АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Безрукавому Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», Приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 11255» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «СК «Дніпроінмед» та ПАТ «АТП - 11255», і з урахуванням уточнень від 26 листопада 2014 року, зазначила, що 18 квітня 2014 року, у м. Дніпропетровську на мосту № 2 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю її автомобіля «Renault Sandero», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «Рута25», д/н НОМЕР_2, який належить ПрАТ «АТП-11255», під керуванням водія ОСОБА_4, який з цим підприємством перебував у трудових відносинах. Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «СК «Дніпроінмед». Оскільки за висновком експертного дослідження від 07 липня 2014 року вартість матеріального збитку, з урахуванням втрати товарної вартості, становить 41 183,68 грн., а без урахування - 34 806,28 грн., позивачка просила стягнути з ПрАТ «СК «Дніпроінмед» на свою користь 34 806,28 грн.; з ПрАТ «АТП - 11255» у відшкодування шкоди - 6377,40 грн. (41 183,68 грн. -34 806,28 грн.), витрати, пов'язані з проведенням автотоварознавчого дослідження в розмірі 700 грн., а також з обох відповідачів пропорційно судовий збір у розмірі 418,84 грн. (а.с. 5, 50)

У лютому 2015 року позивачка уточнила свої вимоги і просила стягнути з ПрАТ «СК «Дніпроінмед» - 50 000 грн.; з ПрАТ «АТП - 11255» - 17 955,31 грн. та витрати за проведення автотоварознавчого дослідження - 700 грн. та 450 грн. за додаткове дослідження від 16.02.2015 року, а також з обох відповідачів пропорційно судовий збір в розмірі 691,05 грн.( а.с.68)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн.; з ПрАТ «Автотранспортне підприємство 11255» на користь ОСОБА_2 витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 700 грн. та за додаткове дослідження 450 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат. ( а.с.106)

З таким рішенням не погодилась позивачка, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповно з*ясовані обставини, що мають значення для справи, не застосування норм, які підлягають застосуванню, невідповідність висновків суду, просила його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПрАТ «АТП 11255» втрати товарної вартості і різниці від ліміту в сумі 17 955,31 грн. та ухвалити нове рішення задовольнивши її вимоги.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «АТП 11255» про стягнення втрати товарної вартості та різниці від страхового відшкодування, перевірка його законності і обґрунтованості проведена в цих межах.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судове рішення в оскарженій частині не відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 квітня 2014 року, у м. Дніпропетровську на мосту № 2, в районі е/о № 56, водій ОСОБА_4 керував автомобілем «Рута 25», д/н НОМЕР_2, під час руху не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Sandero», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який рухався попереду. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2014 року ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні даної ДТП.

На час пригоди ОСОБА_4 знаходився у трудових відносинах з ПрАТ «АТП 11255» та цивільно-правова відповідальність автомобіля «Рута 25», д/н НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед», відповідно до полісу № АС/892963 від 14 лютого 2014 року. При зверненні позивачки до страхової компанії, виплата страхового відшкодування проведена не була.

Згідно висновку додаткового автотоварознавчого дослідження про вартість матеріального збитку № 017/15 від 16 лютого 2015 року розмір матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_2, як власниці автомобіля «Renault Sandero», д/НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 67 955,31 грн.Вартість проведення даного дослідження складає 450 грн.

У частині 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб.

Розглядаючи спір по суті, судом першої інстанції було стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в межах ліміту в розмірі 50 000 грн. Рішення в цій частині не оскаржене.

Стосовно позову про стягнення втрати товарної вартості та різниці від суми страхового відшкодування в розмірі 17 955,31 грн. з ПрАТ «Автотранспортне підприємство 11255», суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні, прийшов до висновку про його необґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі ст. 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За положеннями статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Ухвалюючи рішення в оскарженій частині, суд першої інстанції, не прийняв до уваги зазначені норми Закону та дійшов висновків, які не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

А отже, колегія суддів дійшла висновку, що сума збитків, які завдані позивачці у результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 17 955,31 грн., підлягають стягненню з ПрАТ «АТП 11255» для повного відшкодування завданої шкоди, оскільки ці збитки не включені до суми страхової виплати, яка стягнена з ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, на підставі п.п.3,4 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в оскарженій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2014 року в оскарженій частині скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 11255» на користь ОСОБА_2 у відшкодування шкоди -17 955,31 грн., а також судовий збір у сумі 179,50 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: