Номер провадження: 22-ц/785/2849/15
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Кравця Ю.І., Оверіної О.В.,

за участю секретаря - Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", регіонального відділення публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", третя особа - відділ Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_4, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 січня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 18.03.2014 року зареєстрований в реєстрі за номером 1003 таким, що не підлягає виконанню.

Позивачка поислалася на те, що виконавчий напис вчинено без перевірки факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушено вимоги ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Також позивачка заявляє про те, що нотаріус не мав достатніх підстав на вчинення виконавчого напису, адже кредитор не надав усіх документів за переліком Постанови КМУ від 29.06.1999 року "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення зобов'язань проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ТОВ "ОТП Факторинг Україна", регіонального відділення ПАТ "ОТП Банк", третя особа - відділ Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, через представника ОСОБА_4, просить рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянута на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутності приватного нотаріуса та представника відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, які належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, що підтверджується розписками про отримання судових повісток про виклик.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.08.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 245000 доларів США, а позичальник зобов"зався повернути ці кошти, сплатити відповідну плату за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_2 20.08.2008 року був укладений іпотечний договір, предметом якого є земельна ділянка, загальною площею 0,0855 га, розташована за адресою АДРЕСА_1 в смт. Авангард Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 287 кв.м., житловою - 69,2 кв.м. за цією адресою.

Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 18 березня 2014 року видано виконавчий напис № 1003 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, земельну ділянку за адресою: Оденська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на задоволення вимог ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у розмірі: 251 273,08 дол. США залишок заборгованості за кредитом; 17111,54 дол. США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, на загальну суму 268 384,62 дол. США, що становить 2 618 575,06 грн..

Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Згідно з ч . 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

У разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель, як зазначено у ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Статтями 34, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса (далі - Перелік), і що з дня виникнення права на вимогу минуло не більше трьох років.

Аналогічні положення містяться й у ч. 2 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 5 березня 2004 року № 20/5, відповідно до якої заборгованість або інша відповідальність боржникам визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документами передбачені Переліком.

Так, згідно з п. 1 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів входять нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або переведення майна, а також право звернення стягнення на майно.

Вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов"язки учасників правовідносин, а перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані іпотечний договір від 20.08.2008 року, зміни до цього договору, розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 20.08.2008 року, виписка з особового рахунку станом на 17.01.2014 року, письмова вимога банку від 17.12.2013 року / а.с. 78-106/.

Виконавчий напис був вчинений з дотриманням вимог п. 2.3 гл. 16 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що діяв на момент вчинення напису та ст. 35 Закону України "Про іпотеку", після спливу тридцяти днів з моменту направлення іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушень, що підтверджується направленням відповідної вимоги ОСОБА_2 згідно поштового відправлення.

При встановлених обставинах доводи апеляційної скарги про невідповідність дій нотаріуса при вчиненні виконавчого напису нормам закону, які регулюють процедуру вчинення виконавчого напису, є неспроможними.

Справа розглянута судом відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303,304, 305, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 січня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді Ю.І. Кравець

О.В. Оверіна