АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Григорченка Е.І., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі - Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 23 березня 2011 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір банківського вкладу № SAMDN8051 «Вклад «Депозит VIP» на суму 262588,00 доларів США строком на один рік та виплатою 8% річних на суму вкладу. Умовами договору передбачено, що строк його дії автоматично продовжується на той самий строк у разі ненадання вкладником заяви про повернення суми вкладу. 26 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до банку з письмовою заявою про виплату грошових коштів за договором разом із нарахованими відсотками, але його заява була залишена без задоволення. Тому позивач просив стягнути на його користь з ПАТ КБ «ПриватБанк» суму вкладу за договором № SAMDN8051 від 23 березня 2011 року у розмірі 3 387 385 грн., що є еквівалентом 262 588, 00 доларів США станом на день подання позову (виходячи із курсу НБУ 12,94грн. за 1 долар США, а також 10 000 грн. моральної шкоди (а.с.2-4).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.69-71).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі: стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» банківський вклад у розмірі 262 588, 96 доларів США, що на день подання апеляційної скарги становить 5787198, 09 грн. (а.с.74-82).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається зі справи, 23 березня 2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір банківського вкладу № SAMDN8051 «Вклад «Депозит VIP» на суму 46 800,00 доларів США строком на один рік та виплатою 8,5% річних на суму вкладу. А позивач просив стягнути з банку кошти у сумі 262 588, 00 доларів США, посилаючись на довідку Кримського регіонального управління ПАТ КБ "Приватбанк" від 15.05.2014 року № 8170083, яка виготовлена Операційним центром NPS, та підписана начальником департаменту з координації роботи з клієнтами Кримського РУ Черним А.В., підпис якого завірений малою печаткою банку, крім цього напис на довідці: "справку подготовил: Операционный центр NPS" (а.с.8).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що дана довідка є неналежним доказом, оскільки в довідці не зазначена грошова одиниця вказаної суми, відсутня печатка ПАТ КБ "Приватбанк" на підтвердження її видачі саме відповідачем (наявна лише сканкопія печатки), тобто відсутні необхідні реквізити документу на підтвердження його справжності. Крім того, у довідці зазначено, що на рахунку НОМЕР_1 "Депозит VIP" від 23 березня 2011 року наявні грошові кошти у сумі 262588,96, тобто не вказано повні реквізити банківського рахунку, довідка видана на окупованій території, після відкликання ліцензії банку, і не являється належним і допустимим доказом згідно із ст. 57-59 ЦПК України.

Таким чином, у порушення ст. 10, 60 ЦПК України позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували в установленому законом порядку розмір депозитного вкладу, періоди та суми поповнень рахунку, залишок коштів на момент звернення до суду та на момент ухвалення судового рішення, що виключає можливість задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав оцінки довідці на підтвердження залишку коштів на рахунках позивача, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки така оцінка у рішенні суду є, а незгода позивача із оцінкою доказів, - не являється підставою для скасування судового рішення.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що ні оригінал кредитного договору, ні оригінали квитанцій про внесення коштів чи про поповнення рахунку - не були надані ні суду 1 інстанції, ні апеляційному суду, хоча і в суді 1 інстанції, і в апеляційному суді позивач користувався правовою допомогою адвокатів, а посилання на те, що адвокат Сліпець Б.О. надав позивачу правову допомогу неналежної якості, - являються голослівними, оскільки договір № 43 про надання правової допомоги адвокатом Сліпець Б.О. - позивачем не розірваний, дії адвоката ним не оспорювались, і цих фактів позивач у судовому засіданні апеляційного суду не заперечував.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які буди надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд 1 інстанції посилався на законодавство Російської Федерації, - спростовується мотивувальною частиною рішення суду, а посилання на те, що банк не звертався до правоохоронних органів щодо недійсності довідки від 15 травня 2014 року, - не мають правового значення для вирішення спору.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права та до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки, і ці доводи висновків суду не спростовують. Місцевий суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів. Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду, тому апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: