АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

22 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення грошових коштів по банківському вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 22.07.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 12 міс.» № SAMDN3150. Предметом цього договору було прийняття відповідачем від позивача грошових коштів на депозитний рахунок за процентною ставкою, визначеною умовами договору під 8,5% річних. При підписанні договору позивачем було внесено на депозитний рахунок 10000,0 доларів США. 18.10.2013р. банківський вклад був поповнений на суму 10000,0 доларів США. 30.04.2014р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про переведення обслуговування договору до м. Києва. 13.08.2014р. позивач знову звернувся до відповідача з листом-претензією про негайне повернення депозиту з відсотками. Однак, відповідач не повернув суми вкладу та відсотки, тому позивач просив суд стягнути з відповідача суму вкладу у розмірі 20000,0 доларів США, суму відсотків у розмірі 1545,70 доларів США, 3% річних та інфляційні витрати за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання боржником у розмірі 259,14 доларів США, що еквівалентно 281850,91 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до положення ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення та задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що на підтвердження своїх доводів про укладення з ПАТ "Комерційний банк "ПриватБанк" договору банківського вкладу позивач надав заяву на оформлення вкладу №SAMDN3150 вклад «Стандарт на 12 міс.» від 22.07.2013р. (а.с. 12) та договір №SAMDN3150 вклад «Стандарт на 12 міс.» від 22.07.2013р. (а.с. № 13-14).

Згідно пункту 25 вказаного договору, вклад у сумі 10000,0 дол. США оформлюється на строк 366 днів по 22.07.2014 року включно; на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 8,5% річних; період нарахування відсотків по вкладу 1 місяць; банк відкриває особовий рахунок за №5942, на який зараховується вклад; проценти по вкладу зараховуються на рахунок/карту №5942.

Згідно пункту 1 вказаного договору вкладник може поповнювати свій вклад. Загальна сума поповнення протягом кожного календарного місяці не повинна перевищувати суму, що встановлена банком.

Пунктом 6 договору №SAMDN3150 передбачено, якщо по закінченню строку вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк, зазначений у розділі «Дані по вкладу» цього договору.

Жодного письмового доказу, що відповідає вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження доводів позивача про внесення у ПАТ "Комерційний банк "ПриватБанк" вкладу у загальному розмірі 20000,0 дол. США (двома платежами 18.10.2013 року та 13.08.2014 року по 10000,0 дол. США кожний) - судам першої та апеляційної інстанцій не надано.

Колегія приймає до уваги пояснення позивача та його представника у судових засіданнях суду апеляційної інстанції, які наполягали, що квитанції про внесення у ПАТ "Комерційний банк "ПриватБанк" грошового вкладу за вищевказаним договором, ощадна книжка, пластикова картка або будь-який інший відповідний доказ відсутні, квитанції і пластикова картка не збереглися, а чи видавалась банком ощадна книжка позивач не пам»ятає; викладене стверджується журналом та звукозаписом судових засідань апеляційного суду у даній справі.

Суд наголошує, що тексти заяви на оформлення вкладу та договору №SAMDN3150 не містять інформації про укладення договору на території Автономної Республіки Крим; у договорі вказана адреса банку - вул. Набережна Перемоги, 50 у м. Дніпропетровську, а адреса проживання вкладника вул. М.Малиновського, 28/100 у м. Києві та адреса реєстрації вкладника вул. Левітана, 67/73 у м. Одесі.

Однак, відповідачем визнано доводи позивача щодо укладення вищевказаного договору на території Автономної Республіки Крим, що стверджується звукозаписом судових засідань та довідкою ПАТ "Комерційний банк "ПриватБанк" від 10.07.2015 року, де зазначено, що у зв»язку з окупацією Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, у відповідача відсутній доступ до первинної документації по договору банківського вкладу №SAMDN3150 «Стандарт на 12 міс.» від 22.07.2013р. (відсутні оригінал договору, оригінали прибуткових та видаткових платіжних документів за договором), а тому надати будь-яку інформацію банк не має можливості (а.с. 219).

Судом також встановлено, що 05.05.2014 року та 10.07.2014 року банком були отримані письмові звернення позивача щодо переведення депозитного вкладу за договором №SAMDN3150 до м. Києва та письмова вимога про повернення вкладу у розмірі 10000,0 дол. США з процентами за вказаним договором. 15.08.2014 року банком отримано письмову вимогу позивача щодо повернення вкладу у розмірі 20000,0 дол. США з відсотками за договором №SAMDN3150. Викладене стверджується листами позивача і відповідача на а.с. 20, 21 22, 24, 25, 29 30, 31 - 32.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або інший дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно до положень ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п.1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п.1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п.1.10. Інструкції).

Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, зареєстрованої в Міністерстві і юстиції України 25 червня 2011 року за №790/19528 (далі - Інструкція), встановлено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп вечірня чи післяопераційний час), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним і підписом САБ.

Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах №6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; приймаючи до уваги ненадання позивачем доказів щодо внесення ним у ПАТ "Комерційний банк "ПриватБанк" вкладу у загальному розмірі 20000,0 дол. США (двома платежами 18.10.2013 року та 13.08.2014 року по 10000,0 дол. США кожний), - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність тверджень позивача щодо виконання ним умов договору №SAMDN3150 вклад «Стандарт на 12 міс.» від 22.07.2013р. та ухвалив законне рішення про відмову у повному обсязі у задоволенні позовних вимог про стягнення суми вкладу з відсотками, а також 3% річних і нарахувань у зв»язку із зростанням інфляції на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Надана позивачем виписка за період з 22.07.2013 по 11.08.2014 по картці №5942 не доводить факту внесення позивачем 20000,0 дол. США відповідачу, оскільки не завірена представником банку і представляє собою комп»ютерну роздруківку тексту (а.с. 15 18).

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками місцевого суду щодо їхньої оцінки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-318 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді