№ 2/679/241/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі: головуючої судді Фурсевич О.В.,

при секретарі Плазій Н.В., Лисюк О.О., Сопронюк Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно позовної заяви, пояснень позивачки та її представника, 30 квітня 2003 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у відділі реєстрації актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис 68. Під час шлюбу у 2008 році вона захворіла на тяжку хворобу, внаслідок якої отримала першу групу інвалідності довічно, стала непрацездатною, потребує стороннього догляду, їй протипоказана фізична праця. Протягом останніх трьох років сімейне життя позивачки та відповідача погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З кінця лютого 2015 року відповідач проживає окремо, подав позовну заяву до суду про розірвання шлюбу і на даний час суд надав сторонам термін на примирення. Крім того, відповідач перестав надавати позивачці фінансову допомогу, залишивши її в тяжкому матеріальному становищі. Єдиним джерелом доходів позивачки є пенсія по інвалідності, однак її недостатньо для задоволення звичайних потреб, витрат на лікування та відновлення здоровя, інших витрат, пов'язаних з тим, щоб наблизити життя до нормального. Дочка позивачка інвалід ІІ групи по зору, батьки - пенсіонери, отримують мінімальну пенсію, тому не можуть надавати їй матеріальну допомогу. Визначений державою прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 2013 року не змінювався, в той час як зріз курс долара, інфляція, впав рівень життя, значно зросли ціни на ліки, продукти харчування та все необхідне. В той же час відповідач працездатний, хоч і є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію 5418 грн., тому може і повинен надавати матеріальну допомогу позивачці.

На підставі наведеного, позивачка та її представник просили стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу).

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу позивачці, оскільки є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи і відповідно до вимог ст.75 СК України - непрацездатним. Крім того, він є особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, на даний час не працює, лише отримує пенсію за вислугу років, інших доходів немає. Водночас, в ч.4 ст.75 СК України чітко вказано, хто є особою, яка потребує матеріальної допомоги. Так як позивачка отримує пенсію по інвалідності в розмірі більшому за встановлений законом прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, вона не є особою, яка потребує матеріальної допомоги, а отже не має права на утримання від чоловіка.

Вислухавши позивачку, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 квітня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 68.

Згідно свідоцтва про хворобу № 115 від 11.02.2008 року, виписки із акта огляду МСЕК серії ХМ № 247298 від 03.04.2012 року, під час перебування в шлюбі ОСОБА_1 встановлено І «А» групу інвалідності довічно, внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням військової служби, їй протипоказана фізична праця, вона потребує стороннього догляду.

Як вбачається з довідки управління Пенсійного фонду України в м.Нетішин Хмельницької області № 25 від 02.03.2015 року, позивачка ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, розмір якої з вересня по грудень 2014 року становив 1302,68 грн. в місяць, з січня по лютий 2015 року - 1252,68 грн. в місяць.

Батьки позивачки пенсіонери по віку, дочка ОСОБА_3 - інвалід дитинства до вісімнадцятирічного віку по зору.

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи та особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, з 17.04.2015 року не працює, у зв'язку з виходом на пенсію за віком.

Як вбачається з довідки № 37 від 20.05.2015 року, відповідач ОСОБА_2 отримує пенсію за вислугу років, розмір якої з жовтня 2014 року по березень 2015 року становив 5418,28 грн. в місяць.

Згідно ч.ч.1-4 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

В ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 грудня - 1074 гривні.

Судом встановлено, що позивачка отримує пенсію по інвалідності в розмірі більшому за 949 гривень - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у відповідності до вимог ч.4 ст.75 СК України, позивачка ОСОБА_1, отримуючи пенсію, яка забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом, не є особою, яка потребує матеріальної допомоги, а тому не має права на утримання від ОСОБА_2, адже лише в сукупності всіх умов, визначених ч.2 ст.75 СК України (непрацездатність одного з подружжя, потреба в матеріальній допомозі, можливість другого з подружжя надавати таку допомогу) один з подружжя має право на утримання від іншого. Таким чином, правові підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.75 СК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Судові витрати залишити на сторонах в розмірах, які вони понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: