Справа № 691/1067/15-ц
Провадження № 2-о/691/51/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Городищенський районний суд

Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день його смерті,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день його смерті.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник посилається на те, що 30.03.2004 року померла його матір ОСОБА_2 На день смерті, остання була власником будинку № 31 по пров. Шкільний у с. Орловець, Городищенського району, Черкаської області та користувалася земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і для ведення особистого селянського господарства, площею 0,40 га. Разом з тим, ОСОБА_2 не провела реєстрацію власного будинку в органах БТІ та правовстановлюючого документу до дня своєї смерті на вказаний будинок не отримала. Також, ОСОБА_2 належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0144840, у землі, що перебувала в колективній власності ЗАТ «Мічурінець», що було розташоване у с. Орловець, Городищенського району, Черкаської області. 12.08.2012 року він звернувся до Городищенської нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала його покійній матері, але нотаріус йому відмовила, оскільки він у встановлений законом термін спадщину після померлої не прийняв. На день смерті ОСОБА_2 він, хоч і був зареєстрований у м. Кіровоград, але фактично проживав з нею у с. Орловець, Городищенського району, Черкаської області. Разом з тим, оскільки його місце фактичного проживання і місце реєстрації, станом на 30.03.2004 року (день смерті матері), не співпадали, то це, на його думку і було підставою для нотаріуса вважати його таким, що вчасно спадщину не прийняв. Враховуючи викладене, просив встановити факт, що на день смерті матері ОСОБА_2 30.03.2004 року, він постійно проживав разом з нею за адресою пров. Шкільний, 31 у с. Орловець, Городищенського району, Черкаської області.

В судовому засіданні представник заявника вимоги останнього підтримав в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, вважає наступне.

Відповідно до чинного законодавства, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом вони породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до пп.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини тощо.

Заявник ОСОБА_1 просить встановити факт, що він, на момент смерті ОСОБА_2, яка померла 30.03.2004 року, постійно проживав разом з останньою, що йому необхідно для виникнення особистих майнових прав, а саме: реалізації своїх спадкових прав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 дійсно померла 30.03.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СР № 192119, виданого 14.07.2012 року відділом ДРАЦС Городищенського РУЮ, актовий запис № 15.

13.08.2012 року представник заявника звернувся до нотаріуса з заявою про видачу на імя ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_2, проте йому було відмовлено, оскільки останній не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини і фактично її не прийняв, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.08.2012 року. Дана постанова ніким не оскаржувалась.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

У своєму ОСОБА_3 № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» ОСОБА_5 спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

Як вбачається з доданої до матеріалів справи копії паспорту заявника, останній, станом на дань смерті матері (30.03.20004 року) і по даний час зареєстрований у м. Кіровоград. Свідки, які були допитані в судовому засіданні зазначили, що заявник ОСОБА_1 весь час проживав у м. Кіровоград, постійно навідувався до своєї матері ОСОБА_2, а перед смертю останньої деякий час проживав з нею, проте потім, після смерті матері, знову повернувся до м. Кіровоград, де й проживає по даний час. Будинок по пров. Шкільний, 31 у с. Орловець, Городищенського району, Черкаської області він використовує як дачу, періодично туди приїжджаючи.

Відповідно до листа завідуючої Городищенської нотаріальною конторою від 31.10.2015 року № 685/01-16, в нотаріальній конторі, після померлої 30.03.2004 року ОСОБА_2, відкритої спадкової справи не виявлено.

Таким чином, у судовому засіданні представник заявника суду не довів, а судом не добуто доказів постійного проживання ОСОБА_1 зі своєю матірю ОСОБА_2 на час смерті останньої 30.03.2004 року, тому суд вважає, що вимоги заявника до задоволення не підлягають.

Вирішуючи справу по суті, суд критично оцінює довідки № 775 та № 776, видані 11.08.2014 року виконавчим комітетом Орловецької сільської ради про те, що на час смерті ОСОБА_2, заявник проживав з нею однією сімєю та вів з нею спільне господарство, оскільки вони спростовуються показами свідків та іншими доказами наявними в справі.

На підставі наведеного та керуючись пп.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» ст. ст. 10, 11, 13, 14, 209, 212, 214-215, 256, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

у задоволенні заяви ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день його смерті, відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09.11.2015 року.

Суддя ОСОБА_6