У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Притула Н.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовній заяві позивач просить: визнати недійсним з моменту вчинення кредитний договір №К2Н0GК00260407 від 10.04.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк»; визнати недійсним договір іпотеки від 10.04.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., за реєстровим №516.

Позовна заява подана до суду з порушенням правил підсудності.

Статтею 114 ч.1 ЦПК України визначено, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу нерухомого майна, позивач подав позов до Шевченківського районного суду м. Києва, але майно на території Шевченківського району м. Києва не знаходиться (квартира знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Солом'янського району м. Києва), а тому немає законом передбачених підстав для слухання справи Шевченківським районним судом м. Києва.

Крім того, пункт 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №3 від 01.03.2014 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснює, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Статтею 115 ЦПК України передбачено - якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

Тому суд приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачу на підставі ст.121 ЦПК України, оскільки справа не підсудна цьому суду.

Одночасно суд роз'яснює, що позивач може звернутися з позовною заявою до компетентного суду за місцезнаходженням майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.114,116 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки - повернути позивачу.

Роз'яснити право заявника звернутися з заявою до компетентного суду за місцем знаходження майна.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.Г.Притула