АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №667/941/14-ц Головуючий в І інстанції Прохоренко В.В.
Провадження №22-ц/791/2501/15 Доповідач: Стародубець М.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця «17» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Пузанової Л.В.,
Фурман Т.Г.
при секретарі:Яковенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 30 квітня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_5, Приватного підприємства «Профбуд Плюс» про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» звернулося до суду з вказаним вище позовом, зазначаючи, що 15 липня 2008 року між ним та ПП «Профбуд Плюс» був укладений кредитний договір № 03-360/08, за умовами якого вказане товариство отримало кредит в розмірі 62 600 дол. США строком користування до 15 липня 2018 року, зобов'язавшись при цьому повертати кредит, сплачувати проценти за користування ним та інші визначені сторонами платежі у порядку та строки, встановлені угодою.

В той же день в забезпечення банк уклав договір поруки з ОСОБА_5, який поручився за виконання позичальником прийнятих на себе зобов'язань в повному обсязі як солідарний боржник.

Оскільки ПП «Профбуд Плюс» допустило порушення кредитної дисципліни, у нього станом на 21 січня 2014 року виникла заборгованість перед банком в розмірі 123 271, 29 дол. США, яку позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Справа розглядалася судом неодноразово.

Останнім рішенням суду від 30 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПП «Профбуд Плюс» на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №03-360/08 від 15.07.2008 року в розмірі 141 009,43 дол. США, яка складається з: 62 600 дол. США - заборгованість за основною сумою кредиту; 60 671,29 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 591 дол. США - заборгованість по сплаті адміністративної комісії; 15 147,14 дол. США - заборгованість за пенею за порушення строків повернення основної суми кредиту та сплати відсотків за користуванням ним, а також 3 654 грн. судових витрат.

В решті позову відмолено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, просить рішення місцевого суду змінити, задовольнивши пред'явлені банком вимоги у повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши доповідача, і осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є позивач та ПП «Профбуд Плюс» був укладений кредитний договір №03-360/08, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 62 600 дол. США на строк до 15 липня 2018 року зі сплатою 14,5 % річних в період з 15.07.2008 року по 25.02.2009 року та 14% в період з 26.02.2009 року по 15.07.2018 року, а у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань - з підвищенням процентної ставки за користування кредитом на 5% річних.

Того ж дня банк уклав з ОСОБА_5 договір поруки №03-361/08, за яким вказана фізична особа поручилася перед кредитодавцем за виконання ПП «Профбуд Плюс» своїх зобов'язань за кредитним договором і відповідає перед ним у тому ж розмірі, що й боржник.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позичальник допустив виникнення заборгованості в розмірі та по позиціям, вказаних банком у позові.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ПАТ «ПУМБ», суд першої інстанції, виходив з того, що згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, і оскільки ПП «Профбуд Плюс» зобов'язання за кредитним договором не виконав, це є підставою для стягнення з нього заборгованості за цим договором.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з позичальника та поручителя ОСОБА_5, суд послався на пропуск банком шестимісячного строку щодо пред'явлення вимоги до поручителя з дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які правильно застосовані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що в кредитному договорі №03-360/08строк виконання основного зобов'язання визначений не пізніше 15 липня 2018 року (п. 6.1. договору).

Згідно з п. 7.6. договору поруки від 15 липня 2008 року ця угода набирає чинності з моменту її підписання.

Порука за цим договором припиняється з припиненням основного зобов'язання (п.6.1)

04 жовтня 2012 року банк направив на адресу позичальника повідомлення, в якому запропонував останньому достроково повернути отримані за кредитним договором від 15 липня 2008 року кошти в повному об'ємі протягом трьох банківських днів з моменту отримання цього повідомлення /а.с.22,23/.

Отже, пред'явивши вимогу про дострокове стягнення кредитної заборгованості, при тому що в договорі поруки не зазначено про строк його дії згідно зі ст. 252 ЦК України, банк змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити вимогу до поручителя протягом шести місяців з цієї дати.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Так, банк звернувся до суду з позовом до поручителя 30 січня 2014 року, при тому, що вимогу про дострокове погашення заборгованості, тобто про зміну дати виконання основного зобов'язання, надіслав позичальнику ще 04 жовтня 2012 року.

Разом з тим договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, а тому підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України, згідно з якими порука вважається припиненою, оскільки кредитор після настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя протягом шести місяців.

Аналогічна правова позиція неодноразова викладена Верховним Судом України, є усталеною та в силу приписів ст. 360-7 ЦПК України обов'язковою для судів (постанови від 29 січня 2014 року в справі № 6-155цс13, від 06 липня 2015 року в справі 6-616цс15 , від 09 вересня 2015 року в справі №6-933цс15).

Рішення суду першої інстанції в оскарженій частині ухвалено правильно й ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі висновки суду, не спростовують і незаконність рішення не доводять.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду в частині вирішення зустрічних позовних вимог колегія суддів не вбачає.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ніким не оскаржувалося, тому колегією суддів за правилами ст.303 ЦПК України не переглядалося.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307-308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 30 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: