Справа № 355/888/15-ц Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.
Провадження № 22-ц/780/5685/15 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 46 05.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

05 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Роговської Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 01 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що він є власником земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0586 га, яка розташована на території садового товариства «Надія», Сезенківської сільської ради, Баришівського району, Київської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25 грудня 2009 року.

Зазначає, що відповідачка ОСОБА_3, яка є власницею суміжної земельної ділянки, порушує його майнові права, оскільки здійснила захоплення його ділянки шляхом знищення та переміщення межових знаків на ній, а тому просив суд зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на земельну ділянку, відновивши її стан шляхом переміщення межі її ділянки відповідно до кадастрового плану його земельної ділянки.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 01 вересня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів самовільного захоплення відповідачкою частини земельної ділянки позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0586 га, яка розташована на території садового товариства «Надія», Сезенківської сільської ради, Баришівського району, Київської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25 грудня 2009 року (а. с. 6), а відповідачка у свою чергу є користувачем суміжної земельної ділянки (а. с. 9).

Проте, позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження обставин щодо наявності будь-якого факту порушення його прав на земельну ділянку з боку відповідачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 78, ч. 1 ст. 79 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, а земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що міський суд дійшов до обгрунтованого висновку, що позивачем всупереч ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України не було надано будь-яких допустимих та належних доказів щодо порушення його прав як власника земельної ділянки, а саме, що відповідачкою було самовільно захоплено частину його земельної ділянки та будь-яким чином пошкоджено чи знищено межові знаки на ній.

Судова колегія також вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги як доказ кадастровий план земельної ділянки позивача, складений спеціалістами ТОВ «Земельні Технології» (а. с. 7-8), оскільки він не містить даних щодо предмета спору та не доводить обставин, на які посилається позивач.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та наявні у матеріалах справи докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, через що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а докази та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом були вірно застосовані норми матеріального та дотримані норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 01 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: