АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Кабанченко О.А., Желепа О.В.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи - Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс » та Моторно (транспортне) страхове бюро України, про звільнення майна з під арешту,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи - Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс » та Моторно (транспортне) страхове бюро України про звільнення майна з під арешту - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві про звільнення майна з-під арешту.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в провадженні ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві знаходилось виконавче провадження № 34244918 про стягнення з її сина ОСОБА_3 грошових коштів. В рамках даного виконавчого провадження був накладений арешт на автомобілі, належні сину позивача. На даний час вказане виконавче провадження завершене, виконавчий лист повернутий стягувачу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом першої черги, вона має право на спадщину після смерті сина, проте прийняти у спадок належні її сину автомобілі вона не має можливості, оскільки арешт, накладений ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, існує.

Позивач також зазначає, що вона зверталася до начальника ВДВС із заявою про скасування постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, просила прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження у зв"язку зі смертю боржника, проте на її звернення начальник відділу відповів, що постанова від 30 травня 2014 року ВП № 20465636 про повернення виконавчого документа стягувачу винесена у відповідності до норм Закону України "Про виконавче провадження" та не підлягає виконанню і запропонував позивачу звернутися до суду для вирішення даного питання.

З цих підстав, позивач просить зняти арешт з майна, а саме автомобіля "Мерседес Бенц", реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, накладений ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженні № 34244918.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 липня 2010 року постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Кузьменко Л.М. відкрито виконавче провадження № 20465636 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-6072, виданого 10 березня 2009 року Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ЗАТ "Європейський страховий альянс" 20 948,27 грн. (а.с. 9).

14 вересня 2012 року постановою державного виконавця ВДВС Голосіїського РУЮ у м. Києві Кузьменко JI.M. відкрито виконавче провадження № 34244918 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-3058/12, виданого 31.08.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь МТСБУ коштів у сумі 28 411,70 грн. (а.с. 10).

В порядку здійснення виконавчих дій в межах вказаного виконавчого провадження № 20465636, постановою від 15 серпня 2012 року державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві накладено арешт на всі транспортні засоби, що належать боржнику ОСОБА_3 (а.с. 119).

Постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Кузьменко Л.M. від 05.09.2012 року оголошено у розшук майно боржника, зокрема автомобіль "Мерседес Бенц", реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 (а.с. 118).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого 11 лютого 2013 року відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 є матір"ю ОСОБА_3, що підтверджується даними свідоцтва про народження останнього(а.с. 6).

Матеріалами справи встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. 19 лютого 2013 року заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 (а.с. 56).

11 червня 2013 року ОСОБА_1 також звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3 (а.с. 70)

Постановою від 30 травня 2014 року державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Кузьменко JI.M. виконавчий лист № 2-3058/12, виданий 31 серпня 2012 року Голосіївським районним судом м. Києва, повернуто стягувачу МТСБУ на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки транспортний засіб, який оголошений в розшук не розшуканий протягом року, а боржник помер(а.с. 130).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до положень ст. 60 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" і роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року N 4 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" (зі змінами), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За ч. 5 ст. 60 вищеназваного Закону, у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Тобто, за змістом останньої норми, під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно.

Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами цивільного судочинства, якщо вони виникають у цивільних правовідносинах.

Що ж до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Листом начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Білан С.В. від 05 лютого 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у скасуванні постанови від 30.05.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві по ВП № 20465636, оскільки зазначена постанова винесена відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та обставин, визначених п. 7 ч. 1 ст. 47 вказаного Закону (а.с. 15).

Вказане свідчить про відсутність незавершеного виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль "Мерседес Бенц" реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с. 74).

Тобто, судом першої інстанції вірно встановлено, що власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_3, який є боржником у виконавчому провадженні та який помер, а позивач прийняла цей транспортний засіб в якості спадкового майна, то положення ст. 60 Закону на ці відносини не розповсюджується.

Згідно ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закриттю державним виконавцем у випадках: 1) прийняття судом відмови стягувача від стягнення; 2) затвердження судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закриття виконавчого провадження; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) недостатності майна юридичної особи - боржника, що ліквідується, для задоволення вимог стягувача; 5) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на основі виконавчого документа; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; 7) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення.

Відповідно до ст. 38 Закону у разі закриття виконавчого провадження припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із закриттям виконавчого провадження. Закрите виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наданих позивачем документів, вбачається, що спадкоємцями ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, є його мати позивач ОСОБА_1 та його син ОСОБА_9, 1990 року народження, який також звернувся до приватного нотаріуса КМНО Мамай І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

З підстав наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про порушення державною виконавчою службою норм Закону України "Про виконавче провадження", а саме повернення виконавчого документа стягувачу, з зазначенням повторного строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дії державного виконавця позивачем не оскаржувались, що підтвердив представник позивача в апеляційному суді.

Доводи апеляційної скарги про те, що накладенням арешту на майно боржника ОСОБА_3 порушуються права позивача, як спадкоємця ОСОБА_3, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки станом на момент розгляду справи суду не надано доказів відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України про порушення прав позивача, як спадкоємця покійного ОСОБА_3, оскільки в матеріалах нотаріальної справи відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу.

Крім цього, з матеріалів спадкової справи не вбачається отримання спадкоємцями ОСОБА_3 - позивачкою, як матір'ю померлого та сином померлого свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3.(а.с. 56-131).

Власником арештованого майна на даний час являється ОСОБА_3

Таким чином, доводи позивача про порушення її спадкових прав накладенням арешту на майно боржника ОСОБА_3 не знайшли підтвердження в суді доказами відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Впротиріч зазначеній нормі права позивач звернулась до суду з позовом про звільнення майна з під арешту без заявлених вимог про визнання права власності на це майно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді