АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Євростандарт-М» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який згодом було уточнено, до відповідача, посилаючись на те, що 01.09.2010 року на підставі наказу №50 він був прийнятий на роботу на посаду технолога до Приватного підприємства «Євростандарт-М», про що було зроблено відповідний запис №36 до трудової книжки. 21.01.2014 року, через автобус Дніпропетровськ - Сімферополь, він несподівано для себе отримав трудову книжку від відповідача, в якій містилась відмітка про його звільнення заднім числом. Жодних пояснень з цього приводу він не отримав. В даній трудовій книжці він виявив декілька нових записів, останній з них був запис № 41 від 01.10.2013 року про звільнення за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України згідно Наказу № 6 від 01.10.2013 року. Проте він не писав жодних заяв про звільнення за власним бажанням, жодних наказів про це не отримував і взагалі дізнався про це безпосередньо 21.01.2014 року після отримання трудової книжки. Отримавши трудову книжку він виявив ще декілька записів в ній про прийняття та звільнення з роботи по ст. 38 Кодексу законів про працю України, про які раніше не знав, та жодної згоди на те не давав. Зокрема, в трудовій книжці є в наявності наступні записи: № 36 від 01.09.2010 року - прийнятий на посаду технолога на підприємство «Євростандарт-М», Наказ № 50 від 01.09.2010 року; № 37 від 01.11.2010 року - звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України, Наказ № 56 від 01.11.2010 року; № 38 від 01.05.2011 року - прийнятий на посаду технолога на підприємство «Євростандарт-М», Наказ № 57 від 01.05.2011 року; № 39 від 30.11.2012 року - звільнений за власним бажанням згідно ст.38 Кодексу законів про працю України, Наказ № 5 від 30.11.2012 року; № 40 від 01.05.2013 року - прийнятий на посаду технолога на підприємство «Євростандарт-М», Наказ № 2 від 01.05.2013 року; № 41 від 01.10.2013 року - звільнений за власним бажанням згідно ст.38 Кодексу законів про працю України, Наказ № 6 від 01.10.2013 року. Йому було відомо лише про перший запис № 36 від 01.09.2010 року. Про інші записи стало відомо лише в 2014 році, коли він отримав трудову книжку. Також не було відомо про те, що відповідач документально звільняв його нібито за власним бажанням за весь той час, поки він фактично працював. Жодного з тих разів не надавався наказ про звільнення та не видавалась йому сама трудова книжка. А підписи, які знаходяться в Книзі обліку трудових книжок відповідача є підробленими, так як він їх не вчиняв.

За період з 01.11.2010 року по 01.05.2011, коли він був нібито звільнений, він виконував свої службові обов'язки, під керівництвом відповідача по договорам останнього з ТОВ «Рекс» (акт виконаних робіт від 05.12.2010 року № 167-3-Нояб-1); з ЗАТ «Завод» Ітеркерава» (акт виконаних робіт від 10.12.2010 року); з ТОВ «Дніпропромбудівництво» (акти виконаних робіт №171-Декаб від 17.12.2010 року, №170 декаб-2 від 28.12.2010 року), та інші роботи.

За період з 30.11.2012 року по 01.10.2013 року, коли він був нібито звільнений, він виконував свої службові обов'язки, під керівництвом відповідача по договорам з ПАТ «Інтеркерама», та іншими контрагентами.

Також у нього залишилися копії тих наказів та інших документів, які безпосередньо стосувались його, і видавалися уповноваженим органом відповідача за час, коли він був нібито звільнений з 30.11.2012 року по 01.05.2013 року.

За ініціативою відповідача, він 25.03.2013 року був переведений на посаду «начальника ділянки», в зв'язку з чим він пройшов медичний огляд (довідка від 15.04.2013 року) та навчання в ТОВ «Учбово-курсовий комбінат ПРОФІ ЛАЙН» (посвідчення № 05475 від 11.04.2013 року ).

Таким чином, він фактично працював у відповідача починаючи з 01.09.2010 року до 24.03.2013 року на посаді технолога, а з 25.03.2013 року до моменту незаконного звільнення, на посаді начальника ділянки, про що відповідач не зробив необхідні записи в трудовій книжці.

Станом на 03.12.2013 року сума заборгованості ПП «Євростандарт-М» перед ним складає - 16 220 грн., а з урахуванням компенсації (індексу інфляції), яка підлягає стягненню, складає - 27 718,61 грн. Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає - 112 634, 04 грн. Вважає, що діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він оцінив в сумі 10000 грн.

Просив поновити строк, встановлений ч.1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, у справах про звільнення; визнати незаконним та скасувати Наказ № 56 від 01.11.2010 року про його звільнення за власним бажанням, підписаний директором ПП «Євростандарт-М» ОСОБА_4; визнати незаконним та скасувати Наказ № 57 від 01.05.2011 року про прийняття його на посаду технологом до ПП «Євростандарт-М», підписаний директором ПП «Євростандарт-М» ОСОБА_4; визнати незаконним та скасувати Наказ № 5 від 30.11.2012 року про його звільнення за власним бажанням, підписаний директором ПП «Євростандарт-М» ОСОБА_4; визнати незаконним та скасувати Наказ № 2 від 01.05.2013 року про прийняття його на посаду технологом до ПП «Євростандарт-М», підписаний директором ПП «Євростандарт-М» ОСОБА_4; визнати незаконним та скасувати Наказ № 6 від 01.10.2013 року про його звільнення за власним бажанням, підписаний директором ПП «Євростандарт-М» ОСОБА_4; поновити його на роботі на посаді технолога в Приватному підприємстві «Євростандарт-М»; стягнути з Приватного підприємства «Євростандарт-М» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.01.2014 року в сумі - 112 634,04 грн.; стягнути з Приватного підприємства «Євростандарт-М» на його користь заборгованість по заробітній платі з урахуванням компенсації (індексу інфляції) в розмірі - 27 718,61 грн.; зобов'язати Приватне підприємство «Євростандарт-М» внести зміни до його трудової книжки, шляхом виключення записів: № 37 від 01.11.2010 року про звільнення за власним бажанням; № 38 від 01.05.2011 року про прийняття на посаду технолога на підприємство «Євростандарт-М»; № 39 від 30.11.2012 року про звільнення за власним бажанням; № 40 від 01.05.2013 року про прийняття на посаду технолога на підприємство «Євростандарт-М»; № 41 від 01.10.2013 року про звільнення за власним бажанням; стягнути з Приватного підприємства «Євростандарт-М» на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Євростандарт-М» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 згідно наказу № 50 від 01.09.2010 року був прийнятий на посаду технолога на Приватне підприємство «Євростандарт-М».

Згідно наказу № 56 від 01.11.2010 року звільнений за власним бажанням за ст. 38 Кодексу законів про працю України з 01.11.2010 року.

Відповідно до Наказу № 57 від 01.05.2011 прийнятий на посаду технолога на Приватне підприємство «Євростандарт-М».

Наказом №5 від 30.11.2011 року звільнений за власним бажанням за ст.38 Кодексу законів про працю України.

Наказом №2 від 01.05.2013 року прийнятий на посаду технолога на Приватне підприємство «Євростандарт-М».

Наказом № 6 від 01.10.2013 року звільнений за власним бажанням за ст.38 Кодексу законів про працю України ( а.с. 11,48-53).

З наказу (розпорядження) ПП «Євростандарт-М» №6-00000044 про припинення трудового договору (контракту) від 01 жовтня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 було звільнено за власним бажанням (ст. 38 Кодексу законів про працю України), з наказом був ознайомлений 01.10.2013 року, що підтверджується його підписом на наказі в графі «ознайомлення» ( а.с.53).

Судом встановлено, що 19.02.2014 р. ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою до Територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області, в якій вимагав провести перевірку ПП «Євростандарт - М» по факту порушення останнім вимог законодавства про працю, а саме: невідповідність ведення кадрової документації записам про строки прийому та звільнення його з підприємства, невідповідність запису про посаду з урахуванням виконаної роботи, невиплата заробітної плати за період роботи та відсутність перерахування внесків в Пенсійний фонд України ( а.с.23-25).

Згідно акту перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області №04-01-18/168 встановлено: «Згідно наказу від 01.05.2013 р. №2, ОСОБА_2 було прийнято до ПП «Євростандарт - М» на посаду технолога. Згідно наказу від 01.10.2013 р. №6-00000044, ОСОБА_2 було звільнено за ст. 38 КЗпП України».

Перевіркою було виявлено порушення: ч.1 ст. 116 та ст. 117 КЗпП України в частині невиплати при звільненні ОСОБА_2 матеріальної компенсації за дні невикористаної відпустки за період роботи з 01.05.2013 р. по 27.09.2013 р. та п. 2.5 гл. 2 Інструкції №58 згідно якої - «Із кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу про призначення на роботу, переведення і звільнення, працівники ознайомлені під розписку в особовій картці» ( а.с. 61-72) .

За вищезазначені порушення трудового законодавства на посадових осіб відповідача було накладено дисциплінарне стягнення відповідно до вимог ст.ст. 147-149 КЗпП України (а.с.72,73). Інших порушень трудового законодавства по відношенню до ОСОБА_2 не виявлено.

Із заяви ОСОБА_2 вбачається, що сам він у зверненні до Територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області від 19.02.2014 р. стверджує що, до моменту отримання ним трудової книжки в ній було 2 записи про працю у ПП «Євростандарт - М». Це періоди з 01.09.2010 р. по 01.11.2010 р. та з 01.05.2011 р. по 30.11.2012 р. Також він стверджує, що власноруч писав заяви на прийом та звільнення за вищевказані періоди.

Із трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що він ніколи не працював на ПП «Євростандарт - М» на посаді начальника ділянки. Усі три періоди трудової діяльності у відповідача, згідно записів у трудовій книжці позивача, останній пропрацював на посаді технолога.

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що трудова книжка отримана ОСОБА_2 01.10.2013 року, що підтверджується книгою обліку трудових книжок ( а.с.46-47).

Згідно до Відомості на виплату грошей №11 за жовтень 2013 року ОСОБА_2 отримав компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 321,23 грн. ( а.с.59-60).

Згідно довідки ПП «Євростандарт-М» станом на 07.04.2015 року заборгованості по заробітній платі і компенсації за відпустку перед ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1) немає, що підтверджується Формою №1 ДФ ( а.с. 121-123).

ОСОБА_2 подано позовну заяву до суду 07.10.2014 року після відкриття кримінального провадження №0002394 від 02.07.2014 року та з пропуском строку звернення до суду, який він просить поновити, однак позивачем не надано жодного належного доказу щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 38, 47,116,117,232,233,235,237-1 КЗпП України, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, надання переваги доказам наданим відповідачем та ігнорування доказів, наданих ним не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції та встановлені ним обставини, а зводяться до незгоди з висновками суду та особистого тлумачення апелянтом норм права. Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском позивачем строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів, передбачених ст.233 КЗпП України, не встановивши поважних причин для поновлення строків, установлених ст.233 КЗпП України. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності поважних причин для поновлення строків звернення до суду за вирішенням позовних вимог ОСОБА_2 в частинах: визнання незаконним та скасування Наказу № 56 від 01.11.2010 року про його звільнення за власним бажанням; визнання незаконним та скасування Наказу № 57 від 01.05.2011 року про прийняття його на посаду технологом до ПП «Євростандарт-М»; визнання незаконним та скасування Наказу № 5 від 30.11.2012 року про його звільнення за власним бажанням; визнання незаконним та скасування Наказу № 2 від 01.05.2013 року про прийняття його на посаду технологом до ПП «Євростандарт-М»; визнання незаконним та скасування Наказу № 6 від 01.10.2013 року про його звільнення за власним бажанням; поновлення його на роботі на посаді технолога в Приватному підприємстві «Євростандарт-М»; зобов'язання Приватне підприємство «Євростандарт-М» внести зміни до його трудової книжки, шляхом виключення записів: № 37 від 01.11.2010 року про звільнення за власним бажанням; № 38 від 01.05.2011 року про прийняття на посаду технолога на підприємство «Євростандарт-М»; № 39 від 30.11.2012 року про звільнення за власним бажанням; № 40 від 01.05.2013 року про прийняття на посаду технолога на підприємство «Євростандарт-М»; № 41 від 01.10.2013 року про звільнення за власним бажанням; відшкодування моральної шкоди.

В частині стягнення з Приватного підприємства «Євростандарт-М» на користь позивача заборгованості по заробітній платі з урахуванням компенсації (індексу інфляції) в розмірі - 27 718,61 грн. апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо відсутності перед позивачем будь-якої заборгованості з заробітної плати.

Таким чином, порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування або зміни рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова