АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/5088/15 Головуючий 1 інст. - Мельник І.М.
Справа № 641/290/15-ц Доповідач - Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права користування житловим приміщенням, зобов'язання надати ордер на жиле приміщення та зміну типового договору найму житлового приміщення,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася суду з вищевказаним позовом, який подалі уточнила. Просила на підставі ст.ст. 45,47, 54, 58, 61 ЖК України визнати за нею право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою житловою площею 16,6 кв.м., що звільнилась у комунальній квартирі АДРЕСА_1, зобов'язати Харківську міську Раду надати їй ордер на вказане жиле приміщення та змінити типовий договір найму житлового приміщення від 26.01.2000 року на квартиру АДРЕСА_1.

Посилалася на те, що 18 листопада 1982 року виконавчим комітетом Комінтернівської районної ради міста Харкова їй з сином ОСОБА_6 був наданий службовий ордер на право заняття кімнати площею 10,6 кв.м в квартирі АДРЕСА_1 загальною площею 45,2 кв.м, житловою площею - 27,2 кв.м.

Вказана квартира має ще одну ізольовану житлову кімнату площею 16,6 кв.м, яка на підставі службового ордеру була надана ОСОБА_9, а також має підсобні приміщення - кухню 6,0 кв.м, ванну кімнату площею 1,9 кв.м, туалету (суміжного) площею 0,9 кв.м, коридору - 7,6 кв.м, балкону - 5,3 кв.м.

Посилалася на те, що у зв'язку з незадовільними житловими умовами вона в 1987 році була поставлена на облік в загальну чергу на поліпшення житлових умов в виконавчому комітеті Комінтернівської ради м. Харкова, а з 1991 року перебувала на обліку в пільговій черзі на отримання житла як одинока матір. Вона неодноразово зверталась до Харківської міської ради з проханням надати їй у користування кімнату загальною площею 16,6 кв.м., що звільнилась після смерті основного наймача ОСОБА_9 у вказаній квартирі, але її звернення не були розглянуті.

Представник відповідача - Харківської міської ради позов не визнав, зазначаючи, що спірна квартира має статус службової, що унеможливлює задоволення вимог ОСОБА_3

Розгляд справи відбувся за відсутністю третіх осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року ( з урахуванням ухвал цього ж суду від 01 липня 2015 року та від 28 липня 2015 року) в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення районного суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що посилання представника відповідача на те, що квартира має статус службової, є безпідставними, оскільки спростовується преюдиціальним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.02.2014 р., яке було змінено рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13.05. 2014 р. тільки в частині виключення з мотивувальної частини посилання на вимоги ст.ст. 335, 394 ЦК України, і якими встановлено, що територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради є власником житлового будинку АДРЕСА_1 у статусі службової не досліджувалися. Крім того матеріали справи не містять достовірних доказів щодо такого правового статусу спірної квартири.

Також зазначає, що районний суд не звернув уваги на те, що відповідно до договору найму від 26.01.2000 року вона ( ОСОБА_3 ) визнана наймачем кімнати площею 10,46 кв.м, тому остання не має статусу службової.

Вислухавши пояснення представника апелянта, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що у справі відсутні умови набуття ОСОБА_3 права на зайняття звільненого в тій ж самій квартирі ізольованого службового приміщення відповідно до вимог ст. 54 ЖК України.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи житловий будинок по АДРЕСА_1 є об'єктом комунальної власності територіальної громади міста Харкова та знаходиться на балансі комунального підприємства «Жилкомсервіс».

16 листопада 1982 року на підставі рішення виконавчого комітету Комінтернівської Ради депутатів трудящих м. Харкова № 569-7 ОСОБА_3 як основному наймачеві житла з складом сім'ї дві особи (вона та син ОСОБА_6 ) був виданий службовий ордер № 001009 від 18.11.1982р. на право зайняття кімнати площею 10,46 кв.м в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1. Подалі в цій кімнаті був зареєстрований син ОСОБА_3 - ОСОБА_7

Інша ізольована кімната площею 17,0 кв.м у цій квартирі була надана відповідно до службового ордеру, виданого на підставі рішення виконавчого комитету Комінтернівської Ради депутатів трудящих м. Харкова № 494 від 07.12.1989р., ОСОБА_9, який з 28.06.1995р. був знятий з реєстрації за цим місцем проживання у зв'язку зі смертю.

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» від 17.03.2015 р. за № 5305/2/07-05 дві кімнати в квартирі АДРЕСА_1, є службовими.

Матеріали справи не містять доказів того, що на час виникнення спірних правовідносин кімнати в вищевказаній квартирі не мають статусу службових приміщень.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.02.2014р. (справа № 641/2134/13-ц) задоволено позов Харківської міської ради про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 з самоправно зайнятої кімнати житловою площею 17,0 м.кв. у квартирі АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 до Харківської міської ради про визнання права власності на вищевказану кімнату в порядку набувальної давності.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.05.2014 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.02.2014р. змінено шляхом виключення з мотивувальної частини рішення посилання на вимоги ст. 335, 394 ЦПК України, в іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

Зазначені рішення також не містять даних про те, що кімнати в квартирі АДРЕСА_1 не мають статусу службових приміщень.

Таким чином судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів та вимог ст.ст.118-123 ЖК України зроблений обґрунтований висновок про те, що спірна жила кімната, яка була надана ОСОБА_3 у зв'язку з її роботою двірником ЖЕУ-133 Комінтернівського району м. Харкова, та інша кімната в цій квартирі, яка була надана як службова ОСОБА_9, змінили свій правовий статус.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до договору найму від 26.01.2000 року ОСОБА_3 визнана наймачем кімнати площею 10,46 кв.м, тому остання не має статусу службової, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 123 ЖК України користування службовими жилими приміщеннями здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення з деякими винятками, в тому числі наймачі службового приміщення мають право на своєчасне отримування житлово-комунальних послуг належної якості, та несуть обов'язки щодо додержання умов договору найму і правил користування житловим приміщенням.

До користування службовими жилими приміщеннями не застосовуються правила, передбачені ст.ст. 73-76,79-83,85 та ст.ст. 103-106 ЖК України щодо зміни договору найму жилого приміщення.

На підставі вищезазначеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, що є підставою відповідно до ст. 308 ЦПК України для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: