Справа № 589/7001/14-ц
Провадження № 2/589/207/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2015 р.

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі : головуючого судді Шпак З.П., при секретарі Нагорній Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, управління державної міграційної служби в Сумській області, 3-я особа: Колективне підприємство «Укржитлокомфорт» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраціїї,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з названим позовом до суду та просить суд задовольнити свої вимоги, визнавши ОСОБА_2 утратившим право користування квартирою № 30 в будинку № 4-а по в. Дзержинського м. Шостка, із забов»язанням управління державної міграційної служби в Сумській області зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Свої вимоги мотивує тим, що з 2002 р. він постійно мешкає у спірній квартирі. Починаючи з 2006 року відповідач не мешкає у даній квартирі без поважних причин, перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинить, має ключ від квартири, між ними відсутні будь-які сварки, до житла не проявляє ніякого інтересу та не сплачує комунальні послуги., він особисто сплатив всі борги по квартирі та зробив там ремонт. За таких обставин просить суд задовольнити заявлені вимоги та підтримує їх в судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнає, бо вважає їх необґрунтованими. Свої заперечення мотивує тим, що спірна квартира надавалась його батькам наприкінці 80х років, з якими він разом мешкав та був зареєстрований з 1998 р. Позивач по справі є його рідним братом по матері, але з ними не проживав, бо конфліктував з батьком та відбував покарання за скоєння злочину. Після смерті батьків, попросив у нього дозвіл на реєстрацію та проживання у спірній квартирі, на що він погодився та на підтвердження цього, надав йому доручення, бо сам у 2002 році відбував покарання. Зареєструвавшись у квартирі, позивач у 2002 році знов скоїв злочин та був засудженим до семи років позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі у 2005 році, відповідач знову почав мешкати у спірній квартирі разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_3, яка народила йому сина. У зв»язку з відсутністю грошових коштів, зробили невеликий ремонт замінили шпалери, унітаз, облаштували стелю. Але після звільнення з місць позбавлення волі позивача у 2009 році, який також почав мешкати у даному житлі, між ними почали виникати конфлікти, бо брат також бажав мати сім»ю. Оскільки квартира складається з однієї кімнати, він працював позмінно, співмешканка з малою дитиною також потребувала спокою та відпочинку, вони змушені були перейти жити до батьків співмешканки, але це вплинуло на їх подальші відносини, що потягло їх припинення. Повернувшись знов додому, виявилось, що позивач почав спів мешкати з жінкою, яка мала двох доньок. Йому було важко відпочивати після змін, його продукти харчування також використовувались на всіх мешканців без його дозволу, що не влаштовувало, тому він перейшов мешкати спочатку до гуртожитку, а згодом до ОСОБА_4, з якою познайомився. Періодично він приходив до квартири, брав свої речі, які там залишались і залишаються, користувався своїми меблями, надавав брату кошти на сплату комунальних послуг, заміну вхідних дверей, але розписки про це не брав, а також сплачував борги за комунальні послуги згідно виконавчим листам, які надійшли за місцем його роботи. Згодом, позивач, без його згоди, віддав його диван, на якому він відпочивав, коли приходив, якомусь бомжу, а крісло взагалі залишив на площадці під»їзду. Сім»я брата нараховує зараз п»ять осіб, він розуміє, що мешкати усім в однокімнатній квартирі важко, але іншого житла у нього немає, тому він просить відмовити позивачу у його вимогах, бо ніколи не втрачав інтересу до житла.

2-й відповідач - управління державної міграційної служби в Сумській області позов не визнає, оскільки ніяких прав позивача він не порушував, а зняття особи з реєстрації можливо на підставі рішення суду, якого немає. Просить відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідача та розгляд справи проводити у його відсутності.

3-я особа по справі:

КП «Укржитлокомфорт» в судове засідання не з»явилось, про день розгляду справи повідомлено належним чином, просить справу розглядати у його відсутності та покладається на розсуд суду.

Заслухавши сторони та їх адвокатів, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступного.

Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ч.3 ст.9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням.

Виходячи з положень ст. 71 ЖК України та роз»ясень, наданих у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу», право користування житловим приміщенням за тимчасової відсутності наймача або членів його сім»ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. У разі відсутності цих осіб понад встановлені строки з поважних причин - перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім»ї, цей строк може бути продовжений судом.

Судом встановлено, що квартира № 30 в будинку № 4-а по в. Дзержинського м. Шостка відповідно довідки ПО «Єнергія» від 25.12.2014 р. за № 140, не приватизована, станом на 26.12.2014 р. там були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Фактично, кількість мешкаючи х у спірній квартирі, жилою площею 17.7 кв.м, складає шість осіб, про що свідчить витяг з особового рахунку за № 4382 а.с.6,7, 16. З 29.07.2017 р. у даній квартирі зареєстрований та мешкає син позивача ОСОБА_1, 17.07.2014 р.н а.с.98. Той факт, що ОСОБА_2 був зареєстрованим та мешкав у спірному житлі раніше ОСОБА_1 свідчить довіреність, яку він надав позивачу у 2002 році та дав згоду на «управління та розпорядженням своїм майном, жилою площею, а саме квартири № 30 в будинку 4-а по в. Дзержинського м. Шостка» а.с.73 на підставі чого, ОСОБА_1 і зареєструвався у спірному житлі. Згідно свідоцтва про народження, відповідач має дитину ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, де він записаний батьком відповідно до ст. 135 СК України, що свідчить про те, що ОСОБА_2 дійсно спів мешкав з ОСОБА_6 а.с.80.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду свідчила про те, що вона мешкала разом з ОСОБА_7 з 2005 р. по 2011 р. у спірній квартирі. Від спільного проживання вони мають сина. Коли почали жити у квартирі ОСОБА_2, зробили косметичний ремонт житла переклеїли шпалери, замінили унітаз, облаштували стелю, тобто зробили косметичний» ремонт з урахуванням фінансових можливостей. Коли з місць позбавлення волі прийшов позивач, почалися конфлікти, бо ОСОБА_1 запросив до себе мешкати дівчину, до нього почали приходити його друзі, мешкати разом стало неможливим, тому вони з ОСОБА_2 проживали то у нього, то у її матері. Згодом, це вплинуло на їх відносини, і вони почали мешкати кожен окремо, а свої речі вона забрала зі спірного житла у 2011 році. Їй відомо, що ОСОБА_2 зараз мешкає у своєї співмешканки, яка надала йому своє житло, але фактично жити йому ніде.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що познайомилась з ОСОБА_2 у 2011 році, жити у квартирі ОСОБА_2, їй було не зручно, бо там було багато людей, а вона має двохкімнатну квартиру. Їй відомо, що із заробітної плати ОСОБА_2, проводилось утримання на погашення боргу по комунальним послугам, кожен місяць ОСОБА_1 казав, скільки грошей треба було віддати ОСОБА_2 на утримання житла. Вона була проти сплати комунальних платежів, оскільки особовий рахунок по квартирі був відкритий на ОСОБА_1, більш того, ОСОБА_1 всі речі ОСОБА_2 склав у мішки, що було незручно в користуванні ними, без дозволу викинув диван та крісло, яке належало ОСОБА_2 Як міг, ОСОБА_2 допомагав ОСОБА_1 в ремонті - за спільні кошти вони придбали вхідні двері.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є сусідами позивача, в судовому засіданні свідчили про те, що вони вже декілька років не бачили ОСОБА_2 у спірному житлі. По зовнішньому вигляду квартири бачили, що ОСОБА_1 робив у квартирі ремонт, сам посплачував всі борги по комунальним послугам. Про те, що саме ОСОБА_1 платив по рахункам за комунальні послуги їм відомо зі слів позивача. Факт відсутності ОСОБА_2 у спірному житлі викладений і у акті від 16.07.2015 р., укладений мешканцями будинку № 4 а по в. Дзержинського ОСОБА_10 та ОСОБА_11 а.с.99.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що починаючи з 2013 року вона почала спів мешкати з ОСОБА_1, в тому ж році, вона познайомилась і з ОСОБА_2, який , комунальні платежі не сплачує, всі борги по комунальці сплатив ОСОБА_1 Вони разом зробили ремонт у квартирі, де зараз постійно мешкає п»ять осіб, ОСОБА_2 ніякої участі у ремонті житла не приймав.

Разом з тим, вирішуючи питання про поважність причин відсутності відповідача у спірному житлі, та аналізуючи свідчення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 суд вважає, що ці свідки не в повній мірі ознайомлені з відносинами, які існують між сторонами та їм невідомі достеменно ті обставини, які фактично існують. Так, ставити у провину ОСОБА_2, що він не сплачує комунальні послуги, а тому втратив інтерес до житла не можна, бо як убачається з наданих доказів, борги, наприклад, з газопостачання по спірній квартирі існували і станом на 15.09.14 р. (а.с.14), коли позивач майже два роки мешкав там зі своєю співмешканкою та дітьми, про що свідчить договір від 16.9.14 р. про погашення заборгованості побутового газу. В той же час, постанова Відділу ДВС від 22.11.13 р. свідчить про те, що саме ОСОБА_2 сплатив борги та судові витрати за комунальні послуги з теплопостачання. Про те, що утримання значних коштів відбулось із заробітної плати ОСОБА_2 свідчить довідка Шосткинського заводу хімічних реактивів від 28.11.14 р. а.с.46-48, та рахункові листи а.с.71-72.

Посилання позивача на те, що відповідач не ставить питання про вселення, що, на його погляд, також свідчить про байдужість відповідача до житла, є безпідставним, оскільки відповідач має ключі від квартири, приходить туди, коли йому треба, бо там знаходяться його особисті речі, про що не заперечує і сам позивач, а також підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, яка разом з відповідачем місяць потому відвідувала цю квартиру, перепон йому в цьому ніхто не чинить, але можливості відпочити після нічної зміни в однокімнатній квартирі, де мешкають , крім нього, ще п»ятеро осіб, він не може, що ї є підставою його тимчасової відсутності у спірному житлі. і не може не вважатись не поважною причиною.

Таким чином, проаналізувавши встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог призведе до порушення житлових прав відповідача, тому позов вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню

Керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, ст. ст. 9, 71 ЖК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, управління державної міграційної служби в Сумській області, 3-я особа колективне підприємство «Укржитлокомфорт» про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою № 30 в будинку 4-а по вулиці Дзержинського в м. Шостка Сумської області відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення, а особами, що не були присутніми під час проголошення в той же строк, з моменту отримання копії рішення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_13.П.Шпак