Справа № 686/9715/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Підвальної Є.З.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість в сумі 4061770,29 грн., а саме за кредитом - 3239215,66 грн. та по відсотках - 822554,63 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 14.02.2008 року ЗАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_3 уклали Договір про надання траншу № 8МЕ0008335, відповідно до умов якого та згідно умов Рамкової Угоди № 8МЕК800641 від 14 лютого 2008 р. кредитор зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 180000,00 дол. США. Банк свої зобов'язання за договором виконав, а позичальник допустив порушення договору, в результаті чого станом на 28.04.2015 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 141459,33 дол. США, що за курсом НБУ на 28.04.2015 року складає 3239215,66 грн., за відсотками - 35921,67 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 822554,63 грн. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з договору, 26.05.2009 року ЗАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_4 уклали договір поруки №8МЕК800641/4, передбачивши солідарну відповідальність позичальника та поручителя перед банком.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і просить задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 18 червня 2009 року по справі №546-3/09 стягнуто солідарно зі ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №SМЕ0008335 за кредитом - 1282530,02 грн. (все тіло кредиту достроково), по відсотках - 36243,74 грн., пені - 284286,75 грн. та судові витрати по сплаті третейського збору в сумі 5000,00 грн. Проте зазначене рішення не було повністю виконане, виконавчі листи були повернуті стягувачу, оскільки планувалось добровільне погашення заборгованості. Реалізовано два транспортних засоби, внаслідок чого рішення третейського суду виконано частково, зокрема, погашено в 2013 році сумами 40092,00 грн., 3668,00 грн. та 4088,17 грн. прострочені відсотки і внесено 13922,83 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту. Більше виконавчі листи до стягнення не предявлялись.

В судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечив, вказавши, що рішенням третейського суду присуджено стягнути з відповідачів на користь банку ту ж саму заборгованість, яку просить стягнути позивач у даній справі. Зазначене рішення перебувало на виконанні, провадились виконавчі дії. Повторна подача того ж позову не відповідає законодавству. Крім того, позивач не надав зрозумілого розрахунку процентів, які просить стягнути, тому в цій частині позовні вимоги вважає недоведеними. Чи було рішення третейського суду виконано в повному обсязі, йому невідомо.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Встановлено, що 14.02.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено рамкову угоду № SMERS00641, за якою кредитор на умовах цієї угоди та договорів про відкриття кредитної лінії, договорів про надання траншу, договорів про надання овердрафту, договорів про відкриття акредитиву, договорів про надання гарантій надає клієнту кредитні продукти у межах строку, що становить 84 місяці з дати укладення цієї угоди, та в загальному розмірі 180000 доларів США.

14.02.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» як кредитором та ОСОБА_3 як позичальником укладено договір про надання траншу № SME0008335, згідно котрого кредитор у порядку та згідно умов Рамкової угоди № SMERS00641 надав позичальнику кредит в сумі 180000 доларів США на строк користування 84 місяці зі сплатою процентів в розмірі 13,5% річних, а позичальник зобовязався повернути наданий кредит і сплатити проценти та комісії за кредитом у встановлений цим договором строк та виконати інші зобовязання за цим договором в повному обсязі.

Додатковою угодою від 24.08.2008 року до вище вказаного договору про надання траншу було викладено в новій редакції п. 1.1. договору, а саме визначено, що кредитор у порядку та згідно умов Рамкової Угоди № SMERS00641 від 14 лютого 2008 року та цього договору надає позичальнику кредит в сумі 180000 доларів США на строк користування 84 місяці зі сплатою процентів в розмірі 14,5% річних, а позичальник зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти та комісії за кредитом у встановлений цим договором строк та виконати інші зобовязання за цим договором в повному обсязі.

Додатковою угодою № 1 від 4.05.2009 року до вище вказаного договору про надання траншу було, зокрема, викладено в новій редакції п. 6.2 договору, а саме сторони погодили, що ОСОБА_3 та ЗАТ «Альфа-Банк» вносять до договору застереження, яке є третейською угодою, про те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в звязку з цим договором, та розгляд і вирішення всіх не вирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними цього договору, відбувається у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз у відповідності до його регламенту. Розгляду і остаточному вирішенню у ньому підлягають в тому числі, але не виключно спори, предметом яких є виконання (невиконання, неналежне виконання) договору, припинення (розірвання) цього договору, стягнення неустойки, зміна умов договору, відшкодування завданих порушенням договору збитків, недійсність договору, неукладеність договору, відновлення становища, яке існувало до порушення договору, тощо.

26.05.2009 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № SMERS00641/4, за яким поручитель взяла на себе зобовязання перед кредитором відповідати за зобовязаннями ОСОБА_3, які виникають з умов рамкової угоди № SMERS00641 від 14.02.2008 року, договору надання траншу № SME0008335 від 14.02.2008 року, додаткової угоди № 1 від 4.05.2009 року, в повному обсязі цих зобовязань, незалежно від отримання або неотримання вимоги кредитора про погашення кредитного договору.

Правонаступником ЗАТ «Альфа-Банк» є на даний час позивач, що підтверджується витягом з його статуту, копія котрого наявна у справі.

Кредитором свої зобовязання за кредитним договором виконані в повному обсязі, тоді як позичальник взяті на себе зобовязання порушив, допустивши прострочення по сплаті тіла кредиту та відсотків за користування ним.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 18 червня 2009 року по справі № 546-3/09 було стягнуто солідарно зі ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитом - 1282530,02 грн., по відсотках - 36243,74 грн., пені - 284286,75 грн. та судові витрати по сплаті третейського збору в сумі 5000,00 грн., а також зі ОСОБА_4 на користь Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» - пеню в розмірі 312713,73 грн.

Вказані суми коштів стягнуті відповідно до рамкової угоди № SMERS00641 від 14.02.2008 року та договору про надання траншу № SME0008335 від 14.02.2008 року, в звязку з порушенням позичальником умов кредитного договору у частині своєчасності погашення кредиту та процентів. Заборгованість визначена станом на 11.02.2009 року.

Зазначене рішення предявлялось до виконання, що визнається обома сторонами по справі. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, викладеного поденно, дійсно 29.03.2012 року та 30.03.2012 року було внесено на погашення заборгованості по прострочених відсотках 40092,00 грн. та 3668,00 грн. відповідно, а 17.04.2012 року 4088,17 грн. на погашення прострочених відсотків і 13922,83 грн. на погашення простроченої заборгованості по тілу кредиту. Після цього, з 17.04.2012 року прострочена заборгованість по відсотках не обраховувалась до 6.05.2012 року включно (стовпчик 7 таблиці), а поточна почала заново обраховуватись з 17.04.2012 року (стовпчик 13 таблиці).

Разом з тим, повністю усього тіла кредиту сплачено не було, що вбачається із відомостей в стовпчику 14 таблиці.

Таким чином, суд приходить до висновку, що добровільним виконанням рішення третейського суду, про яке стверджує представник позивача і якого не оспорює представник відповідача, було погашено всю суму простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Із зазначеного випливає, що заявлені у даній справі відсотки до стягнення з відповідачів на користь позивача нараховані за період з 17.04.2012 року по 28.04.2015 року (остання із дат вбачається з довідки позивача про розрахунок заборгованості за кредитним договором від 28.04.2015 року, наявної у справі). Таке нарахування є правомірним в силу вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України та з огляду на те, що кредитного договору між його сторонами припинено не було.

Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом ґрунтуються на законі і належно підтверджені, однак підлягають задоволенню частково з огляду на те, що суму позовних вимог виражено в гривні з урахуванням курсу долара США до національної валюти станом на дату розрахунку, який на час розгляду справи зменшився і складає 2157,5129 гривень за 100 доларів США. Оскільки заборгованість позичальника за відсотками, виражена в валюті договору, становить 35921,67 доларів США, тому стягненню на користь позивача підлягає заборгованість за відсотками в сумі 775014,66 грн. (35921,67 х 2157,5129 : 100 = 775014,66).

Що ж стосується стягнення заборгованості за тілом кредиту, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки стягнута в національній валюті України заборгованість за тілом кредиту згідно вище вказаного рішення третейського суду, якщо її виразити в еквіваленті до валюти договору за офіційним курсом НБУ станом на вказану в рішенні дату обрахування заборгованості, є більшою від розміру заборгованості за тілом кредиту в валюті договору, зазначеному в довідці розрахунку заборгованості за кредитним договором, якою позивач обґрунтовує свої вимоги у даній справі.

Так, офіційний курс гривні до долара США станом на 11.02.2009 р. складав 770 доларів США за 100 грн.

Вказаний в рішенні третейського суду розмір стягнутої заборгованості по тілу кредиту - 1282530,02 грн.

1282530,02 грн. : 770 доларів США : 100 грн. = 166562,34 доларів США; в наявній у справі довідці банку від 28.04.2015 року 141459,33 доларів США.

При цьому представник позивача пояснив, що рішенням третейського суду суму тіла кредиту було стягнуто всю достроково в звязку з простроченням чергових платежів позичальником, і зазначене узгоджується з текстом мотивувальної частини рішення третейського суду, а також з поденним розрахунком заборгованості, наданим банком у даній справі.

Наведені обставини в їх сукупності свідчать про те, що позивач, заявляючи позовну вимогу про стягнення заборгованості по тілу кредиту, яка утворилась станом на 28.04.2015 року, під такою заборгованістю має на увазі решту заборгованості за тілом кредиту, не погашену на виконання рішення третейського суду. Проте одна і та ж частка заборгованості не може бути стягнута двічі з однієї і тієї ж особи з одних і тих же підстав.

Суд не бере до уваги посилань позивача на те, що згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зазначене стосується не повторного стягнення суми боргу, а права кредитора на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Отже, з відповідачів солідарно (відповідача як позичальника та співвідповідача як поручителя) на користь позивача слід стягнути 775014,66 грн. заборгованості за кредитним договором, в решті позовних вимог відмовивши.

Судові витрати у справі складаються з судового збору в сумі 3654,00 грн., сплаченого позивачем при зверненні до суду, і підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в силу ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись т. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 61, 212 215 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 1048, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 775014,66 грн. заборгованості за кредитним договором.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 348,61 грн. судових витрат.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 348,60 грн. судових витрат.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: