Справа № 464/4838/15-ц
пр.№ 2/464/1413/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2015 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Борейка С.В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1-В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства"Українська охоронно-страхова компанія" про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом у якому просить стягнути страхове відшкодування в розмірі 10 236,87 грн., пеню в розмірі 538,49 грн., інфляційні втрати в розмірі 1433,16 грн., три відсотки річних в розмірі 26,92 грн та понесені у звязку із відновленням свого порушеного права збитки в розмірі 4000,00 грн. до яких відносить витрати понесені на юридичні послуги, що надані йому ТзОВ «Автопоміч». В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 23 травня 2014 року близько 15 год.00 хв. в м.Львові на пр.Червоної Калини, 109 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес Бенц» 260 SE д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, страховий поліс серія АІ/2618730 від 19.05.2014, виданий ПрАТ «УОСК» та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що належить останньому на праві власності. Вина водія ОСОБА_5 встановлена постановою Сихівським районним судом м. Львова від 12 червня 2014 року у справі №464/5411/14-п. Оскільки, відповідальність винуватця ДТП було застраховано у відповідача, то у останнього виник обовязок по відшкодуванню позивачу шкоди. 05 лютого 2015 року на виконання та з додержанням вимог ст.35 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» позивач написав заяву про отримання страхового відшкодування із зазначенням реквізитів для виплати страхового відшкодування та з усіма необхідними додатками. 11.03.2015р. Відповідач надіслав на адресу позивача повідомлення за вих. № 2283 від 11 березня 2015 року про прийняття ним рішення щодо виплати ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 10 236, 87 грн. Отримавши заяву на виплату 10.02.2015, страховик, зважаючи навимоги ст. 36.2. ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», зобовязаний був здійснити виплату страхового відшкодування до 10.05.2015 року, проте прострочив виконання зобовязання покладеного на нього законом та не здійснив виплати страхового відшкодування. Просить позов задовольнити повністю.

У судове засідання сторони не зявились. Представник позивача подав суду заяву про слухання справи у їх відсутності та позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, в якому просить розглядати справу без їх участі, позов визнала частково, а саме: просить частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» у розмірі 11007грн.02коп., а в іншій частині відмовити. Вказала, що позивачем невірно розраховано суму індексу інфляції та вважає, що витрати позивача на правову допомогу у розмірі 4000грн. не підлягають відшкодуванню, оскільки відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» позивач не надав суду дані та розрахунки про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги юрист у даній справі. Оскільки, позивачем не були надані всі необхідні документи для підтвердження понесених витрат на надання правової допомоги, то у відповідача відсутні підстави для оплати таких витрат.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 23 травня 2014 року о 15 год.00 хв. на пр.Червоної Калини, 109 в м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес Бенц» 260 SE д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, внаслідок дій якого сталась ДТП, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 12.06.2014 року у справі №464/5411/14-п про адміністративне правопорушення, винним у вищезазначеній ДТП, а саме у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП визнано ОСОБА_3 Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України дана постанова є обов'язковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП не підлягає доказуванню.

Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/2618730, строкдії з 19.05.2014 року до 18.05.2015 року відповідальність винуватця ДТП застраховано у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 03.08.2006р., власником автомобіля DAEWOO SENS T13110, реєстраційний номер НОМЕР_3 є позивач ОСОБА_2

Позивач виконав вимоги ст. 35 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» і подав відповідачу заяву про отримання страхового відшкодування від 05.02.2015р., яку відповідач отримав 10.02.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, фіскальним чеком ЛД УДППЗ «УКРПОШТА» №8855 та описом вкладення.

Згідно із повідомлення про прийняте рішення по події, яка мала місце 23.05.2014р. вих..№2283 від 11.03.15р., відповідачем прийнято рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування в розмірі 10 236,87грн.

Згідно із Договором про надання юридичних послуг від 11.06.2015р. укладеного між позивачем і ТзОВ «АВТОПОМІЧ» та квитанцій про сплату коштів від 15.06.2015 р., долучених до матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 здійснив оплату за надання юридичних послуг в розмірі 4000 грн.

Відповідач доказів виплати позивачу страхового відшкодування у встановлений Законом строк не надав, позовні вимоги в частині оплати страхового відшкодування у розмірі 10 236,87грн., пені та трьох відсотків річних - визнав.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст.16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Аналогічні положення передбачені ст.ст.979, 988 ЦК України.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

У відповідності до п.9.1. ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву та додає до неї певний, визначений цим Законом, пакет документів.

Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано.

Пунктом 36. 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до даних роз'яснень у п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Суд приймає подані представником позивача розрахунки розміру пені та трьох процентів річних, як такі, що проведені у відповідності до вимог закону та є правильними.

Проте, Суд не погоджується із вказаною позивачем сумою втрат від інфляції та не може прийняти подані представником позивача розрахунки розміру інфляційних втрат, як такі, що не вірно розраховані.

Розрахунок втрат від інфляції:

Індекс інфляції за період прострочення («УК» газета «Урядовий Курєр»)

МісяцьІндекс інфляціїДжерело інформації
Травень 2015р.102,20%«УК» №102 від 10.06.2015р.

10 236,87 грн. х 102,20%(індекс інфляції) : 100% = 10 462,08 грн. - 10 236,87 грн. = 225,21 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення збитків понесених на отримання юридичних послуг, які позивач поніс для відновлення свого порушеного права, суд приходить до наступного.

В обґрунтування позовної вимоги позивач покликався на те, що оскільки відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, а відтак єдиним способом, в який позивач міг відновити своє порушене право на одержання цього відшкодування - було звернення до суду із позовною заявою про стягнення коштів з відповідача, скориставшись при цьому юридичними послугами, а не правовою допомогою, адже це не тотожні поняття, про що стверджує відповідач у своїх запереченнях. Відтак, понесені позивачем витрати на оплату послуг ТзОВ «Автопоміч», є збитками, яких позивач зазнав для відновлення свого порушеного права, та які мають бути відшкодовані відповідачем в повному обсязі, оскільки винні дії останнього були у прямому причинно-наслідковому звязку із порушенням законних прав позивача.

Однак такі доводи позивача, суд оцінює критично, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України право на відшкодування збитків зявляється в особи в тому випадку, коли вона зробила або змушена зробити певні дії, для відновлення свого порушеного права.

Зі змісту статей 614, 623 ЦК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.

Заявлена до стягнення сума витрат на оплату юридичних послуг не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань, а відтак така вимога необґрунтована та не підлягає до задоволення.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути 10 236,87 грн. страхового відшкодування, 538,49 грн. - пені, 225,21грн. - інфляційних втрат, 26,92 грн. - три відсотки річних.

Вирішуючи поділ судових витрат суд враховує наступне. Згідно з ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, позивачем при подані позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у сумі 182, 70 грн.

Відповідно до ст.ст.22, 549, 550, 614, 623, 625, 992, 1166 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 10 236,87грн. страхового відшкодування, 538,49 грн. - пені, 225,21грн. - інфляційних втрат, 26,92 грн. - три відсотки річних та судовий збір у розмірі 182,70 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий С.В.Борейко