УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.

при секретарі Бондаревій Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, визнання права власності на квартиру.

Представник позивача у своїй заяві просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідачу на даний момент належить на праві власності АДРЕСА_1, враховуючи, що предметом спору є вищевказана квартира, то відповідач може здійснити відчуження спірної квартири, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Пунктом 1 та 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Постановою ПВС України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» п. 4 роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме - квартири АДРЕСА_1, а також визнати за ним право власності на АДРЕСА_1.

Враховуючи предмет позову, докази які наявні в матеріалах справі, суд вважає, що при невжитті заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд вважає, що права жодної із сторін порушені, в зв'язку з застосування заходів забезпечення позову, не будуть.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153, 208, 210 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

За даною ухвалою стягувачем є ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_3, а боржником: ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_4.

Копію ухвали направити для відома та виконання ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві (02094, м. Київ, вул. Краківська, 20).

Копію ухвали направити для відома та виконання до державної реєстраційної служби Дніпровського РУЮ у м. Києві ( 02660. М. Київ, вул. М. Раскової, 15)

Строк пред'явлення до виконання 1 (один) рік.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її оголошенні протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Н. О. Яровенко