Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 жовтня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі судді Щербан П.П.

при секретарі Пекар Д.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево справу за позовною заявою ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

УС Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що 22 серпня 2007 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 227 М/Ш 07-4.4.1, у відповідності до якого банк надав ОСОБА_2 кредитні ресурси в сумі 7500,00 грн. з терміном повернення кредитних ресурсів до 22.08.2010 року. Позичальник зобов"язався щомісячно в термін з 01 по 10 число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості згідно із графіком зниження заборгованості та з оплатою відсотків по ставці 0,0001 відсотків річних . Позичальник щомісяця, в строк з 1 по 10 число кожного місяця сплачує комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 131,25 гривень. У випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних ануїтет них платежів та щомісячних комісійних винагород, за користування кредитними ресурсами застосовується процентна ставка у розмірі 36% річних, подальше нарахування процентів проводиться за вказаною процентною ставкою. У забезпечення виконання зобов"язань ОСОБА_4 між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 227-1, згідно якого ОСОБА_3 є поручителем по зобов"язаннях ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_2 свої зобов"язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв"язку з чим ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернувся із заявою про видачу судового наказу. Дана заява була задоволена, видано судовий наказ від 11.11.2008 року, якими стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором станом на 22.10.2008 року. Оскільки зобов"язальні правовідносини між сторонами не припинилися, просить стягнути з відповідачів заборгованість по нарахованим відсотка за користування кредитними коштами, комісійним винагородам за надання кредитних ресурсів та пені за несвоєчасне виконання зобов"язань, що за період з 22.10.2008 року по 11.08.2015 року складає 13354,28 грн..

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 судове засідання не з"явився, подав заяву розглядати справу в його відсутності, просить в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом з"ясовано, що 22 серпня 2007 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит") та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 227 М/Ш 07-4.4.1, згідно якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 7500 грн., з оплатою 0,0001 проценту річних, які позичальник зобов"язався повністю повернути до 22 серпня 2010 року.

В рахунок забезпечення виконання зобов"язань ОСОБА_2 22 серпня 2007 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 227-1, згідно якого ОСОБА_3 зобов"язалася відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_2 зобов"язань за кредитним договором № 227 М/Ш 07-4.4.1 від 22.08.2007 року.

Позивач взяті на себе зобов»язання виконав, в свою чергу відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов»язання щодо виконання умов кредитно договору не виконала, внаслідок чого позивач звертався до Мукачівського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення солідарно боргу з відповідачів. За наслідками розгляду заяви, Мукачівським міськрайонним судом видано судовий наказ від 11.11.2008 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" непогашений кредит та відсотки по кредиту на суму 7984 грн. 45 коп. З доданої до матеріалів справи Довідки-розрахунку № 385 від 22.10.2008 року вбачається, що дана заборгованість виникла по кредитному договору № 227 М/Ш 07-4.4.1 від 22.08.2007 р. та складалася з заборгованості по тілу кредиту, заборгованості по відсотках та комісії, пені за простроченими відсотками, комісії та тілу кредиту, штрафу.

З поданої до суду позовної заяви вбачається, що позивач продовжує за кредитним договором № 227 М/Ш 07-4.4.1 нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів та пеню за несвоєчасне виконання зобов»язань і за період з 22.10.2008 року по 11.08.2015 року заборгованість по даним нарахуванням становить 13354,28 грн., що складається з 2756,25 грн. - заборгованість по нарахованій щомісячній комісії за користування кредитом, 3920,89 - заборгованість за нарахованими відсотками, 6677,14 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов"язань, яку (заборгованість) просить солідарно стягнути з відповідачів.

Однак, на думку суду, з видачею судового наказу від 11.11.2008 року мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а, відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини. Аналогічна позиція викладена в ухвалі ВССУ від 21.01.2015 року по справі 6-42315св14.

В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Таким чином, оскільки ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Тобто, з ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, яким є й судовий наказ, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Аналогічна позиція викладена в ухвалі ВССУ від 17.12.23014 року по справі 6-35797св14.

Оскільки вимог про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України банк не заявляв, а відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вимоги позивача є безпідставними та такими, що не6 підлягають задоволенню.

Що стосується заперечень, викладених представником відповідача ОСОБА_3, то суд зазначає наступне.

ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит") у 2008 році скористався своїм правом на дострокове повернення Кредитних ресурсів, сплату нарахованих процентів, неустойки, звернувшись до суду із заявою про видачу судового наказу, за результатами розгляду якої судом видано судовий наказ від 11.11.2008 року про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів, що свідчить про те, що банк в межах строків позовної давності звернувся за захистом своїх порушених прав.

З тих саме підстав, суд не бере до уваги вимоги представника відповідача ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, оскільки в 2008 році банком пред"явлено вимогу про стягнення боргу по кредитному договору № 227 М/Ш 07-4.4.1 від 22.08.2007 року також із поручителя ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 625, 631, 1048, 1050, ЦК України, постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий П.П.Щербан