Справа № 457/1654/13 Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В.Т.
Провадження № 22-ц/783/5162/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді: Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Юзефович Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3, на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 31 жовтня 2013 року у справі за поданням старшого державного виконавця ВДВС Трускавецького МУЮ Львівської області Бичка О.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою задоволено відповідне подання. Тимчасово обмежено право виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Оскаржуючи відповідну ухвалу, апелянт просить таку скасувати. Вказує на те, що станом на 18.05.2015 року ОСОБА_2 виконано грошові зобов`язання перед ОСОБА_4 в повному обсязі. Вважає, що у зв`язку з цим підстав для подальшої дії ухвали немає. Зазначає, що ВДВС Трускавецького МУЮ відмовляється відновити його конституційне право на вільне пересування, в тому числі виїзду за межі України, мотивуючи відсутністю підстав для закриття виконавчого провадження в цілому, так як аліменти підлягають стягненню до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, справу розглянуто у їх відсутності. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, старший державний виконавець ВДВС Трускавецького МУЮ Львівської області Бичко О.І. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, обґрунтовуючи необхідність застосування такого заходу наявністю в останнього невиконаного зобов'язання щодо сплати заборгованості по аліментах в сумі 11276, 28 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд виходив з того, що державним виконавцем вжито всі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для виявлення рахунків та майна боржника, на які можна було би звернути стягнення. Зазначив, що рішення на той час не виконувалось, у зв`язку з чим заборгованість боржника станом на 01.09.2013 року становила 11276, 28 грн. А тому вважав за необхідне тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_2

Однак, з даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Так, положеннями частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у такому випадку:

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5).

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у ВДВС Трускавецького МУЮ Львівської області перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Згідно з ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

В свою чергу, права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження передбачені у ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження».

У ч. 6 вказаної статті Закону визначено, що боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Виходячи з наведених норм, ухилення боржника від виконання зобов'язання полягає в тому, що він вчиняє будь-які свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, при тому, що виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини. До того ж, зазначений факт ухилення повинен бути належним чином доведений та обґрунтований, чого державним виконавцем зроблено не було.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_2 знав про відкриття виконавчого провадження, зокрема відомості про те, що державний виконавець надсилав на адресу боржника копію постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідно до вимог ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження»та виклики його у виконавчу службу. Не представлені такі докази і в засідання суду апеляційної інстанції.

До того ж, з долученого до апеляційної скарги розрахунку заборгованості (а.с.19-22) вбачається часткова сплата ОСОБА_2 аліментів в період з 31.01.2011 року по 31.08.2013 року, що виключає факт ухилення такого від виконання рішення суду на момент постановлення оскаржуваної ухвали.

Додатково слід зазначити, що обставини, на які посилається ОСОБА_2 щодо повного виконання грошових зобов`язань перед ОСОБА_4 станом на 18.05.2015 року, не можуть бути підставою для скасування ухвали, якою тимчасово обмежили у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 У разі виконання боржником зобов'язань, покладених на нього рішенням, та у зв'язку із закінченням виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині на увагу не заслуговують.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( ратифікований Законом України 11 вересня 1997р.) та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

За відсутності доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання судового рішення, застосовувати такий захід, як тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, недопустимо.

Відтак, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов передчасного висновку про наявність підстав для застосування відповідного заходу щодо обмеження свободи пересування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і

постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Враховуючи наведене, оскаржувану ухвалу необхідно скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2

Керуючись п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст. ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 31 жовтня 2013 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Трускавецького МУЮ Львівської області Бичка О.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий Береза В.І.

Судді Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.