Номер провадження: 22-ц/785/8149/15
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення сум заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення сум заборгованості за кредитним договором в розмірі 115 145,00 грн., посилаючись на те, що 01.10.2008 року між ЗАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір про надання кредиту в сумі 8485,54 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 01.10.2010 року. Позивач умови договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30.04.2013 р. за ним виникла заборгованість у загальній сумі 115 145,00 грн., яку до теперішнього часу не погашено.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.07.2015 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк». Вирішено питання щодо судових витрат.

У апеляційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 01.10.2008 року від імені ОСОБА_2 із ЗАТ «Акцент-банк» та було укладено кредитний договір №ACELRX28900023 про надання кредиту в сумі 8 485,58 грн. для придбання товару з кінцевим терміном повернення - 01.10.2010 р. (а.с.164-165).

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2374/02 від 05.02.2015 р. рукописні записи на електрофотографічних копіях сторінок паспорту - «Копия верна ОСОБА_2 01.10.2008» та підписи у заяві позичальника №АСELRX28900023 (анкета позичальника) від 01.10.2008 р. в нижній частині документу, у графі «Підпис», вище друкованого запису «(один примірник оригіналу договору мною отримано)» про видачу кредиту в розмірі 8 485,58 грн. виконані від імені ОСОБА_2 не самим ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням його підписам (а.с. 155-161).

За висновком суду першої інстанції підписання кредитного договору іншою особою, а не відповідачем робить його недійсним, і з таких мотивів відмовив у задоволенні позову.

Проте предметом розгляду не були вимоги про недійсність договору, а належність підпису іншій особі не свідчить про його нікчемність.

Разом із тим, за вимогами ч.1 ст.203, ч.1 ст.204 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільних і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1ст.638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Оскільки висновком судової почеркознавчої експертизи встановлено, що договір ОСОБА_2 не підписувався, з розрахунку заборгованості видно, що погашення за договором взагалі не здійснювалися протягом його існування, то позивачем не надано доказів укладання кредитного договору саме із ОСОБА_2, доказів визнання ним укладеного договору.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, але шляхом частково невірного правового обґрунтування, тому рішення суду в частині мотивів відмови у задоволенні позову підлягає зміні.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що висновок експертизи не можна вважати доказом, оскільки належних та допустимих доказів на його спростування не надано, представник банку відмовився від клопотання про проведення повторної експертизи, а сумніви щодо об'єктивності висновків за змістом носять суб'єктивний характер.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміні в зазначеній вище частині, в решті - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.3ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 липня 2015 року змінити в частині обґрунтування мотивів відмови у задоволенні позову, в решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: