Справа №295/3436/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Білінській Л.С.,

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому враховуючи заяву про збільшення позовних вимог від 15.10.2015 р. просить стягнути із ОСОБА_2 сплачені ним грошові кошти по кредитному зобов'язанню, інфляційні втрати та 3% річних, а всього 154841,05 грн., а також судові витрати, пов'язані із розглядом справи судом. /а.с. 115-121/

При цьому посилається на те, що сторони 24.07.2004 р. одружилися.

05.10.2005 р. між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кошти на придбання квартири АДРЕСА_1, що у м. Житомирі.

05.10.2005 р. між ПАТ КБ «Надра» та відповідачем був укладений договір поруки № 05/10/2005/840-Н/111/1, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язалась відповідати перед банком за належне виконання взятих на себе позивачем зобов'язань по кредитному договору.

06.10.2005 р. між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір іпотеки на згадану вище квартиру.

02.04.2007 р. шлюб між сторонами розірвано згідно рішення суду.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 20.11.2012 р. за ОСОБА_2 визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. При цьому позивача та відповідача визнано зобов'язаними особами перед ПАТ «КБ «Надра» зі сплати залишку кредиту за кредитним договором № 05/10/2005/840-Н/111 від 05.10.2005 р., з врахуванням сплаченої суми боргу за кредитом.

Так, за період з листопада 2007 року по лютий 2015 рік позивачем одноосібно з метою погашення вищевказаного кредиту було сплачено 200221,14 грн. на користь ПАТ «КБ «Надра». У зв'язку із чим ОСОБА_1 і просить стягнути половину від цієї суми, а також 3% річних та інфляційні втрати.

Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

ОСОБА_2 та її уповноважений представник ОСОБА_3 заперечували проти задоволення даного позову з мотивів того, що рішенням апеляційного суду борги не були поділені між сторонами, що відшкодування грошових коштів ОСОБА_4 можливе лише після повного погашення заборгованості за кредитом, що обов'язок по сплаті кредитних коштів у ОСОБА_4 виник перед банком, а не ОСОБА_1, тому для застосування в даному випадку ст. 625 ЦК України підстави відсутні. /а.с. 141-142/

Заслухавши пояснення учасників судового засідання та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 цього ж Кодексу встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що сторони 24.07.2004 р. одружилися.

05.10.2005 р. між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кошти на придбання квартири АДРЕСА_1, що у м. Житомирі.

05.10.2005 р. між ПАТ КБ «Надра» та відповідачем був укладений договір поруки № 05/10/2005/840-Н/111/1, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язалась відповідати перед банком за належне виконання взятих на себе позивачем зобов'язань по кредитному договору.

06.10.2005 р. між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір іпотеки на згадану вище квартиру.

04.11.2005 р. між Житомирським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву (надалі - Фонд) та ОСОБА_1 укладений договір про часткову компенсацію відсоткової ставки кредитів комерційних банків молодим сім'ям, згідно якого Фонд у зв'язку із придбанням молодою сім'єю з дитиною житла зобов'язується відшкодовувати платнику кредиту частину сплачених ним відсотків. (а.с. 126-127)

02.04.2007 р. шлюб між сторонами розірвано згідно рішення суду.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 20.11.2012 р. за ОСОБА_2 визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. При цьому позивача та відповідача визнано зобов'язаними особами перед ПАТ «КБ «Надра» зі сплати залишку кредиту за кредитним договором № 05/10/2005/840-Н/111 від 05.10.2005 р., з врахуванням сплаченої суми боргу за кредитом.

Отже, колишнє подружжя на підставі судового рішення в рівних частках по ? отримало частину квартири АДРЕСА_1, у зв'язку із чим в рівних частках стало зобов'язаними особами із сплати залишку по кредиту, при чому з врахуванням вже сплаченої суми боргу за кредитом, що також відображено в рішенні апеляційної інстанції. (абз. 2 стор. 4 рішення від 20.11.2012 р)

Так, за період з листопада 2007 року по лютий 2015 року позивачем одноосібно з метою погашення вищевказаного кредиту було сплачено на користь ПАТ «КБ «Надра» 200221,14 грн., що підтверджується наявними у справі квитанціями (а.с. 25-83, 136-140).

При цьому, на виконання зобов'язань за договором від 04.11.2005 р. Фондом відшкодована ОСОБА_1 частина відсотків у сумі 59560, 50 грн. (а.с. 124-125)

За таких обставин, позивачем фактично витрачено на погашення кредиту з урахуванням повернутих Фондом сум лише 140 660, 64 грн. власних грошових коштів (200221,14 грн. - 59560, 50 грн. = 140 660, 64 грн.)

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, поки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем одноосібно здійснено відшкодування кредитних коштів в сумі 140 660, 64 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення половини від цієї суми з відповідача, а саме 70330,32 грн. (140660,64 грн. / 2).

При цьому судом враховано, що останній платіж здійснений позивачем 23.01.2015 р. (а.с. 137) та за нього Фонд не повернув частину сплачених відсотків. Разом з тим, враховуючи, що платіж оплачений позивачем, стягненню з відповідача на момент прийняття данного судового рішення підлягає половина сплачених 23.01.2015 р. грошових коштів.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних збитків, то суд прийшов наступного висновку.

Згідно ч. 2 сит. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Між сторонами відсутні грошові зобов'язання між собою в розумінні ст. 625 ЦК України, оскільки як позивач так і відповідач є зобов'язаними особами (боржниками) перед ПАТ «КБ «Надра» (кредитор), а тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних збитків з відповідача на користь ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Що стосується заперечень представника відповідача в частині того, що сплата половини кредитних коштів можлива лише тоді, коли буде сплачений кредит повністю, а також те, що борги подружжя не були поділені, а отже у позивача не виникло право вимоги до колишньої дружини, то такі доводи відхиляються судом з огляду на таке.

Виконання одним із солідарних боржників обов'язкку перед кредитором повністю або частково надає йому право регресної вимоги із другого боржника. При цьому закон не визначає, що право регресної вимоги наступає в одного з боржників виключно після повної сплати боргу перед кредитором.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 65 СК України та роз'яснень Пленуму ВСУ при поділі майна борги подружжя враховуються, а не діляться, тому Апеляційний суд Житомирської області і визнав колишнє подружжя зобов'язаними перед банком особами та визначив, що на колишнє подружжя покладається обов'язок зі сплати залишку кредиту за кредитним договором №05/10/2005/840-Н/111 від 05.10.2005 р., з врахуванням сплаченої суми боргу за кредитом. (абз. 2 стор. 4 рішення від 20.11.2012 р. ) (а.с. 19)

Перешкод у реалізації позивачем права вимоги до ОСОБА_4 судом не встановлено.

За викладених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

У відповідності до норм, передбачених ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

грошові кошти в сумі 70330 (сімдесят тисяч триста тридцять) грн. 32 коп. та судовий збір в сумі 703, 30 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя В.О. Корицька