АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Рубан С.М.,

при секретарі Абдуллаєвій Е.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 липня 2015 року,

встановила:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію за 1/2 частку вартості автомобіля «Нуndаі Ассеnt» у розмірі 25 559 грн. 32 коп., за 1/2 частку вартості гаражного боксу АДРЕСА_1 у розмірі 56 283 грн. 50 коп., грошову компенсацію за Ѕ частку вартості автомобіля «Нуndаі Тuсsоn» у розмірі 65 295 грн. 22 коп.

В решті вимог відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представники ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із вимог ст. ст. 60, 70, 71 Сімейного кодексу України.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Встановлено, що з 24 грудня 1994 року по 09 червня 2010 року ОСОБА_1та ОСОБА_2перебували в зареєстрованому шлюбі (т. 1, а.с. 22, 23).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (т. 1, а.с. 23).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 470 грн. 50 коп. щомісячно, починаючи з 15 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття (т. 1, а.с. 24).

В період шлюбу сторони придбали наступне майно: автомобіль «Hyundai Accent», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, автомобіль «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, гаражний бокс АДРЕСА_1.

Право власності на спільне майно подружжя зареєстровано за ОСОБА_2

За змістом ст. ст. 60, 70, 71 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21 червня 2013 року № 7851/12- 42 ринкова вартість спірного гаражного боксу становить 112 567 грн. (т. 2, а.с. 92-123).

Згідно з висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 03 жовтня 2012 року № 7850/12- 54 ринкова вартість автомобіля «Hyundai Accent», 2006 року випуску, складає 51 118 грн. 63 коп. (т. 2, а.с. 163-168).

В судовому засіданні сторонами не оспорювалась вартість спірного майна.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином дослідивши докази у справі, обґрунтовано виходив з того, що спірні автомобілі та гаражний бокс є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яке зареєстроване за відповідачем, відтак остання має сплатити позивачу грошову компенсацію Ѕ частини його вартості.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду в частині висновків про використання коштів, одержаних сторонами за договорами позики, в інтересах сім'ї, колегія суддів відхиляє, оскільки апелянтом не надано доказів, які б давали підстави вважати такі висновки суду помилковими.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно провів поділ майна, виходячи з рівності часток подружжя, колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження істотних обставин, за наявності яких можливе відступлення від рівності часток подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 06 липня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: Н.В. Поліщук

С.М. Рубан