АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7631/15 Головуючий 1 інст. - Островська Н.І.
Справа № 637/466/15-ц
Категорія : земельні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Колос - РВ», третя особа: реєстраційна служба Шевченківського районного управління юстиції Харківської області про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «Колос - РВ», третя особа: реєстраційна служба Шевченківського районного управління юстиції Харківської області про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що 04 липня 2005 року ним був укладений договір оренди землі з ПП «Колос - РВ», який лише 07 лютого 2007 року зареєстрований у Шевченківському районному відділі реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». Так, протягом одного року та семи місяців відповідач незаконно користувався його земельною ділянкою, оскільки право оренди виникає з дня державної її реєстрації. Крім того, договір оренди земельної ділянки не відповідає вимогам чинного законодавства. Вимоги повернути земельну ділянку відповідач ігнорував.

Тому, ОСОБА_1, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд витребувати з незаконного володіння та користування ПП «Колос - РВ» орендовану земельну ділянку площею 6,6099 га, яка розташована на території Нижньобурлуцької сільської ради, КСП «Нижньобурлуцьке», призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить йому на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку та повернути її власнику. Зобов'язати Реєстраційну службу Шевченківського районного управління юстиції скасувати реєстрацію договору оренди від 04 липня 2005 року, проведену 07 лютого 2007 року Шевченківським районним відділом реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати, понесені ним у зв'язку із судовим розглядом справи.

У судовому засіданні представник ПП «Колос - РВ» позов не визнав, вказував, що договір оренди землі є чинним на теперішній час, оскільки укладений між сторонами відповідно до умов чинного законодавства;питання щодо його недійсності позивачем не ставиться.

Представник реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції Харківської області не заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що підстав для скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 04 липня 2005 року не має.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що лише у 2015 році йому стало відомо, що його земельна ділянка знаходиться в оренді ПП «Колос - РВ», тоді як він самостійно бажає обробляти належну йому на праві власності земельну ділянку, договір оренди землі він не підписував та не укладав.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що підстав для витребування земельної ділянки у відповідача відсутні та недоведені позивачем, а порушення терміну реєстрації договору оренди землі не впливає на його дійсність; крім того, питання про визнання договору недійсним позивачем не ставилось.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,6099 га, яка розташована на території Нижньобурлуцької сільської ради, КСП «Нижньобурлуцьке», призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.17).

04 липня 2005 року між ОСОБА_1 та ПП «Колос - РВ» укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 30 років (а.с.9).

07 лютого 2007 року Шевченківським районним відділом реєстрації земель Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України договір оренди землі зареєстрований (а.с. 15).

За приписами ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, ст.1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст.ст.6, 27 ЦК України).

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на час укладення між сторонами договору, істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;умови повернення земельної ділянки орендодавцеві тощо.

Невід'ємною частиною договору оренди землі є, зокрема, акт приймання-передачі об'єкта оренди.

Матеріали справи свідчать, що за Актом про передачу та прийом земельної ділянки позивач передав, а відповідач прийняв спірну земельну ділянку для використання за цільовим призначенням (а.с.16).

У постанові Верховного суду України по справі №6-162ц13, яка, відповідно до ч.2 ст.214 і ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для усіх судів України, сформульована наступна правова позиція за змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Також, у постанові Верховного Суду України від 06 березня 2013 року по справі № 6-5цс13 вказано, що державна реєстрація договору оренди земельної ділянки у період визначеного сторонами строку дії договору забезпечує правомірне, договірне використання орендарем орендованої земельної ділянки відповідно до норм Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» та Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» незалежно від дати проведення такої реєстрації - до пред'явлення позову про повернення земельної ділянки чи після його пред'явлення.

У постанові Верховного суду України у справі за №6-127цс13 сформульована також наступна правова позиція: вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Прохання учасника правочину не здійснювати реєстрацію договору оренди земельної ділянки, волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку, визначеному частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Виходячи зі змісту ст.640 ЦК України та ст.18 Закону України «Про оренду землі», посилання позивача про те, що строк дії договору оренди землі починається з дати його державної реєстрації є помилковим, так як державна реєстрація договору вказує на його чинність і не може змінювати день його укладання.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки порушення терміну реєстрації договору не впливає на дійсність договору оренди.

Доводи апеляційної скарги про недійсність договору оренди землі з підстав того, що він, як власник землі, не підписував договору оренди, - не приймається колегією суддів до уваги виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять жодного клопотання позивача про призначення експертизи задля встановлення підпису особи у договорі оренди.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: