У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсним пункту загальних умов кредитування, визнання недійсним графіку погашення кредиту, визнання недійсним кредитного договору та договору застави транспортного засобу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем укладеного кредитний договір № 50008196 (далі кредитний договір) про надання споживчого кредиту на придбання автомобіля. Відповідно до узгодженого сторонами графіка погашення кредиту визначено щомісячний платіж у розмірі 557,45 доларів США. 27 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до п. 1.1 якого позивач з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором передав у заставу свій автомобіль.

Позивач зазначав, що спірне положення кредитного договору передбачає зміну як у розмірі платежів за кредитом, так і зміну у сумі сплачених процентів за користування кредитором без зміни відсоткової ставки, що є несправедливим у розумінні ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, сторонами у графіку погашення кредиту було погоджено сукупну вартість кредиту, що складає за два роки 281 271,98 грн. Застосування спірного положення кредитного договору у випадку використання курсу долара США до гривні більшого, ніж було узгоджено сторонами, автоматично призведе до порушення визначеної сторонами сукупної вартості кредиту. Також позивач зазначав, що у відповідача відсутня ліцензія на надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, що є порушенням заборони на здійснення зазначеного виду підприємницької діяльності.

Враховуючи те, що спірний правочин не міг бути вчинений без визначення порядку та строків погашення кредиту та сплати відсотків, що у своїй сукупності є істотними умовами договору споживчого кредиту недійсність зазначених частин правочину має наслідком недійсності оскаржуваного правочину у цілому.

На підставі наведеного вище просив суд визнати недійсним п. 1.3.1 загальних умов кредитування, визнати недійсним графік погашення кредиту за кредитним договором № 50008196 від 15 квітня 2013 року, визнати недійсним кредитний договір № 50008196 від 15 квітня 2013 року, визнати недійсним договір застави транспортного засобу № 50008196 від 27 квітня 2013 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відсутні правові підстави для визнання недійсними оспорюваних договорів, оскільки під час їх укладання сторонами було додержано усіх вимог, передбачених ст. 203 ЦПК України. При цьому, підписавши оспорювані договори, сторони визначили взаємні права та обов'язки, погодили термін виконання зобов'язань, тобто досягли усіх істотних умов договору, оскільки зростання курсу долара США до гривні протягом дії кредитного договору, саме по собі не є достатньою підставою для визнання недійсними положень кредитного договору.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсним пункту загальних умов кредитування, визнання недійсним графіку погашення кредиту, визнання недійсним кредитного договору та договору застави транспортного засобу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова