справа № 263/6571/15-ц
провадження № 2/263/2190/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

06 листопада 2015 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі головуючого судді Васильченко О.Г. при секретарі Дерягіній Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку за лютий-вересень 2015 року у розмірі 17 377 грн. 50 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 2500 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 14.05.2013 року він працював в ПрАТ «Азовелектросталь», 05.02.2015 року був звільнений за ст.40 КЗпП України в зв'язку з скороченням штату, при цьому роботодавець при звільненні не провів повний розрахунок, і тільки 25 вересня 2015 року повністю була погашена заборгованість по заробітній платі.

Позивач та його представник у судовому засіданні не були присутніми, від них надійшли заяви про підтримання позовних вимог і розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14.05.2013 року працював в ПрАТ «Азовелектросталь» та 05.02.2015 року був звільнений за ст.40 КЗпП України в зв'язку з скороченням штату. Повний розрахунок відповідача з позивачем було здійснено 25 вересня 2015р., кількість днів затримки виплати заробітної плати складає 210 календарних днів, що підтверджується наданим відповідачем розрахунком та не заперечувалось сторонами.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як зазначено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні в сумі 17 377 грн. 50 коп. (210 календарних днів Х 82,75 грн. (середньоденна заробітна плата), суд задовольняє вимоги позивача в цій частині у повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правову в сумі 2500 грн., суд виходить з наступного.

Такі витрати підлягають компенсації відповідно до положень ст.ст. 84, 88 ЦПК України і з урахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 розяснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Позивачем суду наданий договір про надання правової допомоги в якому зазначено, що розмір гонорару представника позивача ОСОБА_2 становить 2500 грн. Однак суду не надано жодного документу, підтверджуючого, що представник позивача отримав від ОСОБА_1 зазначену суму. Тому, виходячи з принципів справедливості і розумності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Також відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати якого, відповідно до закону, позивач звільнений.

Керуючисьст.ст.ст. 88, 212-215,224-226ЦПКУкраїни,ст.ст.1, 2, 4, 33ЗаконуУкраїни"Про оплату праці", ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. ст. 117, 233, КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» (ідентифікаційний код 25) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні в сумі 17 377 грн. 50 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 500 грн., а всього 17877 грн. 50 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» (ідентифікаційний код 25) на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Заява про перегляд судового рішення може бути подана протягом 10 днів з дня утримання копії. Позивачем рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Донецької області протягом 10 днів з дня оголошення.

Суддя Васильченко О.Г.