У х в а л а

ІМенем УКраїни

18 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Стоїк-Авто» про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 21 січня 2008 року позивач надав товариству з обмеженою відповідальністю «Стоїк-Авто» (далі - ТОВ «Стоїк-Авто»), в особі його директора ОСОБА_5, позику в розмірі 3 913 750 грн. Станом на січень 2008 року він був добре знайомий із ОСОБА_6, який одружився на його сестрі, у зв'язку з чим вони підтримують родинні відносини. При цьому ОСОБА_6 був партнером по бізнесу директора ТОВ «Стоїк-Авто» ОСОБА_5 Наприкінці 2007 року до позивача зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що ОСОБА_5, як його діловому партнеру, потрібні готівкові кошти для реалізації бізнес проектів ТОВ «Стоїк-Авто», і тому він просив позичити їх відповідачу із виплатою високих відсотків. Саме тому, коли позивач зустрівся із ОСОБА_5, останній звернувся із пропозицією надати для ТОВ «Стоїк-Авто» позику, на що позивач погодився. На той час позивачу належала квартира у м. Києві, яку він 16 січня 2008 року продав за 3 913 750 грн, а 21 січня 2008 року передав цю суму коштів ОСОБА_5 Сторони узгодили всі умови надання відповідачу позики та вказали їх у борговій розписці від 16 квітня 2008 року, яку підписав від імені відповідача його директор ОСОБА_5 та скріпив печаткою підприємства. Оскільки кошти позивачу не було повернуто, директор ТОВ «Стоїк-Авто» ОСОБА_5 зустрічі із ним уникає, просив задовольнити позов.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

На підтвердження укладення між сторонами договору позики та стягнення з відповідача заборгованості у зв'язку із невиконанням його умов ОСОБА_3 посилався на боргову розписку від 16 квітня 2008 року.

Як вбачається із змісту цієї боргової розписки, цим документом позичальник ТОВ «Стоїк-Авто» в особі його директора ОСОБА_5 підтвердив отримання 21 січня 2008 року у борг від позикодавця ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 3913750 грн в якості позики.

З огляду на те, що позичальником була юридична особа, а передача грошей відбувалася не одночасно з видачею розписки, і різниця складає майже три місяці, суди правильно виходили з того, що належним документом отримання товариством 21 січня 2008 року коштів мав бути виданий останнім позикодавцю документ, який відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки первинні облікові документи, які фіксують факт здійснення господарської операції, повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Вимоги до форми та змісту первинних розрахункових документів, порядок оприбуткування готівки, яка надійшла через касу або документів, що підтверджують здійснення розрахунків у безготівковій формі, визначаються «Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженим постановою НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року.

З врахуванням того, що згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей, документів визначених вказаними нормативними актами на підтвердження передання грошей ТОВ «Стоїк-Авто» позивач не надав, а боргова розписка, виходячи з наведеного, не може бути використана в якості такого, суди правильно відмовили в задоволенні позову.

Доводи касаційної інстанції не спростовують викладеного та наведених в оскаржуваних рішеннях висновків у зв'язку з чим підстави для їх скасування і задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук