У х в а л а

іменем україни

04 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку у спільному майні, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила встановити факт її спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу з серпня 1998 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки Chevrolet Aveo SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, визнати за нею право власності на Ѕ частини вказаного автомобіля.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що з серпня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року постійно проживала однією сім'єю у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1 у м. Маріуполі Донецької області. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 41/100 частини житлового будинку АДРЕСА_2 у м. Маріуполі Донецької області та автомобіля марки Chevrolet Aveo SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1. У встановлений законом строк дочки померлого: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, та позивач - ОСОБА_4 звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак їй було роз'яснено нотаріусом, що вона не зможе прийняти спадщину, оскільки не перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 липня 2015 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано автомобіль марки Chevrolet Aveo SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1, спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частки автомобілю марки Chevrolet Aveo SF69Y, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_9 задоволено, рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 липня 2015 року скасовано. У задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та змінити рішення районного суду в частині встановлення факту проживання однією сім'єю, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позивачем вимог.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та увалюючи нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог, виходив з того, що факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без встановлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-135цс13 та від 18 березня 2013 року прийнятій за результатами розгляду справи № 6-66цс13, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

При цьому колегія суддів суду касаційної інстанції звертає увагу на те що встановлення факту, що має юридичне значення (у даному випадку проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_6 однією сім'єю з 01 січня 2004 року) може мати місце лише в тому разі, коли від нього залежить виникнення майнового права позивача. Разом з тим, позивачем не доведено факт набуття з померлим спільної сумісної власності, а отже підстава для задоволення даної частини позову відсутня.

Вказаним обставинам надана належна оцінка у рішенні суду апеляційної інстанції.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська