Справа № 131/1159/13-ц Провадження № 22-ц/772/2678/2015Головуючий в суді першої інстанції Дєдов М. С.
Категорія 30Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Стадника І.М., Міхасішина І.В.,

при секретарі Топольській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засі-дань апеляційного суду цивільну справу за позовом

прокурора Іллінецького району Вінницької області в інтересах держави

в особі Іллінецького районного територіального медичного об'єднання

до ОСОБА_2 про стягнення витрат, понесе-

них закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішен-ня Іллінецького районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

04 червня 2013 року прокурор Іллінецького району Вінницької області Кра-їло К.А. звернувся в Іллінецький районний суд Вінницької області в інтересах держави в особі Іллінецького районного територіального медичного об'єднання до ОСОБА_2 про стягнення витрат, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, посилаючись на наступні об-ставини.

Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 29 березня 2013 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та засуджено до покарання у вигляді штрафу в сумі 3500,00 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами. У зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 09 лютого 2012 року з вини ОСОБА_2 в м. Іллінцях, Вінницької області, в результаті наїзду на пішохо-да ОСОБА_4 останньому були спричинені середньої тяжкості тілесні ушко-дження, що потягли тривалий, понад 21 день, розлад здоров'я. Згідно довідки Іллінецького районного територіального медичного об'єднання від 30 травня 2012 року № 01-35-1311 на лікування потерпілого ОСОБА_4 лікувальним закладом понесені витрати в загальній сумі 3858,12 гривень, які прокурор про-сив стягнути з ОСОБА_2 на користь Іллінецького районного територіаль-ного медичного об'єднання (а. с. 1-2).

Заочним рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2013 року позов прокурора в інтересах Іллінецького районного терито-ріального медичного об'єднання задоволений, стягнуто з ОСОБА_2 на ко-ристь лікувального закладу витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 3858,12 гривень, на користь держави судовий збір в розмірі 229,40 гривень ( а. с. 14 ).

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 липня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду першої істанції від 31 жовтня 2013 року залишено без задоволення ( а. с. 47 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухва-лити нове рішення про відмову у позові прокурора. Апелянт вважає оскаржу-ване рішення незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріаль-ного і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи (а. с. 54-57).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу осіб, котрі беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, проана-лізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрун-тованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до виснов-ку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивіль-ного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони поси-лаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обстави-нам справи.

Заочне рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам, воно є закон-ним, об'єктивним і справедливим.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції керувався по-ложеннями статті 1206 ЦК України щодо відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Судом встановлено, що згідно вироку Іллінецького районного суду Він-ницької області від 29 березня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчи-ненні злочину, передбаченого ч. 1 с. 286 КК України, та засуджено до покаран-ня у вигляді штрафу у розмірі 3500,00 гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Судом прийнято до уваги й те, що потерпілий від злочину ОСОБА_4 пе-ребував на стаціонарному лікуванні в Іллінецькій центральній районній лікарні та на його лікування медичним закладом понесено витрати на загальну суму 3858,12 гривень.

Згідно частин третьої, четвертої статті 61 ЦПК України обставини, встанов-лені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бе-руть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для су-ду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вказаними нормами Закону визначені підстави звільнення від доказування.

Приймаючи до уваги доведеність спричинення потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, внаслідок яких той перебував на стаці-онарному лікуванні з 09 лютого по 27 лютого 2012 року, суд першої інстанції прийшов до правильного й обгрунтованого висновку про необхідність задово-лення позову прокурора як доведеного та правомірного; суд не помилився у розподілі судових витрат у справі.

Оскаржуючи заочне рішення Іллінецького районного суду Вінницької обла-сті від 31 жовтня 2013 року апелянт вказує на те, що потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, які належать до категорії легких, та спричинили розлад здоров'я потерпілого, відновлення якого тривало лише 19 днів. Крім цього, на думку апелянта, судом порушено правила підсудності, на виконання яких дана справа повинна була вирішуватися судом з врахуванням його місця проживання як відповідача, тобто в Черкаській області.

Колегія суддів апеляційного суду не знаходить законних та достатніх під-став для визнання доводів апеляційної скарги такими, що заслуговують на ува-гу; вони не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному заочному рішенні суду першої інстанції від 31 жовтня 2013 ро-ку, оскільки предметом даного спору є саме стягнення витрат понесених на лі-кування потерпілого, а це суть відшкодування шкоди, завданої лікувальному за-кладові державної форми власності.

Частиною третьою статті 110 ЦПК України встановлено, що позови про від-шкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди. Отже, твердження апелянта про порушення судом правил під-судності у вирішенні даного спору є неспроможним.

Посилання ОСОБА_2 стосовно завдання потерпілому легких тілесних ушкоджень є надуманими. Перебування ОСОБА_4 на стаціонарному ліку-ванні лише 19 днів не означає повного відновлення його організму саме в цей період, адже лікування передбачає не лише стаціонарну форму, але й інші ме-дичні заходи, застосовувані для повного одужання потерпілого.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності скасування оскаржуваного судового рішення як незаконного та ухвалення нового рішення про відмову у позові в повному обсязі є безпідставними, оскільки не знайшли свого доведення під час перевірки законності й обгрунтованості оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обстави-ни у справі, подані сторонами докази. Суд, ухвалюючи заочне рішення, пра-вильно визначив закон, що регулює виниклі між сторонами правовідносини у справі, та застосував відповідні норми матеріального права, не порушив вимог процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізо-ваного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двад-цяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом вірно: