У Х В А Л А

14 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Яреми А.Г.,Романюка Я.М.,Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 3 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від

18 березня 2015 року, позов задоволено, ухвалено стягнути з

ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 8 червня 2010 року, яка станом на 16 квітня 2014 року складалася із заборгованості за кредитом у розмірі 10 868 грн 18 коп., по відсотках за користування кредитом - 7 070 грн 65 коп., по комісії - 874 грн 04 коп., а також зі штрафу у розмірі 1 440 грн 64 коп., а всього у сумі 20 253 грн 51 коп.; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження в зазначеній справі.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування вказаної ухвали суду касаційної інстанції та передачу справи на новий розгляд до цього ж суду з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 1 статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), - невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідності відкриття провадження у справі за вказаною заявою немає й у допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 2 червня 2015 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, які позов задовольнили. При цьому, встановивши, що ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, виходили з того, що картка була перевипущена, нову картку відповідачка отримала 21 серпня 2012 року, після чого знімала гроші та погашала їх з нової картки, строк дії якої був до червня 2014 року, тому позивач, звернувшись до суду з позовною заявою в липні 2014 року, не пропустив строк позовної давності.

У наданих для порівняння постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року та від 11 березня 2015 року відповідачі уклали кредитні договори та отримали грошові кошти; те, що кредит надавався відповідачам у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з указаних постанов не вбачається. Крім того, правова позиція постанови суду від 11 березня 2015 року стосувалася спору про збільшення позовної давності за домовленістю сторін.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 червня 2014 року суд касаційної інстанції, встановивши, що строк дії картки, якому відповідав кінцевий термін повернення кредиту, був до 31 грудня 2008 року, а позов позивач подав до суду лише 13 червня 2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності, дійшов висновку, що за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Порівняння змісту указаних для прикладу постанов Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що це судове рішення суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Отже, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:А.Г. Ярема Я.М. Романюк Ю.Л. Сенін