Провадження № 2/161/4468/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 листопада 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

з участю секретаря - Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, приватний підприємець ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

07.09.2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про відшкодування майнової шкоди. Вказує, що 30.03.2015 року неправомірними діями ОСОБА_2, який керував транспортним засобом автобус «Богдан» з д.н.з НОМЕР_1, внаслідок порушення правил дорожнього руху, яке було скоєно на перехресті вулиць Гнідавської і Даньшина у м. Луцьку, їй було заподіяно матеріальну шкоду, так як її автомобіль марки Мітсубісі Галант, д.н.з НОМЕР_2 було пошкоджено. 14 травня 2015 вона звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на час звернення до суду, будь-яких дій щодо виплати страхового відшкодування не вчинила. Зазначає, що згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля, розмір завданої їй шкоди становить 42316,56 грн. Просить стягнути із відповідача на свою користь 42316,56 грн. матеріального збитку, 1089,70 грн. пені, 800 грн. витрат на проведення авто товарознавчого дослідження автомобіля та судові витрати у справі.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив розгляд справи проводити за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши подані суду докази, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1, п.1.4,1.6,1.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована,- це визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб. Забезпечений транспортний засіб - це наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування, або будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, або будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована на законних підставах.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 30.03.2015 року о 07.55 год., керуючи автобусом «Богдан А09202», д.н.з. НОМЕР_1 на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вул.Гнідавська-Даньшина м.Луцька, не вибрав безпечної швидкості для руху, не врахував стан дорожнього полотна, виїхав на зустрічну смугу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мітцубісі Галант» д.н.з.НОМЕР_2, чим порушив пункти 12.1, 12.3, 11.3 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.6). Постановою Луцького міськрайонного суду від 27 квітня 2015 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб'єктом і не несе відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом ( ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

У такому випадку обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, покладається на власника цього джерела підвищеної небезпеки, а не на винного водія (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові №6-108цс13 від 6 листопада 2013 року).

Цивільно-правова відповідальність ПП ОСОБА_3, з яким на час ДТП перебував у трудових відносинах ОСОБА_2, застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», шляхом укладення полісу страхування № АС/5368777, то відповідно до вимог закону, шкода, завдана майну позивача була відшкодована ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто».

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п. 14 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

14.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із повідомлення про ДТП та подала заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 8).

Як вбачається із копії страхового акту № 000022789/01 відповідачем встановлено вартість відновлюваного ремонту в розмірі 36570,43 грн. (а.с.9). Однак, на час звернення до суду, будь-яких доказів проведення виплати страхового відшкодування позивачу суду надано не було.

Згідно висновку № 24 експертного авто товарознавчого дослідження від 31.03.2015 року, фототаблиць та калькуляції матеріальний збиток завданий ОСОБА_1 в результаті пошкодження її автомобіля становить 42316,56 грн. (а.с. 11-24). Таким чином, суд вважає, що із відповідача в користь позивача слід стягнути 42316,56 грн. в рахунок страхового відшкодування.

Крім того, на підставі ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зобов'язаний виплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення, так як, ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» порушила передбачені цією ж статтею строки виплати страхового відшкодування. В даному випадку позивачем у позовній заяві (а.с. 2) проведено вірні розрахунки сум пені в розмірі 1089,70 грн. із врахуванням розмірів облікової ставки НБУ у 2013 році (а.с.3). А тому із відповідача на користь позивача слід також стягнути пеню в розмірі 1089,70 грн.

Водночас, витрати пов'язані із проведенням оцінки матеріального збитку в розмірі 800 грн., (а.с.27) не є судовими витратами в розумінні ст. 79 ЦПК України, так як експертне дослідження було проведено не на підставі ухвали суду, а також не є збитками в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, так як не є витратами, які особа зробила або повинна була зробити для відновлення пошкодженого майна, вид вказаної шкоди не передбачений також ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому у їх стягненні слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 434,03 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 22, 525, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 22, 28, 29, 30, 33, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 42316 (сорок дві тисячі триста шістнадцять) гривень 56 копійок страхового відшкодування та 1089 (одна тисяча вісімдесят дев'ять) гривень 70 копійок пені.

Стягнути із ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 434 (чотириста тридцять чотири) гривні 03 копійки.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.