АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/1036/15-ц
Номер провадження: №22-ц/791/2351/15 Головуючий в І інстанції Сокирко Л.М.
Категорія: 27 Доповідач: Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 року жовтня місяця 13 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Кутурланової О.В.

суддів: Орловської Н.В.

Майданіка В.В.

при секретарі: Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 06 липня 2015 року в справі за позовом кредитної спілки "Громада" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, кредитної спілки "Громада" про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року КС "Громада" звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.03.2013 року між КС "Громада" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір з додатковими договорами до нього від 14.12.2013 року, 15.01.2014 року, 17.02.2014 року, 21.02.2014 року, 25.02.2014 року, 26.02.2014 року, 25.03.2014 року, 18.04.2014 року, 19.06.2014 року №809 відповідно до умов якого ОСОБА_4 надано кредитні кошти у сумі 396 000 грн., строком на 24 місяці.

В порушення умов взятих на себе зобов'язань позичальник не повернула отримані за договором кошти, внаслідок чого станом на 06.03.2015 року загальний борг по кредитному договору становить 502707, 43 грн.

В забезпечення виконання позичальником умов укладеного кредитного договору з додатковими до нього договорами, між КС "Громада" та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 укладено договір поруки № 809п, та між КС "Громада" та ОСОБА_3 ОСОБА_9 ОСОБА_8 укладено договір поруки № 809/1п.

Оскільки вимога кредитної спілки до позичальника та поручителів про погашення простроченої заборгованості залишене відповідачами без належної уваги, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка станом на 27.05.2015 року складає 615129, 76 грн. та складається із: заборгованості за кредитом в сумі 396000 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 117943, 01 грн., пені за неналежне виконання зобов`язань за кредитом в сумі 40752, 44 грн., 3% річних від простроченої суми - 2286, 30 грн. та інфляційних витрат в сумі 58148, 01 грн.

В червні 2015 року ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до КС "Громада", ОСОБА_4, про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що вони з 15.04.2006 року проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, мають спільно набуте майно, взаємні права і обов'язки.

Оскільки відповідачка за відсутності його згоди, в порушення положень ч.2 ст. 65 СК України уклала кредитний договір, який значно виходить за межі дрібного побутового, просив суд визнати кредитний договір, укладений 14.03.2013 року між КС "Громада" та ОСОБА_4 недійсним.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 06 липня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9 на користь КС "Громада" заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 615129, 76 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, до ОСОБА_4, КС "Громада" про визнання кредитного договору недійсним відмовлено за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 посилається на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити КС "Громада" у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_3

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу КС "Громада" доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не визнала, вважаючи їх безпідставними, а ухвалене у справі рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку із чим просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Частинами 1 та 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 14.03.2013 року між КС "Громада" та ОСОБА_4 укладений кредитний договір на умовах надання кредитного договору частинами (не відновлювальна кредитна лінія) №809 у сумі 396000 грн., строком на 24 місяці, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 47,50 % річних (а.с. 16).

КС "Громада" у повному обсязі виконала зобов'язання, а саме: згідно додаткових угод, додатковий договір № 1 від 14.12.2013 року про отримання траншу в розмірі 155000 грн.; додатковий договір № 2 від 15 січня 2014 року про отримання траншу в розмірі 15944 грн. 77 коп.; додатковий договір № 3 від 17 лютого 2014 року про отримання траншу в розмірі 15556 грн. 28 коп.; додатковий договір № 4 від 21 лютого 2014 року про отримання траншу в розмірі 22607 грн. 54 коп.; додатковий договір № 5 від 25 лютого 2014 року про отримання траншу в розмірі 6555 грн.; додатковий договір № 6 від 26 лютого 2014 року про отримання траншу в розмірі 63025 грн. 50 коп.; додатковий договір № 7 від 25 березня 2014 року про отримання траншу в розмірі 86 969 грн. 11 коп.; додатковий договір № 8 від 18 квітня 2014 року про отримання траншу в розмірі 20883 грн. 80 коп.; додатковий договір № 9 від 19 червня 2014 року про отримання траншу в розмірі 9458 грн (а.с. 17-22)., що підтверджується видатковими касовими ордерами (а.с. 25-29).

14.12.2013 року в забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за наведеним кредитним договором, між КС "Громада" та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, укладено договір поруки № 809п, та між КС "Громада" та ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_8 укладено договір поруки № 809/1п, згідно якого відповідачі поручилися перед кредитором за повне виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором та кредитними зобов'язаннями (а.с. 23-24).

Оскільки позичальник ОСОБА_4 порушила свої зобов'язання 20.02.2015 року, позивач звернувся з вимогою до відповідачів про погашення заборгованості, однак відповідачі ніяких дій, направлених на виконання цих вимог не здійснили (а.с. 30).

Як вбачається, з наданого позивачем розрахунку станом на 27.05.2015 року загальний борг становить 615129,76 грн., який складається із: заборгованості за кредитом в суму 396 000 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 117943, 01 грн., пені за неналежне виконання зобов`язань за кредитом в сумі 40752, 44 грн., 3% річних від простроченої суми - 2286, 30 грн. та інфляційних витрат в сумі 58148, 01 грн. (а.с. 93).

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо передбачених законом підстав для солідарного стягнення кредитної заборгованості в межах строку дії кредитного договору, а також наявність підстав для стягнення інфляційних втрат та 3% річних після закінчення строку дії договору, як відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості зустрічних позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити законодавству.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У пункті 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зазначено, що положення ст.65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів.

Крім того, суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є подружжям і обґрунтовано визнав зустрічні позовні вимоги безпідставними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення судом постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 06 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: