Справа № 761/6528/14-ц
Провадження №2/761/137/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

18 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л..

при секретарях Іовенко М.В., Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяобленрго» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що грудні 2007 року за договором купівлі-продажу набула однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. На цей момент показання приладу обліку витраченої електричної енергії зазначеної квартири становило 6 381 кВт.год., що підтверджено посадовими особами Мукачівського міського району електричних мереж (відокремлений структурний підрозділ Відповідача). За весь час з моменту придбання цієї квартири до сьогодні позивачем було використано 423 кВт.год, за які я весь час справно сплачувала згідно встановлених тарифів, про що свідчать квітанції (копії додаються). Відповідач під час надання послуг із забезпечення електричною енергією постійно відмовляє позивачу у наданні таких послуг, відмикаючи мою квартиру від електричних мереж. При цьому вимагає для відновлення підключення сплатити якийсь борг у сумі 1 468,62 грн., якого станом на грудень 2007 року не існувало. 30.04.2009р. позивач звернулася до Відповідача з вимогою надати підтвердження щодо існування зазначеного боргу та природи його виникнення. У відповіді на моє звернення Відповідач зазначив про існування вже іншої заборгованості у сумі 1 478,36 грн. При цьому інформації щодо її виникнення не надав. Через деякий час електроенергія у квартирі позивача знов була вимкнена. На початку 2012 року Відповідач знову підключив мою квартиру до електромережі. Користуючись електроенергією, я сумлінно сплачувала за спожиту мною електроенергію відповідно до показань приладу обліку. У січні 2014 року, коли позивач в черговий раз я приїхала у місто Мукачево, з'ясувалося, що моя квартира знову була відрізана від мережі електроенергії у спосіб варварського вирізання дротів у електрощітку, що знаходиться на сходових клітинах. Позивач вимушена була звернутися до органів міліції з приводу пошкодження комунікацій, що завдає певні збитки особам. Під час виявлення обставин з'ясувалося, що у грудні 2013 року Відповідач, не попереджуючи про це та порушуючи встановлений чинним законодавством порядок, знову відключив квартиру від електромережі. Після того, коли були задіяні правоохоронні органи, Відповідач 15.01.2014р. відновив постачання електроенергії до квартири, та навіть замінив електролічильник. 13 січня 2014 року позивач звернулася до Відповідача з вимогою пояснити причини такого нехтування прав споживача. Але у своїй відповіді Відповідач знову зазначає про якусь заборгованість вже у розмірі 1 470,19 грн. та стверджує, що він мав право відключати квартиру від електричної мережі. Позивач вважає, що такими діями Відповідач грубо порушує мої права споживача. Таки Відповідач спричинили і моральну шкоду. Позивач постійно проживає у місті Києві (це було відомо Відповідачу з 2007 року) та за станом свого здоров'я вимушена періодично проходити лікування. Клімат, лікувальні заклади, термальні джерела та джерела мінеральної води Закарпаття підтримують стан мого здоров'я та здоров'я моєї родини у задовільному стані. Сім'я позивача тому й придбала квартиру у м. Мукачево, щоб не бути залежними від наявності путівок у оздоровчі заклади. Але незаконні дії Відповідача унеможливлюють відновлення здоров'я. Декілька разів, приїджаючи на лікування, позивач вимушена була відразу повертатися до Києва з причини того, що квартира була відключена від електроенергії. В умовах, коли немає світла та відсутня можливість включити опалення у зимовий період, у квартирі неможливо проживати без загрози для здоров'я. Таку моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10 000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача та зобов»язати відповідача припинити дії що порушують права споживача, а саме відключення квартири АДРЕСА_2 від електричної мережі.

В подальшому позивачем уточнювались вимоги. Остаточно ОСОБА_1 просила суд визнати протиправними дії відповідача щодо безпідставної відмови у наданні послуг з електропостачання та неодноразового відключення від електричної мережі квартири АДРЕСА_3 у період з квітня 2009 р. по січень 2014 року та стягнути з відповідача 10 000,00 грн., спричиненої моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Надав заперечення та просив відмовити у задоволенні позову у зв»язку з його безпідставністю. Зазначив, що протягом період з 2009 року і по сьогодення показники лічильника в квартирі позивача постійно змінюються, що спростовує доводи позивача про припинення енергопостачання.

Суд, керуючись вимогами ст. 169,224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши по справі заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.2007 року, що підтверджується витягом з Реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, і не заперечується представником відповідача, ПАТ «Закарпаттяобленрго» як постачальник електроенергії, здійснював відключення від електричної мережі до квартири позивача.

Як свідчить лист відповідача від 21.02.2014 р. № 6-/50/178 у відповідь на звернення ОСОБА_1, таке відключення відбувалось у з»язку із несплатою за спожиту електричну енергію і наявності боргу у розмірі 1 470,19 грн.

Відповідно до приписів ст.. 24 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальники мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу.

Пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення затверджених постановою Кабінету Міністрів України 26 липня 1999 р. № 1357 (надалі - Правила) встановлено, що р озрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. А пунктом 35 Правил передбачено, що енергопостачальник має право відключити споживача у разі порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному цими Правилами.

Не заперечуючи ту обставину, що електропостачання до квартири позивача припинялось ПАТ «Закарпаттяобленерго», представник останнього у письмових поясненнях зазначає, що позивач не надає доказів, які свідчать про відсутність заборгованості за спожиту електроенергію, а отже і відсутність права відповідача на припинення електропостачання. Наголошує, що заборгованість у розмірі 1 478,36 грн. була встановлена заочним рішенням Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області від 23.09.2010 року.

Проте слід зазначити, що заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2010 року скасовано за результатами розгляду заяви про його перегляд.

Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Закарпаттяоблеенрго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електроенергію передано за підсудністю для розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва.

26.02.2015 р. Шевченківським районним судом м. Києва у задоволенні позову ПАТ «Закарпаттяоблеенрго» до ОСОБА_1 відмовлено.

За приписами ст.. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої вони встановлені.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва встановлено, що позивачем н не надано належних та допустимих доказів розумінні ст..ст.58-59 ЦПК України на підтвердження виникнення у ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги електричної енергії за період з квітня 2009 по травень 2010 р.

Зважаючи на вищенаведене суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо припинення постачання електричної енергії позивачу не відповідають вимогам чинного законодавства.

Проте, вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача задоволенню не підлягають зважаючи на положення ст. 16 ЦК України якою передбачені способи захисту цивільних прав фізичної особи.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання зобов'язання в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення, 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки такий спосіб захисту прав, як - визнання протиправними дій юридичної особи не передбачено законом, зважаючи на те, що суд не може вийти за межі позовних вимог, згідно до положень ст.. 11 ЦПК України вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в цій частині.

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За приписами ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Положеннями ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз'яснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що її було спричинено позивачу з боку відповідача.

Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в житті позивача, витрачений час на збирання необхідних доказів, що призвело до негативних наслідків для ОСОБА_1, а тому оцінює моральну шкоду в 5000,00 грн.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 3,10,15,30,57,88,169,209,212-215,224-226 ЦПК України, ст. ст. 16, 23 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживача», Законом України «Про електроенергетику», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Закрпаттяобленерго» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5 000,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відповіти.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Закрпаттяобленерго» в дохід держави судовий збір у розмірі 500 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя: