АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/7513/15 Головуючий 1 інстанції - Боговський Д.Є.
Справа № 641/8184/2014-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Крилової Т.Г., Котелевець А.В.,

за участю секретаря - Гребенщікової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізінгова компанія «Рента» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», ОСОБА_4, про встановлення нікчемності правочину,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року ТОВ «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» звернулось до суду з позовом, який в наступному був уточнений та в остаточній редакції просив встановити нікчемність правочину - Договору купівлі- продажу майна від 05.09.2011, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відшкодувати судові витрати.

В обгрунтування змінених вимог посилалось на те, що ТОВ «ІЛК «Рента» належать на праві власності нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці розміром 1,4468 га. Рішенням сесії Харківської міської ради від 24.10.2012 вказана земельна ділянка була надана ТОВ «ІЛК «Рента» строком до 01.10.2017 року. На початку листопада 2012 року ТОВ «ІЛК «Рента» розроблено та узгоджено у встановленому законом порядку технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж означеної земельної ділянки на місцевості. На даній земельній ділянці також розташована залізнична колія, яка визначена як об'єкт № ТП-2009-023, та примикає стрілкою № 136 до 1-ой ходової колії ХФ ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» при станції Харків-Балашовський Південної залізниці. Під'їзна колія має колійний розвиток у складі трьох колій, трьох технологічних проїздів, одного стрілочного переводу, загальною довжиною 518,5 м, площею майже 1500 м2, була збудована у 2006 році.

В липні 2014 року до ТОВ «ІЛК «Рента» листом звернувся ОСОБА_2, який заявив, що він є власником залізничної під'їзної колії, та запропонував її придбати в нього. На підтвердження свого права власності на об'єкт надав копію договору купівлі-продажу майна від 05.09.2011. Водночас ОСОБА_2 з'являвся на території об'єкту та висловлював бажання її демонтувати.

ТОВ «ІЛК «Рента» вважає, що усі намагання ОСОБА_2 в частині демонтування залізничної під'їзної колії чи спроби її продажу не мають жодних законних підстав, порушують приписи чинного законодавства, а оспорюваний договір купівлі-продажу майна від 05.09.2011 є нікчемним. Позивач вказує, що він вправі звернутися до суду із вимогою про встановлення нікчемності правочину в разі, якщо є спір про наявність або відсутність такого факту.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» задоволено. Встановлено нікчемність Договору купівлі-продажу майна від 05.09.2011, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду. Вказує на ті обставини, що і в суді першої інстанції.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення нікчемності правочину - договору купівлі- продажу під»їздної колії, суд першої інстанції керуючись ст. 181 ч.1, 182,215 ЦК України, виходив з того, що договір укладений 05.09.2011 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) у простій письмовій формі. Вказаний договір не містить жодного підтвердження державної реєстрації переходу права власності на нерухомі речі. Водночас і його проста письмова форма суперечить вимогам ст. 657 ЦК України, яка встановлює, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Під'їзні залізничні колії є по своїй суті інженерними спорудами, призначеними для транспортування вантажів та відносяться до нерухомого майна. Залізнична колія є господарською спорудою, нерозривно пов'язаною із земельною ділянкою, на якій вона розташована, так як встановлена на спеціальному насипу. Переміщення елементів залізничної колії із земельної ділянки призводить до повної зміни цільового призначення такого майна, втрати назви цього майнового об'єкту та його знецінення.

Судова колегія поголжується з таким висновком суду першої інстанції в зв»язку з наступним.

Матеріали справи свідчать та не заперечують сторони, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого ПН ХМНО Маслак Н.В. 09.08.2012, реєстровий № 1619, ТОВ «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» належать на праві власності нежитлові будівлі: літ.АЕ-1 загальною площею 26,6 м2, літ.Ю-1 загальною площею 2597.9 м2, літ.Я-2 загальною площею 119,7 м2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та розташовані на земельній ділянці розміром 1,4468 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ( а. с. 58,60). Право власності на зазначені нежитлові будівлі зареєстровано в КП «ХМ БТІ» ( а. с. 62).

Вказані нежитлові будівлі передано покупцю ТОВ Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» продавцем ПАТ «Марфін Банк» на підставі Акту прийому- передачі об»єкту нерухомого майна ( а. с. 61).

Рішенням 20 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 24.10.2012 за № 896/12 «Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель та споруд» ТОВ «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» надано в оренду строком до 01.10.2017 земельну ділянку площею 1,4468 га за рахунок земель промисловості по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) в межах, які визначені актом встановлення меж земельної ділянки на місцевості, реєстраційний № 514/12 від 08.06.2012( а. с. 63,64).

