У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району про визнання частково недійсним рішення ради, визнання недійсним державного акта на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 4 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 9 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що йому на праві особистої власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 Рішенням Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району від 22 грудня 2009 року № 6 про внесення змін та доповнень до рішень Костянтинівської сільської ради, йому для обслуговування зазначеного житлового будинку було надано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0595 га, відповідно до плану встановлених меж земельної ділянки.

Позивач зазначав, що 19 лютого 2010 року на підставі вищевказаного рішення він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0595 га для обслуговування вказаного житлового будинку. Решта земельної ділянки площею 0,1005 га, яка знаходиться у його користуванні біля належного йому житлового будинку, на даний час не приватизована у зв'язку з внесенням змін до рішення виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради від 6 вересня 1995 року № 185.

За житловим будинком АДРЕСА_2, який на праві особистої власності належить ОСОБА_5, згідно даних земельно-кадастрової документації рахується земельна ділянка площею 0,11 га. Рішенням позачергової сесії Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району від 21 січня 2009 року № 18 відповідачу ОСОБА_5 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0955 га для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2.

18 листопада 2009 року ОСОБА_5 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0955 га для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку.

Позивач зазначав, що вказаний державний акт, виданий на ім'я ОСОБА_5, є незаконним та таким, що порушує його законні права.

У зв'язку з цим ОСОБА_4 просив визнати частково недійсним рішення позачергової двадцять восьмої сесії Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 21 січня 2009 року № 18 , в частині передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0955 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2, а також визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 18 листопада 2009 року Костянтинівською сільською радою Мелітопольського району на ім'я ОСОБА_5 та скасувати його.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 4 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 9 червня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано частково недійсним рішення позачергової двадцять восьмої сесії Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 21 січня 2009 року № 18, в частині передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0955 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 18 листопада 2009 року Костянтинівською сільською радою Мелітопольського району на ім'я ОСОБА_5 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_1. Скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 18 листопада 2009 року Костянтинівською сільською радою Мелітопольського району на ім'я ОСОБА_5 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_1. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ст. 152 ЗК України землекористувач земельної ділянки має право вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, захист яких здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав та визнанням недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно висновку експерта № Д/№322 від 27 жовтня 2014 року в акті погодження меж земельної ділянки в натурі від 5 січня 2009 року, підпис виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою.

Актом комісії від 22 жовтня 2013 року (а. с. 23) було виявлено, що ОСОБА_4 фактично використовує земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. Частину цієї земельної ділянки, орієнтовано площею 0,023 га, помилково приватизував ОСОБА_5, якому належить земельна ділянка по АДРЕСА_2

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин, і, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_4, з підстав доведеності заявлених ним позовних вимог про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0955 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2, отриманий відповідачем ОСОБА_5 на підставі рішення Костянтинівської сільської ради від 21 січня 2009 року № 18, є таким, що суттєво порушує законні права позивача, оскільки позбавляє його права на приватизацію спірної частини земельної ділянки, площею 0,023 га, яка знаходиться у його постійному користуванні на даний час.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 4 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 9 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: