АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Пікуль А.А., Шиманського В.Й.

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрторгспец Груп», Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес банк», третя особа - ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, визнання результатів, протоколу та акту прилюдних торгів недійсними,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого майна - належної йому квартири АДРЕСА_1, проведені 30 липня 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп», визнати недійсними результати торгів, протокол та акт їх проведення від 01 серпня 2013 року.

В мотивування вимог посилався на те, що при проведенні торгів порушено Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, оскільки порушено порядок оголошення про торги, торги відбулись за відсутності двох покупців, ПАТ «АБ «Експрес-Банк» не повідомило про бажання придбати квартиру у визначеному законом порядку, а також не були призначені повторні торги через місяць з часу проведення перших, які не відбулися.

Крім того, квартира арештована та виставлена на торги на виконання рішення суду про стягнення боргу за кредитним договором, а не у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсними результати прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, проведені 30 липня 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп» та оформлені протоколом проведення прилюдних торгів № 11.1081/13 та актом про прилюдні торги від 01 серпня 2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

18 липня 2014 року додатковим рішенням цього суду вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції та додаткове рішення цього суду скасовані та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.07.2015 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Так, не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача Державної виконавчої служби України подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволенні позову посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що державним виконавцем проведені дії у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку» та Тимчасового положення. Повідомлення про проведення прилюдних торгів було опубліковано на відповідному веб-сайті 11.07.2013 за 18 днів до дня проведення прилюдних торгів, що в свою чергу є більшим ніж термін, визначений в п.3.5. Тимчасового положення, та збільшує можливість участі у торгах потенційних покупців.

Крім того, АБ «Експрес-Банк» як іпотекодержатель, що задовольнив свої вимоги шляхом придбання предмета іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна у зв'язку з визнанням торгів такими, що не відбулися через відсутність зареєстрованих покупців, не приймає участь у прилюдних торгах та не підлягає реєстрації як учасник торгів.

Зазначив, що позивач, викладаючи у своїй заяві підстави визнання торгів недійсними у зв'язку із порушенням вимог ведення та оформлення протоколу - п.п.4.14. - 4.16. Тимчасового положення, п.4.8. Порядку, порушення правил проведення торгів - п.п.3.14., 3.17. Тимчасового положення, не визначає у чому конкретно є порушення процедури торгів та з якими порушеннями оформлено протокол ТОВ «Укрспецторг Групп» № 11-1081/13 від 30.07.2013р. у випадку коли прилюдні торги визнані такими, що не відбулися, неможливо говорити та ставити питання про визнання торгів недійсними, оскільки вони взагалі не відбулися.

Також не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ «АБ «Експрес банк» подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права просила скасувати рішення та відмовити у задоволенні позову.

Звертає увагу суду на те, що квартира АДРЕСА_1 була реалізована з прилюдних торгів на виконання виконавчого листа №2-2403/11, виданого 03.10.2011р. Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором з дотриманням загальної процедури виконання судових рішень, а не реалізовувалась самостійно як предмет іпотеки, а тому відсутнє будь-яке порушення статті 41 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, відсутність зареєстрованих покупців на прилюдних торгах не є підтвердженням створення штучних умов недопущення до участі у торгах потенційних покупців, про що зазначено в рішенні Шевченківського районного суду міста Києва, а твердження суду є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності.

Представник позивача ОСОБА_1, не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції від 18 липня 2014 року, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалити нове додаткове рішення про стягнення з відповідачів в солідарному порядку судового збору в сумі 3441,00 грн., тобто по 1147 грн. з кожного як за майновий спір.

В судовому засіданні представник відповідача Державної виконавчої служби України, представник ПАТ «АБ «Експрес банк» та представник ОСОБА_1 свої апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційних скарг відповідачів заперечував та просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених рішеннь, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідачами порушено процедуру проведення прилюдних торгів.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що 26 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ПАТ «АБ «Експрес-Банк» укладено договір, за яким позивач передав в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1 на забезпечення виконання своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором.

27 травня 2011 року рішенням Печерського районного суду м. Києва з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку 15 547 427 грн. 96 коп. боргу за кредитним договором, на виконання якого видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження про примусове стягнення коштів.

Боржник добровільно не виконав рішення суду про стягнення боргу, у зв'язку із чим 25 січня 2012 року державним виконавцем проведено опис та арештовано квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, про що складено відповідний акт.

Разом із тим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012 року у зв'язку із невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, однак виконавче провадження з виконання цього рішення не відкривалось.

28 лютого 2012 року призначено експерта для визначення ринкової вартості квартири та згідно з висновком незалежної оцінки майна від 27 квітня 2012 року її вартість складає 4 846 244 грн.

У зв'язку із оскарженням висновку ОСОБА_1 22 січня 2013 року державним виконавцем повторно призначено експерта та проведено оцінку квартири, вартість якої згідно з висновком станом на 18 лютого 2013 року складає 4 657 634 грн, який отримано боржником 29 березня 2013 року.

21 червня 2013 року квартира за договором передана виконавчою службою на реалізацію ТОВ «Укрспецторг Групп» відповідно до вимог Тимчасового положення.

Прилюдні торги призначено на 30 липня 2013 року, однак вони не відбулись у зв'язку із відсутністю зареєстрованих покупців, і ПАТ «АБ «Експрес-Банк» виявило бажання придбати квартиру як предмет іпотеки за початковою ціною в рахунок погашення боргу за кредитним договором шляхом заліку своїх вимог (ст. 49 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до протоколу, складеного 30 липня 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп», за результатами торгів банк став переможцем та 01 серпня 2013 року видано відповідний акт про реалізацію предмета іпотеки, який затверджений начальником відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, а 07 серпня 2013 року ПАТ «АБ «Експрес-Банк» видано свідоцтво про право власності на квартиру.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення.

Аналіз норм з точки зору колізії загальної та спеціальної норм дає підстави для висновку про те, що у разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовуються, а застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду України від 26 листопада 2014 року №6-174 цс 14, від 28.01.2015 року № 6-199цс14.

З матеріалів справи убачається, що на виконання Генерального договору №3, укладеного 06.01.2012 p. між відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та ТОВ «Укрторгспец Груп» було організовано торги з реалізації арештованого майна - шестикімнатної квартири, загальною площею 249,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка є власністю боржника - іпотекодавця ОСОБА_1

Згідно п. 1.2 Тимчасового положення №68/5 прилюдні торги із реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір.

В процесі підготовки торгів 11.07.2013 року відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на офіційному веб-сайті Системи реалізації конфіскованого та арештованого майна http://trade.informjust.na було розміщено повідомлення про торги №509206, у відповідності до якого торги з продажу квартири були призначені на 11.07.2013 о 15:13 за адресою м. Київ, Броварський пр-т, 5и, кінцевий термін реєстрації визначений - 30.07.2013 року о 10:00 год, гарантійний внесок для участі у торгах встановлено в сумі 232881,70 грн. (a.c. 97 т.ІІ).

Пунктом 3.12 Тимчасового положення №68/5 передбачено, що для участі в прилюдних торгах покупець подає спеціалізованій організації: заяву про участь у прилюдних торгах; документи, що підтверджують сплату гарантійного внеску. Організатор прилюдних торгів зобов'язаний забезпечити безперешкодне прийняття всіх заяв на участь у прилюдних торгах, а також забезпечити вільний доступ покупців до місця проведення прилюдних торгів.

Згідно п.3.5. Тимчасового положення №68/5, спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 №43/5, (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації.

Проте, відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в порушення п.п.3.5, 3.12 Тимчасового положення не здійснив належне повідомлення через засоби масової інформації про проведення прилюдних торгів, чим обмежив коло можливих потенційних покупців.

В день призначених прилюдних торгів (30.07.2013 p.) ТОВ «Укрторгспец Груп» визнав прилюдні торги такими, що не відбулися, оскільки жоден учасник не зареєстрував своє бажання прийняти участь в торгах за квартиру позивача, про що складено протокол №11.1081/13 від 30.07.2013р. Водночас, у протоколі зазначено і переможця торгів - іпотекодержателя ПАТ «АБ «Експрес банк», який, через свого представника ОСОБА_4 виявив бажання придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Відповідно до п. 4.2. Тимчасового положення (в редакції, чинній на час проведення прилюдних торгів) лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців.

Згідно із п. 7.1 Тимчасового положення прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, зокрема у разі відсутності покупців або наявності лише одного покупця.

Таким чином, у разі проведення прилюдних торгів на підставі примусового виконання судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, правовідносини по організації та проведені прилюдних торгів регулюються ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» Тимчасовим положенням, а не Законом України «Про іпотеку», а відтак порушення вимог п.п. 4.2, 7.1 указаного Тимчасового положення є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваний) прав та вплив на порушника) визначений у статті 16 ЦК України, згідно з пунктом 2 частини другої якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Згідно висновків Верховного Суду України, наведених у постанові 24 жовтня 2012 року №6-116цс12 підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення. Тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням №68/5.

Отже, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, оскільки прилюдні торги відбулися з порушеннями Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, а тому оскільки відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Твердження представника відповідача Державної виконавчої служби України та представника ПАТ «АБ «Експрес банк» про те, що відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про іпотеку» прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника, а у разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною, є безпідставними, оскільки положення вказаного Закону до цих правовідносин не застосовуються.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, а тому воно є таким, що набрало законної сили.

Щодо оскарження представником позивача ОСОБА_1 додаткового рішення суду першої інстанції від 18 липня 2014 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Під час розгляду цивільної справи №761/25 879/13-ц не було вирішено питання про стягнення з відповідачів судового збору.

Згідно п.31. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009, № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними») у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідачів по 70,00 грн. з кожного, оскільки цей спір є немайновим.

Твердження апелянта про те, що в даному випадку застосовано недійсність правочину, а саме: визнано недійсним і акт про прилюдні торги арештованого майна від 01.08.2013 року, є безпідставними, оскільки судом не була застосована реституція, тобто коли кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційних скаргах доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржники не надали будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес банк» та представника ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2014 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді