У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Черненко В.А., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача, стягнення суми банківського вкладу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 8 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути на свою користь з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» суму вкладів та нараховані на них відсотки у розмірі 81 110 Євро.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що відповідно до умов укладених договорів вона внесла на депозитні рахунки відповідача кошти на загальну суму 73 590 Євро, а саме: 10 тис. Євро на вкладний рахунок № НОМЕР_1 на строк з 4 липня 2013 року по 9 липня 2014 року, з процентною ставкою за депозитом 9,0 % річних, за договором № 5154/370-13 від 4 липня 2013 року; 18 550 Євро на вкладний рахунок № НОМЕР_2, на строк з 22 серпня 2013року по 27 серпня 2014 року, з процентною ставкою за депозитом 9,0 % річних, за договором № 6268/370-13 від 22 серпня 2013 року; 16 540 Євро на вкладний рахунок НОМЕР_3, на строк з 29 серпня 2013 року по 3 вересня 2014 року, з процентною ставкою за депозитом 9,0 % річних, за договором № 6421/370-13 від 29 серпня 2013 року; 28 500 Євро, на вкладний рахунок НОМЕР_4 на строк з 4 вересня 2013 року по 9 вересня 2014 року, з процентною ставкою за депозитом 9,5 % річних, за договором № 6528/370-13 від 4 вересня 2013 року. Зазначала, що неодноразово зверталася до відповідача щодо повернення банківських вкладів та відсотків за ними. Однак відповідач не виконав її вимоги та фактично відмовив у поверненні вкладів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 8 квітня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_4 за договорами банківського вкладу № 5154/370-13 від 4 липня 2013 року суму вкладу 10 тис. Євро та нараховані на вклад відсотки за період з 5 липня 2013 року до 3 жовтня 2014 року в сумі 1 121 Євро; № 6268/370-13 від 22 серпня 2013 року суму 18 550 Євро та нараховані на вклад відсотки за період з 23 серпня 2013 року до 3 жовтня 2014 року в сумі 1 857 Євро; № 6421/370-13 від 29 серпня 2013 року суму вкладу 16 540 Євро та нараховані на вклад відсотки за період з 30 серпня 2013 року до 03 жовтня 2014 року в сумі 1 627 Євро; № 6528/370-13 від 4 вересня 2013 року суму вкладу 28 500 Євро та нараховані на вклад відсотки за період з 5 вересня 2013 року до 3 жовтня 2014 року в сумі 2 915 Євро, а всього загальну суму 81 110 Євро.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди дійшли вірного висновку про те, що банк зобов'язаний повернути ОСОБА_4 депозитні кошти з процентами, оскільки вона звернулась до банку з заявами про повернення банківських вкладів після закінчення строку дії договорів, а невиконання зобов'язань за договором є порушенням грошових зобов'язань.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року № 6-17цс12, де зазначено, що письмова форма спірних договорів дотримана, внесення фізичною особою коштів підтверджується прибутковими валютними ордерами, які відповідають вимогам п. 8 гл. 2 розд. ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, мають всі необхідні реквізити, від імені ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» підписані особою на підставі довіреності банку та в межах наданих повноважень.

Таким чином, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необлікування на рахунку банку грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для їх скасування.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 8 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик