Провадження № 2/748/618/15
Єдиний унікальний № 748/1824/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2015 рокум. Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Компанії Кеффтер Трейдінг Лімітед про визнання угоди недійсною, -
ОСОБА_2, діючи на підставі довіреності від 29.03.2013 р. та в інтересах ОСОБА_1, 16.07.2015 року звернувся до суду з позовом про визнання недійсною угоди від 13 листопада 2013 року, укладеної між ОСОБА_1 та Компанією Кеффтер Трейдінг Лімітед про дозвіл використання факсиміле, при укладенні будь-яких договорів між сторонами, в тому числі при купівлі-продажу корпоративних прав.
По суті позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є співзасновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Благовіщенське» з часткою в розмірі 499900 грн, що становить 49,99 % статутного капіталу та єдиним учасником Приватно-орендного підприємства «Дніпро». 08.01.2014 року коли позивач прийшовши на роботу то дізнався, що співзасновник товариства ОСОБА_3 забрав з бухгалтерії печатку та всі правовстановлюючі і установчі документи ТОВ «Благовіщенське» та ПОП «Дніпро». Пізніше, 17.01.2014 року невідомою особою у присутності ОСОБА_3 йому було предявлено витяг з єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 16.01.2014 року та повідомлено, що він більше не являється ні директором, ні учасником даного підприємства. По даному факту Чернігівським РВ УМВС України в Чернігівській області відкрито кримінальне провадження по факту підробки документів та рейдерського захоплення його товариства. У процесі розслідування кримінального провадження йому стало відомо, що нібито на підставі договорів купівлі-продажу корпоративних прав (частки в статутному капіталі) він продав свої частки в ТОВ «Благовіщенське» та ПОП «Дніпро» відповідачу. Керуючись ч.3 ст.207 ЦК України ним було подано два позови про визнання недійсними відповідних договорів купівлі-продажу корпоративних прав. 12.05.2014 року заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області було визнано недійсним договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «Благовіщенське» від 20.11.2013 року і дане рішення суду згідно ухвали Вищого спеціалізовано суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.05.2015 року залишено без змін. 25.05.2015 року було прийняте аналогічне рішення Чернігівським районним судом про визнання недійсним договору купівлі - продажу корпоративних прав ПОП «Дніпро». Під час перегляду даного рішення в апеляційній інстанції до матеріалів справи було приєднано копію оскаржуваної угоди від 13.11.2013 року укладеної між позивачем та відповідачем, згідно якої дозволяється використання факсиміле ОСОБА_1, при укладенні будь яких договорів між сторонами, в тому числі при купівлі-продажу корпоративних прав. Зважаючи на те, що ніколи в житті позивач такий правочин не підписував, посилаючись на приписи ст.ст.203, 207 ЦК України просить визнати недійсною угоду від 13.11.2015 року, з моменту її укладення.
До судового засідання від представника позивача надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності, задовольнити позовні вимоги та провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, з урахуванням приєднаної до заяви копії ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 29 липня 2015 року. /а.с.123-124/
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце засідання повідомлявся належним чином, причини не явки не повідомлені. Двічі за заявою представника відповідача ОСОБА_4 справа слуханням відкладалась.
Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 27 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ураховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність представника Компанії Кеффтер Трейдінг Лімітед, на підставі наявних у справі доказів.
Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до наступного.
Судом встановлені наступні обставини.
Згідно угоди від 13 листопада 2013 року, укладеної між ОСОБА_1 та Компанією Кеффтер Трейдінг Лімітед, сторони погодили, що з моменту набрання чинності даною угодою, будь-які правочини, які будуть укладатись між сторонами, зокрема, але не виключно, договори купівлі-продажу корпоративних прав можуть бути підписані ОСОБА_1 (Сторона 1) шляхом проставлення факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання. Право проставлення факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання на правочинах не виключає можливості ОСОБА_1 (Сторона 1) здійснити таке підписання шляхом проставлення особистого підпису. /а.с.6/
Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Чернігівської області від 29 липня 2015 року вказане вище рішення суду першої інстанції залишено без змін, при цьому суд апеляційної інстанції встановив, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено наявність угоди від 13 листопада 2013 року, укладеної між ОСОБА_1 та Компанією Кеффтер Трейдінг Лімітед, згідно якої сторони погодили, що з моменту набрання чинності даною угодою, будь-які правочини, які будуть укладатися сторонами, зокрема, але не виключно, договори купівлі-продажу корпоративних прав можуть бути підписані ОСОБА_1 шляхом проставлення факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання. Право проставлення факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання на правочинах не виключає можливості ОСОБА_1 здійснити таке підписання шляхом проставлення особистого підпису. Проте, встановлення апеляційним судом наявності такої угоди, яка в силу ст.204 ЦК України є чинною, не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду, оскільки залишаються не спростованими доводи позивача, допитаного апеляційним судом в якості свідка, що він не підписував договір купівлі - продажу корпоративних прав ні особисто, ні шляхом проставлення факсимільного відтворення, і не уповноважував жодних осіб на вчинення таких дій. Покази ОСОБА_1 щодо відсутності його волевиявлення на укладення оспорюваного договору підтверджується і висновком експерта за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №1950-1958/15-2-24, проведеної експертом Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, згідно якого підписи від імені ОСОБА_1 у графі «ОСОБА_1П.» у наданих на дослідження двох примірниках угоди від 13 листопада 2013 року виконані не ОСОБА_1, а іншою собою. /а.с.68-74, 103, 104/
Отже, оскільки викладені вище рішення судів набрали законної сили, а згідно положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляд інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, то суд дійшов висновку про те, що позивач у дійсності не підписував угоду від 13 листопада 2013 року ні особисто, ні шляхом проставлення факсимільного відтворення, і не уповноважував жодних осіб на вчинення таких дій і підписи від імені ОСОБА_1 у графі «ОСОБА_1П.» у вказаній угоді виконані не ОСОБА_1, а іншою собою.
Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Як передбачено ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторона відповідача у спростування зазначених вище доводів позивача не надала жодного належного і допустимого доказу.
Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Ст.6 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб'єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Відповідно до положень ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору.
За вимогами п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК України належить вчиняти у письмовій формі.
Положеннями частини другої та третьої статті 207 ЦК України предявляються вимоги до правочину, вчиненого у письмовій формі, зокрема якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів.
Таким чином, виходячись з положень вищенаведених норм матеріального права підпис факсиміле дозволяється використовувати при вчиненні правочинів лише у випадках, встановлених законом або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів.
За нормами ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою та пятою ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Отже, оскільки позивачем доведено, що він не мав наміру укладати угоду від 13 листопада 2013 року про використання факсимільного відтворення його підпису за допомогою засобів механічного копіювання, особистого підпису у вказаній угоді він не ставив, а факсиміле було використане без його згоди на його використання і в у годі підпис від імені ОСОБА_1 у графі «ОСОБА_1П.» виконані не ним, а іншою собою, у порушення вимог ч.3 ст.207 ЦК України, то викладене свідчить про те, що волевиявлення учасника правочину - позивача по справі, не було вільним, а правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків.
Тобто, в момент вчинення правочину не були додержані вимоги ч.3 та ч.5 ст.203 ЦК України, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання угоди від 13 листопада 2013 року недійсною.
На виконання вимог ст.88 ЦПК України, зі сторони відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. /а.с.1/
Керуючись ст.ст.203, 207, 215 ЦК України, та у відповідності до ст.ст.10-11, 16, 57-60, 88, 169, 209, 212, 213-215, 224-227, 294 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Компанії Кеффтер Трейдінг Лімітед про визнання договору недійсним задовольнити повністю.
Визнати недійсною угоду від 13 листопада 2013 року, укладену між ОСОБА_1 та Компанією Кеффтер Трейдінг Лімітед, згідно якої сторони погодили, що з моменту набрання чинності даною угодою, будь-які правочини, які будуть укладатися сторонами, зокрема, але не виключно, договори купівлі-продажу корпоративних прав можуть бути підписані ОСОБА_1 шляхом проставлення факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання.
Стягнути з Компанії Кеффтер Трейдінг Лімітед на користь ОСОБА_1 243,60 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.
Направити представнику Компанії Кеффтер Трейдінг Лімітед рекомендованим листом з повідомленням, копію заочного рішення на протязі трьох днів з дня його проголошення і розяснити, що він має право на протязі десяти днів з дня отримання його копії, подати до суду заяву про перегляд заочного рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СуддяОСОБА_5