Справа № 159/4693/15-ц
Провадження № 2/159/1330/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 11 листопада 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 11.01.12 р. було стягнуто з відповідача у справі на його користь 27 920 грн. неповернутого боргу, 16 406 грн. 84 коп. процентів від суми боргу та судові витрати в сумі 619 грн.. Вищезазначене судове рішення набрало законної сили 03.03.12 р.. Виконавчий лист для здійснення примусового виконання судового рішення було видано йому 27.03.12 р.. В період з 03.03.12 р. по 17.07.14 р. відповідач у справі своїх зобов»язань по виконанню судового рішення про повернення боргу не виконував без поважних причин. Зазначає, що збитки, завдані інфляцією, складають 3 462 грн. 08 коп.. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь інфляційні витрати у вказаній сумі та судові витрати у справі.

В судове засідання позивач не з»явився, хоча належно оповіщений, подав попередньо до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позову не визнав, суду пояснив, що він писав та надавав позивачеві розписку про отримання в борг суми 3 500 доларів США, однак, це була домовленість між ними, пов»язана з набуванням нерухомості. У подальшому на прохання позивача він надав розписку від 07.07.05 р. про ніби то отримані кошти. Однак, за рішенням суду від 11.01.12 р., з яким він не погоджується і нині, було стягнуто з нього суму боргу. Борг він тривалий час віддати не міг у зв»язку зі станом здоров»я, а після отримання пенсії стягнення за виконавчим листом було звернуто на неї. Вважає, що і позов є безпідставним, і строк позовної давності позивач пропустив. Просить вирішити спір згідно з чинним законодавством.

Попередньо відповідач подав до суду письмове заперечення проти позову, обгрунтоване тим, що грошові зобов»язання у нього перед позивачем виникли за розпискою від 07.07.05 р. про отримання в борг суми 3 500 доларів США. За вищезазначеним судовим рішенням з нього стягнуто борг. Кошти, що стягнуто, обраховувались у гривні за курсом долара на час винесення рішення. А тому вказує, що індексації іноземна валюта не підлягає. Розрахунок позивачем проведено невірно. Крім того, просить застосувати строк позовної давності, так як дата боргової розписки 05.07.05 р.. У 2011 р. позивач звертався до суду, що могло перервати строк позовної давності. Просить застосувати трок позовної даності та у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, хоча належно повіщений, причини неявки суду не повідомив, письмового заперечення проти позову до суду не подав.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 1 046 зазначеного Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст. 1 050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Із змісту ч. 2 ст. 625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Та обставина, що відповідач отримав від позивача в борг суму 3 500 доларів США за розпискою від 07.07.05 р., стверджується копією рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 11.01.12 р. у цивільній справі № 0306/1 710/2011 провадження № 2/0306/69/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення позики та процентів від суми позики, яким було встановлено, що ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_2 3 500 доларів США до першої вимоги позикодавця. Вказане судове рішення набрало законної сили 03.03.12 р., що стверджується його копією, наданою суду відповідачем. Доведенню вона не підлягає з огляду на положення ст. 61 ЦПК України.

Тобто, між сторонами виникло та існує зобов»язання за договором позики за яким позивач позичив суму в іноземній валюті доларах США.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: копії вищезазначеного судового рішення та виконавчого листа, виданого Ковельським міськрайсудом Волинської області 27.03.12 р. у цивільній справі № 0306/1 710/2011 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення позики та процентів від суми позики, наданого суду позивачем, судом було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача у розглядуваній справі 27 920 грн. боргу, 16 406 грн. 84 коп. процентів від суми боргу, судові витрати у справі. Саме рішення у вищезазначеній цивільній справі набрало законної сили 03.0312 р.. Будь - яких відміток про хід виконання за вказаним вище виконавчим листом немає.

Однак, відповідно до копії постанови ст. держвиконавця В ДВС Ковельського МРУЮ Волинської області про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні серії ВП № 32373728 від 27.04.12 р., за вищевказаним листом було відкрито виконавче провадження.

Як слідує з копії листа В ДВС Ковельського МРУЮ Волинської області № 18 474/9 від 28.08.15 р., адресованого позивачеві, у зв»язку з виконанням вищезазначеного виконавчого листа, 17.07.14 р. головним держвиконавцем ОСОБА_3 було винесено постанову про звернення стягнення на пенсію відповідача у розглядуваній справі як боржника за виконавчим провадженням та за станом на 28.08.15 р. на користь позивача було перераховано 4 996 грн. 96 коп. із суми стягнення.

Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Тієї обставини, що зобов»язання за вищезазначеною розпискою як такою, що підтверджує існування між сторонами договору позики, він у спірному періоді не виконував, відповідач не заперечує.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач у позивача взяв у борг суму 3 500 доларів США, що було предметом судового розгляду під час вирішення спору між сторонами з приводу неповернення цього боргу як основного. Судом було стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу у національній валюті гривні. Вищезазначене рішення суду виконувалось у примусовому порядку В ДВС та на даний час виконаним не є. Відповідач, безперечно, порушив умови договору позики, та у зазначений позивачем спірний період не повернув останньому боргу добровільно. Будь - яких доказів того, що це було унеможливлене з об»єктивних причин, відповідач суду не надав.

Однак, суд враховує, що зобов»язання між сторонами виникло у іноземній валюті доларах США. За судовим рішенням сума боргу у іноземній валюті, дійсно, стягнута з врахуванням курсу валют. Індекс інфляції є статистичною інформацією, що щомісячно надається Держкомстатом та опубліковується. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, придбані населенням за цінами в Україні, що встановлюються у національній валюті - гривні, суд вважає, що положення ч. 2 ст. 625 ЦК України не стосуються у випадку невиконання грошового зобов»язання, що виникло та визначено згідно з борговою розпискою від 07.07.05 р. у іноземній валюті доларах США.

А тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за його безпідставністю.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що вони стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 61, 212 218 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, ч. 2 ст. 625, ст. ст. 526, 599, 1 046, 1 050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської обл. у слідуючому порядку: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справ, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюий:ОСОБА_4