Справа № 404/9676/14-ц
Номер провадження 2/404/569/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

при секретарі - Вітохіній Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у листопаді 2014 року звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути із відповідача борг за договорами позики в розмірі - 717 894,80 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Зазначив, що сума заборгованості складається із основної суми позики за договором від 24.01.2007 року 24 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.11.2014 року, тобто на день подання позову, що складає 366 240 грн. та за договором позики від 22.07.2008 року в розмірі 335 000 грн., проценти в заявлену суму не входять.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подав.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір ( ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст. 509, ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 24.01.2007 року ( дата написання розписки) відповідач взяв у борг в позивача- 24 000 доларів США та зобов"язався повернути до 25.01.2008 року.

Крім того, 22.07.2008 року ( дата написання розписки) відповідач взяв у борг в позивача- 335 000 грн. на строк один рік, з можливим продовженням строку.

Отже, на підтвердження укладення договорів позики та їх умов відповідач видав позивачу розписки про позичені гроші.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов"язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов"язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця-гривня. У зв"язку з цим, при задоволенні позову про стягнення грошових сум, суди повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України- гривні. У разі пред"явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення ( Постанова Пленуму ВС України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі").

Таким чином, суд враховує, що відповідач не виконав взятих на себе зобов"язань по договорам позики, кошти своєчасно не повернув, а тому з останнього підлягає до стягнення на користь позивача сума боргу- 24 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.11.2014 року еквівалентно 366 240 грн. та 335 000 грн., що разом складає саме 701 240,00 грн. ( 366 240 грн. + 335 000 грн .). Враховуючи зазначене, вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню сплачений судовий збір в сумі 3 654 грн. ( а.с. 1 ).

На підставі ст.ст. 526, 543, 554, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 88, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити- частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер- НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 24.01.2007 року у розмірі - 24 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.11.2014 року складає 366 240 грн. та за договором позики від 22.07.2008 року в розмірі 335 000 грн., на загальну суму: 701 240,00 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі - 3 654 грн.

В решті вимог- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів, з дня отримання його копії.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда