Провадження № 22-ц/773/227/15 Категорія: 19 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

при секретарі - Губарик К. А.,

з участю:

представника позивача - Поетової А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" 01.10.2014 року звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Вимоги мотивовані тим, що підприємство в період з 10.05.2013 року по 14.02.2014 року поставило ОСОБА_3 товар на загальну суму 25544 грн. 75 коп. Відповідачем було частково проведено оплату за поставлені товари в розмірі 13 825 грн. 69 коп. Станом на день звернення до суду сума залишку по розрахунку становить 11719 грн. 06 коп.

Позивач просив стягнути з відповідача 11 719 грн. 06 коп. боргу та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідача ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явилася. Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення отримане 22.02.2015 року батьком відповідача. Отже, ОСОБА_3 вважається повідомленою про час та місце розгляду справи. Заяви про відкладення розгляду справи від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходило.

Представник позивача Поетова А. С. апеляційну скаргу відповідача не визнала, просила її відхилити та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 510 (ч. 1) визначає, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" за період з 10.05.2013 року по 14.02.2014 року було поставлено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 товар на загальну суму 25544,75 грн., що стверджується видатковими накладними (а.с. 4-24).

Відповідач частково провела оплату за товар на загальну суму 13825,69 грн., що підтверджується виписками про рух коштів по банківському рахунку (а.с. 25-32).

Отже, сума основного боргу відповідача становить 11719,06 грн. згідно наступного розрахунку: 25544,75 грн. - 13825,69 грн. = 11719,06 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 16 травня 2014 року звернувся до відповідача з Вимогою про оплату, яка була вручена відповідачу 02 червня 2014 року (а.с. 33, 33/зворот/), в якій він вимагав від відповідача перерахувати кошти у сумі 21719,06 грн., які остання заборгувала за товар.

Згідно виписки про рух коштів по банківському рахунку 11.06.2014 року, тобто після отримання вимоги про оплату від 16.05.2014 року, відповідач сплатила позивачу 10000,00 грн. (а.с. 32). Решту суми у розмірі 11719,06 грн. сплачено не було.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач в жодні правовідносини із ТзОВ "ТД Міжрегіональні ресурси" не вступала, будь-яких правочинів із позивачем не укладала, будь-якого товару не одержувала, спростовуються матеріалами справи, а саме, видатковими накладними, які засвідчені її печаткою підприємця, частковою оплатою товару за цими накладними. Зокрема, остання оплата товару в розмірі 10000 грн. відповідач здійснила після отримання вимоги про оплату поставленого товару.

Крім того, представником позивача суду апеляційної інстанції надано договір № 273/Л від 27 травня 2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" та ОСОБА_3, відповідно до якого підприємство зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за ціною згідно видаткових накладних. Товаром є алкогольні напої, слабоалкогольні напої, безалкогольні напої, тютюнові вироби та інша продукція, що є в наявності постачальника. Згідно ліцензії, виданої 16 травня 2013 року, підприємцю ОСОБА_3 надано право на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями вітчизняного та імпортного виробництва.

Посилання апелянта, що дана справа мала б розглядатися за правилами господарського судочинства, оскільки відносини, які існували у позивача і одержувача товару є господарськими, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців № 19305135 від 17.09.2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 припинила свою підприємницьку діяльність за власним рішенням, про що державним реєстратором 25.07.2014 року зроблено запис № 5009230 (а.с. 34). З позовом до суду ТзОВ "ТД Міжрегіональні ресурси" звернулося 01 жовтня 2014 року.

Відповідно до п. 14. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, рішення постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: