораторії, які займають ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 На підставі вказаного головний лікар просить дати згоду на звільнення, зокрема ОСОБА_1, за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 20).

Згідно протоколу засідання профкому медичних працівників ОСОБА_2 МТМО № 5 від 11 березня 2015 року видно, що було дано згоду на звільнення, зокрема медичного реєстратора зубопротезної лабораторії ОСОБА_1 за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 23).

16 березня 2015 року голова профкому повідомив головного лікаря ОСОБА_2 МТМО про те, що на засіданні профспілкового комітету було ухвалено рішення про надання згоди на звільнення, зокрема медичного реєстратора зубопротезної лабораторії ОСОБА_1 за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 24).

02 квітня 2015 року головним лікарем ОСОБА_2 МТМО видано наказ № 64 § 1 про скорочення штату працівників, згідно якого вирішено, зокрема, скоротити посаду реєстратора медичного 0,5 штатної одиниці та запропонувати працівникам, що підпадають під скорочення штату переведення за їх згодою на інші вакантні посади. У разі відмови від переведення або браку вільних посад підготувати документи для скорочення відповідних працівників та звільнення їх за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно чинного законодавства України не пізніше 2 місяців довести до відома під розпис працівнику, посада якого скорочується (а.с. 25).

З попередження від 02 квітня 2015 року реєстратора медичного зубопротезної лабораторії ОСОБА_2 МТМО ОСОБА_1 попереджено про те, що посада, яку вона обіймає скорочується з 01 червня 2015 року і вона підлягає звільненню. Водночас, ОСОБА_1, пропонується робота на підприємстві на вільній посаді прибиральника службових приміщень з посадовим окладом 1218 грн. Підпису про те, що ОСОБА_1 ознайомлена із даним попередженням даний документ не містить. Натоміть, наявна відмітка, засвідчена ст. інспектором відділу кадрів ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_1 відмовилася від підпису. (а.с. 26).

З акту № 2 від 02 квітня 2015 року вбачається, що комісія у складі старшого інспектора відділу кадрів ОСОБА_6, головного бухгалтера ОСОБА_7 та економіста ОСОБА_8, склали цей акт про те, що 02 квітня 2015 року в приміщенні відділу кадрів ОСОБА_2 МТМО реєстратора медичного зубопротезної лабораторії ОСОБА_1 було попереджено, що згідно наказу № 64/1 від 02 квітня 2015 року 0,5 посади реєстратора медичної зубопротезної лабораторії, яку обіймає ОСОБА_1 скорочується з 1 червня 2015 року, а ОСОБА_1 підлягає вивільненню. ОСОБА_1 у зв'язку із скороченням посади, яку вона обіймає було запропоновано роботу молодшої медсестри з догляду за хворими терапевтичного відділення тимчасово на період відпустки по вагітності та пологах основного працівника. Від запропонованої роботи ОСОБА_1 відмовилась, посилаючись на те, що її не влаштовує дана посада за фахом. Інших вакантних посад, які можна було запропонувати ОСОБА_1 на підприємстві в цей час не має. Підпису про те, що ОСОБА_1 ознайомлена із даним актом не містить. Натоміть, наявна відмітка, засвідчена ст. інспектором відділу кадрів ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_1 відмовилася від підпису (а.с.27).

Відповідно до положення про відділення зубопротезної лабораторії ОСОБА_2 міського територіального медичного обєднання вбачається, що відділення є госпрозрахунковим структурним підрозділом ОСОБА_2 МТМО (п. 1.1, 1.8). Планування діяльності зубопротезної лабораторії, формування штатного розпису, забезпечення кадрами здійснюється головним лікарем ОСОБА_2 МТМО відповідно до вимог законодавства (п. 1.6). Оплата праці лікарів, зубних техніків проводиться за відрядно-преміальною системою (п. 4.6).

Відповідно до п. 1.2, 1.3 Статуту ОСОБА_2 міського територіального медичного обєднання (далі по тексту Статут) передбачено, що комунальний заклад Ладижинське МТМО є бюджетною установою охорони здоровя, заснованою на власності територіальної громади м. Ладижина. Засновником є Ладижинська міська рада. Пунктом 2.1 передбачено, що порядок внутрішньої організації та сфера діяльності структурних підрозділів ОСОБА_2 МТМО затверджується головним лікарем ОСОБА_2 МТМО за погодженням з міським головою ОСОБА_2 міської ради. Пунктом 5.6 Статуту передбачено, зокрема, що штатний розклад ОСОБА_2 МТМО затверджується виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради (а.с. 44-49).

Згідно з дослідженого судом оригіналу наказу № 97 § 6 від 25 травня 2015 року про звільнення ОСОБА_1, виданого головним лікарем ОСОБА_2 МТМО, ОСОБА_1 реєстратора медичного зубопротезної лабораторії звільнено у звязку із скороченням штату, п. 1 ст. 40 КЗпП України, 29 травня 2015 року (а.с. 29).

Відповідно до наказу головного лікаря ОСОБА_2 МТМО № 101 § 8 від 29 травня 2015 року, вирішено: 1) внести зміни до штатного розпису зубопротезної лабораторії, а саме вивести із штатного розпису з 1 червня 2015 року 1 посаду техніка зубного та 0,5 посади реєстратора медичного; 2) привести у відповідність з цим наказом штатний розпис та затвердити його у встановленому порядку (а.с. 73).

Зміни до штатного розпису по зубопротезній лабораторії ОСОБА_2 МТМО станом на 01 червня 2015 року затверджені заступником міського голови м. Ладижин 01 червня 2015 року. Відповідно до затверджених змін з 01 червня 2015 року виводиться 1 посада техніка зубного та 0,5 посади реєстратора медичного (а.с. 33).

Вказані вище спірні відносини регулюються КЗпП України, Законом України «Про оплату праці».

Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадк у змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до розяснень, викладених в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду Україхни № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

З наявного в матеріалах справи штатного розпису на 2015 рік, затвердженого заступником міського голови 02 січня 2015 року, видно, що до ініціювання змін до штатного розпису, станом на дату попередження ОСОБА_1 про звільнення, штатний розпис по зубопротезній лабораторії містив 0,5 штатних посад реєстратора медичного (а.с. 32).

Відповідно до змін до штатного розпису по зубопротезній лабораторії, затверджених заступником міського голови 01 червня 2015 року, видно, що з 01 червня 2015 року виводиться 0,5 штатної посади реєстратора медичного.

Таким чином, судом встановлено, що зміни до штатного розпису, якими виводиться 0,5 штатної посади реєстратора медичного, затверджені згідно положень п. 5.6 Статуту уповноваженою особою міської ради 01 червня 2015 року.

Тобто, як на дату попередження ОСОБА_1 про звільнення (02 квітня 2015 року), так і на дату винесення наказу про її звільнення (25 травня 2015 року), так і на дату звільнення ОСОБА_1 з роботи (29 травня 2015 року) по зубопротезній лабораторії був чинним штатний розпис, який передбачав наявність штатної посади реєстратора медичного, яку обіймала ОСОБА_1 Скорочення штату працівників зубопротезної лабораторії затверджено міською радою лише з 01 червня 2015 року, тому законних підстав для звільнення ОСОБА_1 до цієї дати не було. Оскільки фактично до затвердження змін до штатного розпису міською радою, згідно з вимогами Статуту, немає законних підстав для скорочення штату працівників. А тому у відповідача не було законних підстав для звільнення позивача, оскільки на момент звільнення штатний розпис зубопротезної лабораторії передбачав 0,5 штатних посад реєстратора медичного, яку і займала ОСОБА_1

Крім того, виходячи із положень п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у звязку зі змінами в організації виробництва і праці зобовязаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи для переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40 КЗпП України, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому, роботодавець зобовязаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється працював.

Роботодавець є таким, що належно виконав такий обовязок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які зявились на підприємстві протягом часу з дня попередження про звільнення і до дня звільнення.

Викладене повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, що відображена в постанові від 01 квітня 2015 року по справі № 6-40цс15.

Судом встановлено, що станом на 02 квітня 2015 року в ОСОБА_2 МТМО перебували наступні вакантні посади (окрім лікарів, провізорів, середнього медичного і фармацевтичного персоналу): молодша медична сестра, водій автотранспортного засобу, прибиральник службових приміщень.

Згідно довідки ОСОБА_2 МТМО від 29 вересня 2015 року № 1027 вбачається, що згідно наказу МОЗ від 25 грудня 1992 року № 195 "Про затвердження Переліку вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання, які дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю із змінами) ОСОБА_1 не має права займати посаду медичного працівника (лікарів, провізорів, середнього медичного і фармацевтичного персоналу).

Згідно попередження про звільнення, ОСОБА_1 запропоновано посаду прибиральника службових приміщень з посадовим окладом 1218 грн (а.с.26).

В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що позивачу пропонували зайняти вільну посаду лише один раз 02 квітня 2015 року при попередженні про звільнення.

При цьому, згідно акту від 02 квітня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась від запропонованої посади молодшої медичної сестри з догляду за хворими терапевтичного відділення тимчасово на період відпустки по вагітності та пологах основного працівника (а.с. 27).

Така розбіжність між пропонованою посадою в повідомленні про звільнення (прибиральник службових приміщень), та у вказаному акті (молодша медсестра з догляду за хворими) свідчить про те, що запропонована посада (робота) була для ОСОБА_1 незрозумілою та нечіткою. Що узгоджується і даними в судовому засіданні поясненнями позивача про те, що їй взагалі не пропонували будь-якої вільної посади в лікарні.

Крім того, суд вважає за необхідне відмітити, що відповідачем було порушено вимоги ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України щодо дотримання двомісячного строку попередження працівника про наступне вивільнення, оскільки ОСОБА_1 було попереджено про звільнення 02 квітня 2015 року, а звільнено 29 травня 2015 року, тобто до закінчення двомісячного строку.

Разом з тим, твердження ОСОБА_1, про те, що її не попереджали письмово про звільнення, суд не бере до уваги, оскільки судом встановлено, що 02 квітня 2015 року ОСОБА_1 було попереджено про звільнення з посади, яку вона обіймає з 01 червня 2015 року, що підтверджується відповідним попередженням (а.с. 26), а також актом від 02 квітня 2015 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 в приміщенні відділу кадрів лікарні була попереджена про звільнення, однак відмовилась від підпису (а.с. 27). Вказана обставина також була підтверджена в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6

Також суд не бере до уваги твердження позивача про те, що вона не була запрошена на засідання профспілкового комітету, оскільки як показав в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, який є головою профспілкового комітету ОСОБА_2 МТМО, він особисто двічі запрошував ОСОБА_1 на засідання профспілкового комітету, проте остання жодного разу не з'явилася.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що звільнення позивача слід визнати незаконним та поновити її на посаді реєстратора медичного зубопротезної лабораторії ОСОБА_2 МТМО з 30 травня 2015 року.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновленян на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд провидить згідно положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року (далі Порядок). Відповідно до змісту якого обчислення середньої заробітної плати працівника проводиться виходячи із виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували місяцю звільнення. А всі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахувань на податки.

Відповідно до довідки про заробітну плату ОСОБА_1 за 2015 рік видно, що в березні їй було нараховано 733,45 грн., в квітні - 769,16 грн (а.с. 43).

ОСОБА_1 в березні та квітні відпрацювала відповідно 21 та 21 робочих днів. Середньоденна заробітна плата за вказані місяці становить (733,45 + 769,16)/(21+21) = 35,07 грн. Кількість робочих днів з дня звільнення по день винесення судом рішення становить 86 робочих днів, зокрема: червень - 20 днів; липень - 23 дня; серпень 20 днів; вересень 23 дні.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить: 35,07 х 86 = 3016,02 грн.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню в дохід держави із відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40, 49-2, 235 КЗпП України, п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду Україхни № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міського триторіального мединого об'єднання про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді реєстратора медичного зубопротезної лабораторії ОСОБА_2 міського триторіального мединого об'єднання з 30 травня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 міського триторіального мединого об'єднання на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 травня 2015 року по день ухвалення судом рішення в розмірі 3016,02 грн, з утриманням при виплаті вказаної суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення на роботі віповідно до ст. 367 ЦПК України допустити до негайного виконання.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 міського триторіального мединого об'єднання на користь держави судовий збір в сумі 243 грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя