АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2098/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2010 року у справі за позовом Кредитної спілки «Фінансова Русь» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и л а :

01 лютого 2010 року Кредитна спілка «Фінансова Русь» в особі Голови правління ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 31 січня 2008 року між КС «Фінансова Русь» та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № 0000015, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 18800,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 25 від 31 січня 2008 року, під 45 % річних.

31 січня 2008 року між КС «Фінансова Русь» та ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було укладено договори поруки № № 0000015_1 та 0000015_2 згідно яких, поручителі поручилися за виконання ОСОБА_7 своїх обовязків перед кредитною спілкою за вказаним кредитним договором.

Пунктом 5.1. кредитного договору та графіком повернення кредиту та сплати процентів відповідач ОСОБА_7 повинен був щомісячно сплачувати кошти в рахунок погашення кредиту та проценти за користування ним. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором виконував не належним чином, на день подання позовної заяви його заборгованість перед кредитною спілкою становить 22815,59 грн., з яких 10964,32 грн. сума неповернутого кредиту, 8013,46 грн. сума процентів, 3837,81 грн. сума штрафу.

Позивач зазначає у позові, що поручителями ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були проігноровані вимоги повідомлення № № 49 та 50 від 22 жовтня 2008 року щодо виконання ними зобовязань, які випливають із кредитного договору. Тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на користь КС «Фінансова Русь» заборгованість в розмірі 22815,59 грн., яких: 10964,32 грн. - сумою неповернутого кредиту за договором № 0000015, 8013,46 грн. - сумою процентів за договором № 0000015, 3837,81 грн. - сумою штрафу за договором № 0000015. Стягнути з ОСОБА_8 на користь позивача заборгованість в розмірі 6396,36 грн. Стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача заборгованість в розмірі 6300, 78 грн. Судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 на користь Кредитної спілки «Фінансова Русь» заборгованість в сумі 22815,59 грн., державне мито в сумі 355,13 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн., а всього 23290,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Кредитної спілки «Фінансова Русь» заборгованість в сумі 6396,36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Кредитної спілки «Фінансова Русь» заборгованість в сумі 6300,78 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 13.07. 2015 року ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення винесено з порушенням процесуальних та матеріальних норм права. Просить скасувати заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити КС «Фінансова Русь» у позовних вимогах в частині стягнення з неї заборгованості в розмірі 22815,59 грн. та 6396,36 грн. Визнати договір поруки № 0000015 від 21 січня 2008 року, укладений між КС «Фінансова Русь» та нею від дня його укладення припиненим.

Апелянтом оскаржується рішення суду лише в частині солідарного стягнення коштів по кредиту із ОСОБА_6, в решті щодо інших відповідачів рішення суду не оскаржується.

Сторони про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач КС «Фінансова Русь» та відповідач ОСОБА_7 в судові засідання апеляційного суду неодноразово не зявлялися, тому було опубліковано повідомлення в газеті «Черкаський край» № 79 (20012) від 07 жовтня 2015 року про дату та час судового засідання, призначеного на 20 жовтня 2015 року на 08 год. 30 хв. по даній справі.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не зявилася, направила до апеляційного суду заяву про розгляд апеляційної скарги без її участі, апеляційну скаргу просить задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, яка зявилася в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині стягнення заборгованості з відповідача поручителя ОСОБА_6 з ухваленням нового рішення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає не повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, та стягуючи солідарно з боржника та двох поручителів заборгованість по кредиту, суд першої інстанції виходив з доведеності вимог, посилаючись що відповідачі порушили умови договору, не виконали своїх зобовязань.

Суд послався, що згідно умов договору, п. 6.1. договору встановлено, що виконання зобовязань позичальника за вказаним договором забезпечено договором поруки № 0000015-2 від 31 січня 2008 року. Відповідач, як поручитель боржника не виконала за нього грошові обовязки за договором, а тому зобовязана сплатити разом з позичальником солідарно, крім суми заборгованості, на підставі п. 5.1. договору № 0000015-2 на користь позивача штраф в розмірі 50 % від суми простроченого грошового зобовязання, що становить 6300,78 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині щодо стягнення із поручителя ОСОБА_6 заборгованості по кредитному договору, оскільки дані висновки є необґрунтованими і не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи 31 січня 2008 року між КС «Фінансова Русь» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 0000015, згідно умов якого Кредитна спілка (кредитодавець) надала позичальнику ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 18800,00 грн., а позичальник зобовязався повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти за користування ним у строк, в порядку та на умовах, що визначенні даним договором. Кредит надавався позивальнику на умовах строковості, зворотності, цільового його використання, платності та забезпеченості.

Згідно умов п. 3.1. даного кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 12 місяців з 31 січня 2008 року до 31 січня 2009 року включно, на умовах його повернення відповідно до положень даного договору, а п. 4.1. кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0,1233 % від суми кредиту за кожен день користування ним, що становить 45 % річних від суми кредиту.

Пунктом 4.3. договору визначено, що у випадку, якщо позичальник прострочить виконання свого обовязку щодо сплати чергового платежу, сплата якого передбачена Графіком повернення кредиту та сплати процентів, більш ніж на пятнадцять календарних днів, то з першого дня, коли матиме місце вказане прострочення, та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом в подвійному розмірі, а саме: 0,25 % від суми кредиту за кожен день користування ним, що становить 90 % річних від суми кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 31 січня 2008 року між Кредитною спілкою «Фінансова Русь» та ОСОБА_8 було укладено договір поруки № 0000015-1.

31 січня 2008 року договір поруки було укладено між Кредитною спілкою «Фінансова Русь» та ОСОБА_6 за № 0000015- 2.

Згідно до умов даних договорів поруки, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 поручилися перед кредитором боржника за виконання останнім своїх обовязків, що передбачені кредитним договором № 0000015 від 31 січня 2008 року в повному обсязі.

Всупереч умов кредитного договору, а саме: п.п.8.1.2. п.8.1., взяті на себе зобовязання позичальник ОСОБА_7 виконував не належним чином, тому 22 жовтня 2008 року позивачем на адресу відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було направлено вимоги № 48-50 про дострокове повернення кредиту.

Як вбачається із матеріалів справи вимога ОСОБА_7 вручена 25 жовтня 2008 року, ОСОБА_8 27 жовтня 2008 року, ОСОБА_6 дану вимогу особисто отримала 26 листопада 2008 року (а. с. 23-25).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно положень ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватись зобовязання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Предявленням вимоги до поручителя є як направлення / вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно кредитного договору від 31 січня 2008 року строк дії даного договору до повного виконання сторонами своїх обовязків за даним договором (п.10).

Частинами 7 та 8 кредитного договору визначені умови дострокового повернення суми кредиту.

Відповідно до п. п. 8.1.2. п. 8.1. кредитного договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника погасити суму кредиту в цілому достроково, якщо позичальник допустить факт прострочення виконання свого обовязку зі сплати платежу, сплата якого передбачена Графіком повернення кредиту та сплати процентів, більш ніж на один календарний місяць.

Позивач застосував своє право на повернення кредиту достроково, предявивши 22 жовтня 2008 року вимогу до боржника, яка ним отримана 25 жовтня 2008 року.

22 жовтня 2008 року позивач направив вимоги до поручителя ОСОБА_8, яка нею отримана 27 жовтня 2008 року та до ОСОБА_6, яку вона отримала особисто 26 листопада 2008 року. Однак, лише 01 лютого 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. .

Із договорів поруки вбачається, що в них не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цих договорів встановлено, що вони діють до повного припинення усіх зобовязань боржника за кредитним договором.

При вирішенні таких спорів необхідно враховувати, що згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобовязання згідно з такими умовами або у звязку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту.

Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та штрафу, кредитор відповідно до частини ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи з цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання, передбачений частиною 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цією дати.

Така правова позиція Верховного Суду України викладена Постановах по справі № 6-190 цс- 14 від 21 січня 2015 року, по справі № 6-155 цс- 13 від 29 січня 2014 року, які відповідно до ст. 360 -7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів України.

Оскільки позивач заявив свої вимоги до відповідача ОСОБА_6 поза межами встановленого законом шестимісячного строку, то колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення вимог Кредитної спілки до поручителя ОСОБА_6, оскільки суд першої інстанції помилково прийшов до такого висновку.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими частково, а тому підлягають частковому задоволенню, оскільки апелянт направив вимогу до поручителя поза межами встановленого законом шестимісячного строку, звернувшись до суду лише 01.02. 2010 року.

За таких обставин відсутні підстави для солідарного стягнення із боржника ОСОБА_7 та поручителя ОСОБА_6 заборгованості по кредиту в розмірі 22815, 59 грн. та з ОСОБА_6 6396, 36 грн., тому колегія суддів вважає, що в цій частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_6

Однак, доводи апелянта щодо визнання договору поруки № 00000015- 2 від 31.01. 2008 року, укладеного між КС «Фінансова Русь» та поручителем ОСОБА_6 припиненим від дня його укладення, задоволенню не підлягають, оскільки апелянтом такі вимоги не заявлялись до суду першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості їх вирішувати без подання відповідної позовної заяви у встановленому законом порядку. Тому колегією суддів апеляційну скаргу задоволено частково.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що є всі підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_6 на користь КС «Фінансова Русь» заборгованості за кредитним договором, оскільки районний суд ухвалив рішення без повного, всебічного та обєктивного зясування всіх обставин справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи, як вимагають ст. ст.212 213 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не може залишатись в силі в частині щодо солідарного стягнення заборгованості по кредиту із боржника ОСОБА_7 та поручителя ОСОБА_6, так як при його ухваленні судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є обовязковою підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 на користь КС «Фінансова Русь» заборгованості за кредитним договором, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог КС «Фінансова Русь» до поручителя ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з Кредитної спілки «Фінансова Русь» на користь ОСОБА_6 судові витрати за сплату судового збору при поданні апеляційної скарги в сумі 146 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313 , 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2010 року у справі за позовом Кредитної спілки «Фінансова Русь» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 на користь Кредитної спілки «Фінансова Русь» заборгованості та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Фінансова Русь» до поручителя ОСОБА_6 про стягнення солідарно заборгованості в сумі 22815 грн. 59 коп., заборгованості в сумі 6300, 78 грн. та судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Кредитної спілки «Фінансова Русь» на користь ОСОБА_6 судові витрати за сплату судового збору при поданні апеляційної скарги в сумі 146 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :