Справа №587/1237/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Дашутін І. В.
Номер провадження 22-ц/788/100/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Ільченко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Сумська районна державна нотаріальна контора, Хотінська селищна рада, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

Звертаючись з позовом позивач просила встановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 з 1982 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року; визнати за нею право власності на трактор FОТОN 250, стягнути з ОСОБА_3 на її користь компенсацію в сумі 9590 грн.; визнати за нею право власності на 20/100 частини житлового будинку і надвірних будівель за адресою АДРЕСА_1; визнати свідоцтво про право на спадщину видане 06.12.2005 року Сумською районною держнотконторою на ім'я ОСОБА_5 після смерті його матері ОСОБА_6 частково не дійсним; стягнути з відповідачки на її користь понесені витрати по справі: 433 грн. 20 коп. на сплату судового збору та 2500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 з 1982 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на трактор FOTON 250, завод. НОМЕР_1, № двиг. НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію в сумі 9590 грн.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 20/100 частини житлового будинку і надвірних будівель за адресою АДРЕСА_1.

Визнано свідоцтво про право на спадщину видане 06.12.2005 року районною держнотконторою на ім'я ОСОБА_5 після смерті його матері ОСОБА_6 частково не дійсним.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1500 грн. грн. витрат на правову допомогу. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи з 1982 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали проживати однією сім'єю в м.Суми, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. З 1984 року почали проживати в АДРЕСА_1 (а.с.7) в будинку матері ОСОБА_5 - ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1

Так як даний будинок був невеликий ОСОБА_4 і ОСОБА_5 добудували кімнату «4» площею 14,1 кв.м., кухню «5» площею 9,3 кв.м., ванну кімнату «6» площею 4,6 кв.м., тамбур «ІІ» площею 2,6 кв.м., і приміщення для установки пристроїв для підведення газу, побудували надвірні будівлі кухню-сарай «К», в будинку були замінені вікна. У 2010 році також було перекрито дах будинку та придбані будівельні матеріали на 16362 грн.

ОСОБА_4 постійно доглядала за ОСОБА_6, яка в 2005 році померла.

За час сумісного життя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за спільні кошти також придбали автомобіль УАЗ, який був зареєстрований на ім'я позивачки, була складена довіреність згідно якої ОСОБА_5 керував вказаним автомобілем, а пізніше ними був придбаний автомобіль «Таврія». В 1998 році придбаний автомобіль ВАЗ 2101. На день купівлі автомобіля ВАЗ 2101 автомобіль «Таврія» був проданий, кошти вкладені в автомобіль ВАЗ 2101. Придбаний легковий автомобіль ВАЗ 2101, 1980 року випуску, зареєстрований 08.08.1998 року Сумським ОРЕВ за реєстраційним номером НОМЕР_3, на ім'я ОСОБА_5 09.07.2013 року ОСОБА_5 дав довіреність ОСОБА_7 для продажу вказаного автомобіля.

17.04.2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за спільні кошти також придбали легковий автомобіль седан - В «Ланос», який був зареєстрований Сумським ОРЕВ за держ. номером НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_5, вартість вказаного автомобіля становила 52500 грн. 22 жовтня 2008 року вони придбали трактор FОТОN 250, вартістю 33320 грн. (а.с. 11-12).

02.12.2013 року ОСОБА_5 помер, після смерті якого його дочка - відповідачка ОСОБА_3 повідомила позивачці, що автомобіль «Ланос» седан В, НОМЕР_4 належить їй на праві власності. В підтвердження чого надала технічний паспорт на зазначений автомобіль, з якого вбачається, що він зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 8.11.2013 року (а.с.8).

ОСОБА_4 продовжує проживати у будинку де вона проживала з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_4 право власності на 20/100 частини житлового будинку і надвірних будівель місцевий суд виходив з того, що завдяки добудовам і проведеному ремонту домоволодіння настільки збільшило свою вартість, що позивачка набула у ньому право власності на 20/100 частини.

А задовольняючи вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, суд вважав, що даним свідоцтвом порушується право позивачки на спірне домоволодіння.

Проте з даними висновками суду колегія суддів погодитись не може, так як вони не відповідають обставинам справи і на підтвердження таких висновків в матеріалах справи відсутні відповідні докази.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_4 та покійний ОСОБА_5 з 1984 року стали проживати в АДРЕСА_1, в домоволодінні матері ОСОБА_5 ОСОБА_6 На той час домоволодіння складалося з житлового будинку літ. А-І, житловою площею 45 кв.м., господарчих будівель літ. «Е» - погріб, літ. «И» - навіс, літ. «З» - душ, літ «Б» - сарай, літ. «В» - гараж, літ. «Г» - сарай, літ. «Л» - навіс, літ. «Д» вбиральня, № 1-3 - огорожа.

За час проживання в даному домоволодінні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не маючи відповідного дозволу, самовільно добудували кімнату «4» площею 14,1 кв.м., топочну «6» площею 4,6 кв.м., вбиральню «7» площею 2,7 кв.м., сіни «ІІ» площею 2,6 кв.м., та самовільно переобладнали приміщення «І» сіни площею 2,8 кв.м., приміщення «5» кухню площею 9,3 кв.м. Також самовільно звели літню кухню-сарай «К», а в будинку замінили всі вікна. У 2010 році перекрили дах будинку та придбали будівельні матеріали на суму 16362 грн. Зазначені вище приміщення та будівлі мають статус самочинних, вони не зареєстровані за спірним домоволодінням, про що не заперечувала сама позивачка ОСОБА_4, тому щодо таких об'єктів нерухомості не виникає прав і обов'язків власника і дані об'єкти не можуть бути предметом поділу у разі спору в судовому порядку. Проте місцевий суд даних обставин не врахував і вирішив питання поділу щодо такої нерухомості.

Крім того вирішуючи питання виникнення у позивачки права власності у спірному домоволодінні з врахуванням добудов та покращень місцевий суд не дослідив питання, яка вартість домоволодіння складала на момент заселення в дане домоволодіння позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у 1984 році і яка його вартість стала з врахуванням добудов та покращень на день смерті ОСОБА_5 Відповідні висновки спеціалістів в матеріалах справи відсутні і клопотання про проведення відповідних експертиз чи досліджень позивачка не заявляла. За відсутності даних висновків визначити частку ОСОБА_4 неможливо.

Тому рішення суду в даній частині є необґрунтованим та базується на припущеннях.

Заявляючи вимогу про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину видане 6.12.2005 року Сумською держнотконторою на ім'я ОСОБА_5 після смерті його матері ОСОБА_6 (а.с.46) позивачка ОСОБА_4 посилалася на те, що даним свідоцтвом порушуються її право власності на спірне домоволодіння, яке вона набула внаслідок проведених добудов, переобладнань і покращень. Проте дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки як вбачається з матеріалів справи право власності у позивачки на такі прибудови і переобладнання у встановленому законом порядку не виникло, крім того як вбачається зі змісту свідоцтва - на самовільно зведені л. кухня -сарай, прибудови а2, а3, а4 - сіни, та самовільно переобладнані приміщення «І» площею 4,8 кв.м., приміщення «5» площею 9,3 кв.м. дане свідоцтво не видається. Тому даним свідоцтвом права ОСОБА_4 не порушуються.

У зв'язку з цим рішення місцевого суду в частині визнання за позивачкою права власності на частину домоволодіння та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину підлягає скасуванню згідно вимог ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині заявлених вимог рішення суду є законним і обґрунтованим. Ухвалене на підставі зібраних доказів і висновки місцевого суду щодо даних вимог доводами апеляційної скарги не спростовані.

У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог і апеляційної скарги підлягає скасуванню і рішення суду в частині розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивачка сплатила 433,20 грн. судового збору та понесла витрати за надання правової допомоги в розмірі 2500 грн. Враховуючи обсяг наданої правової допомоги, складності справи, часу перебування адвоката в судових засіданнях, в достатній мірі буде відшкодування зазначених витрат у розмірі 1500 грн.

Заявлені позовні вимоги підлягають відшкодуванню на 60%, тому відшкодуванню підлягають судові витрати в розмірі 1159,92 грн. (1933,20х0,60%) за рахунок відповідача.

Відповідачка за апеляційний розгляд сплатила судовий збір в розмірі 216,60 грн. (а.с.151). Апеляційна скарга підлягає задоволенню на 40%, тому відшкодуванню підлягає судовий збір в розмірі 86,64 грн. (216,60х0,40%) за рахунок позивача.

Застосовуючи взаємозалік, остаточно підлягають до стягнення судові витрати понесені позивачем в сумі 1073,28 грн. (1159,92 - 86,64) за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 грудня 2014 року в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на 20/100 частини житлового будинку і надвірних будівель, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, розподілу судових витрат скасувати, і ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Сумська районна державна нотаріальна контора, Хотінська селищна рада, про визнання права власності на 20/100 частини житлового будинку і надвірних будівель за адресою АДРЕСА_1, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину видане 6.12.2005 року Сумською районною держнотконторою на ім'я ОСОБА_5 після смерті його матері ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1073,28 грн. на відшкодування судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючи:

Судді: