Справа № 308/6870/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі
головуючої судді Сарай А.І.
при секретарі Шкіря І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на праві приватної, спільної, сумісної власності. У вказаній квартирі зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2 . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.11.2013 р. шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка виїхала з вказаної квартири та не проживає у ній з 2013 року. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання не з`явився. Подав до заяву в якій просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення у пресі.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 27.03.1996 р. виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, на праві приватної, спільної, сумісної власності разом з іншими членами його сім`ї належить квартира АДРЕСА_1 . (а.с. 7).
В квартирі також значиться зареєстрованою відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується письмовим повідомленням відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Закарпатській області від 06.07.2015 р. за № 8372 (а.с. 17).
Відповідачка ОСОБА_2 у зазначеній квартири не проживає з 2013 року, що стверджується актом перевірки дотримання паспортного режиму № НОМЕР_2 від 08.10.2015 р. (а.с. 28).
Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як встановлено судом відповідачка ОСОБА_2 не проживає у належній позивачу квартирі АДРЕСА_1 понад два роки і будь-яких поважних причин, які б перешкоджали їй проживати у даній квартирі не наведено, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в квартирі, що належить позивачеві.
У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 243.6 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України суд,
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Ужгородським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.