ТОВ «ІЛК «Рента» на початку листопада 2012 року розроблено та узгоджено у встановленому законом порядку технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж означеної земельної ділянки на місцевості( а. с. 65-67).

На даній земельній ділянці також розташована залізнична колія, яка визначена як об'єкт № ТП-2009-023, та примикає стрілкою № 136 до 1-ой ходової колії ХФ ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» при станції Харків- Балашовський Південної залізниці. Під'їзна колія має колійний розвиток у складі трьох колій, трьох технологічних проїздів, одного стрілочного переводу, загальною довжиною 518,5 м. площею майже 1500 м2, була збудована у 2006 році.

25.07.2014 на адресу ТОВ «ІЛК «Рента» надійшов лист ОСОБА_2 із пропозицією придбати залізничну під'їзну колію, надано підтвердження права власності на об'єкт, а саме копію договору купівлі-продажу майна від 05.09.2011 ( а. с. 68).

З тексту оспорюваного договору вбачається, що він укладений у простій письмовій формі 05 вересня 2011 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець). Предметом даного договору є майно, яке знаходиться на території земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, а саме ємкості для зберігання сипучих матеріалів об'ємом 15 м3 в кількості З штук; залізничні ворота в кількості 2 штук; сторожка цегляна площею 8,5 м2; залізнична колія (рейка) колії №№ 26,28 - 1037 пог.м.; стрілка№ 136 Ш-1530 мм - 1шт.; стрілка № 138 Ш-1545 мм - 1 шт.; залізничні шпали - 980 шт( а. с. 69).

Право власності на вказане майно не зареєстровано за покупцем ОСОБА_2 в установленому законом порядку.

Матеріали справи не містять доказів реєстрації вказаного майна продавцем ОСОБА_3 Представник ОСОБА_2 не надала таких доказів і суду.

Позивач ТОВ «ІЛК «Рента» вказує, що під'їзні залізничні колії є по своїй суті інженерними спорудами, призначеними для транспортування вантажів та відносяться до нерухомого майна. Зазначене не спростовано відповідачем. Тобто залізнична колія є невід'ємною частиною цілісного майнового комплексу .

Також судом було встановлено, що після укладення договору купівлі продажу майже через три місяці 19 грудня 2011 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується актовим записом №16654 від 20.12.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що залізнична колія є господарською спорудою, нерозривно пов'язаною із земельною ділянкою, на якій вона розташована, так як встановлена на спеціальному насипу. Переміщення елементів залізничної колії із земельної ділянки призводить до повної зміни цільового призначення такого майна, втрати назви цього майнового об'єкту та його знецінення.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Також суд першої інстанції правильно зазначив, що в супереч вимог ст. 182 ЦК України оспорюваний договір від 05.09.2011 не містить жодного підтвердження державної реєстрації переходу права власності на нерухомі речі. Водночас і його проста письмова форма суперечить вимогам ст. 657 ЦК України, яка встановлює, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України, а саме зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин. повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

При цьому, Верховний Суд України у своєму узагальненні від 24.11.2008 «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначав, що згідно зі ст.ст. 215, 216 ЦК України суди вправі з дотриманням правил підсудності розглядати позови про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності; про встановлення нікчемності правочину і застосування наслідків його недійсності. Звернутися з вимогою про встановлення нікчемності правочину позивач вправі, якщо є спір про наявність або відсутність такого факту. Звернення окремо з такою вимогою, без застосування наслідків недійсності правочину, є правом позивача, тому у випадку пред'явлення такої вимоги, вона підлягає розгляду з констатацією в резолютивній частині рішення факту нікчемності правочину або відмови в цьому.

Аналогічна позиція міститься у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ при визнанні правочинів недійсними» від 06.11.2009 за № 9.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ТОВ «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» щодо встановлення нікчемності правочину.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому суд першої інстанції відповідно до закону стягнув на користь позивача судовий збір та витрати пов»язані з розглядом справи. В цій частині апелянт вказане рішення не оскаржував.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому твердження апелянта ОСОБА_2та його представника щодо наявності в нього права власності на об'єкти, визначені в оспорюваному договорі, не підтверджена жодними належними та допустимими доказами. Право власності на вказане майно не зареєстровано за покупцем ОСОБА_2 в установленому законом порядку. Матеріали справи не містять також доказів реєстрації вказаного майна в установленому законом порядку за продавцем ОСОБА_3

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає. Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: