У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

з участю представників позивачки - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду від 31 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 31 серпня 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі доводить, що судом не взято до уваги рішення Рівненського міського суду від 09.11.2011 року про дострокове стягнення із ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором, яким підтверджується факт настання строку виконання зобов'язання. Посилається на ст. 559 ЦК України, котрою визначено шестимісячний строк для звернення із позовом до поручителя, та пояснює, що Банк, пред'явивши позов до суду, змінив строк виконання основного зобов'язання, і саме від цієї дати він повинен обраховуватись. Вказує на порушення судом п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», котрим роз'яснено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Звертає увагу на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року щодо зміни строку виконання основного зобов'язання. Покликаючись на неповне дослідження обставин справи, невідповідність їм висновків суду, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до умов договору поруки позивачка взяла на себе зобов»язання перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку по кредитному договору після винесення рішення суду, а тому, на момент розгляду справи строк поруки, встановлений спірним договором, не закінчився і підстави для припинення поруки відсутні.

_____________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/10256/15-ц Головуючий у 1 інстанції - Бучко Т.М.

Провадження № 22-ц 787/2212/2015 Доповідач - Ковальчук Н.М.

Судом встановлено, що 06 лютого 2008 року між акціонерним товариством «Український інноваційний банк» (правонаступник ПАТ «Укрінбанк» ) та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 1979, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 67400 євро.

Рішенням Рівненського міського суду від 09 листопада 2011 року частково задоволено позов ПАТ «Укрінбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Після винесення рішення суду про стягнення з позичальника та поручителя боргу, на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором № 1979 між ОСОБА_5 та ПАТ «Укрінбанк» 24 листопада 2011 року було укладено договір поруки № 1979/3 (а.с. 3).

Пунктом 4.1 договору поруки передбачено обов'язок поручителя виконати за боржника зобов'язання перед кредитором, а саме: повернути частину кредиту в сумі 30700 євро в повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та інших платежів, передбачених кредитною угодою та чинним законодавством України, до 05 лютого 2018 року включно зі сплатою 11,5 % річних та 0,2 % щомісячної комісії, щомісячно сплачувати нараховані відсотки, комісію та інші платежі у розмірах і випадках, передбачених кредитною угодою.

Пунктом 5.2 договору поруки передбачено, що він діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 ЦК України.

Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки.

Входячи з того, що договором поруки чітко встановлено строк її дії (п.4.1, а.с. 3) - до 05 лютого 2018 року, який на момент вирішення справи не настав, а також зважаючи на те, що договір поруки був укладений в часі пізніше рішення суду про стягнення заборгованості, колегія суддів приходить до переконання про те, що позовні вимоги є безпідставними.

Не заслуговують на увагу суду посилання апеляційної скарги про порушення п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», оскільки в ньому йде мова про припинення поруки у разі не пред'явлення кредитором протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язання вимоги до поручителя, а в даному випадку строк виконання зобов'язання не настав.

Що стосується обґрунтування апелянтом своїх вимог правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-190цс14 від 21.01.2015 року щодо зміни строку виконання основного зобов'язання у зв'язку із зверненням до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості, то вони колегією суддів не можуть бути взяті до уваги з наступних мотивів.

У зазначеній правовій позиції вказано, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Однак, на час звернення кредитора - ПАТ «Укрінбанк» до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 оскаржуваного договору поруки не існувало; він був укладений вже після ухвалення рішення про стягнення заборгованості.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 31 серпня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді : Рожин Ю.М.

Григоренко М.П.