12.11.2015 Справа № 756/3466/15-ц
Унікальний № 756/3466/15-ц
Справа № 2/756/2726/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

12 листопада 2015 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Васалатія К.А.

при секретарі Івченко В.П

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, 3 особа - районний відділ ГУ ДМС України в м. Києві, служби у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської обл. про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, свої вимоги обґрунтовуючи наступним. 06.01.2015 р. позивач ОСОБА_1 у відповідно до договору дарування отримала від своєї матері ОСОБА_4 у приватну власність АДРЕСА_1. У дану квартиру ОСОБА_4 вселилась на підставі ордеру. 12.01.2006 р. у вказаній квартирі, після смерті свого батька ОСОБА_5 Також у спірній квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який доводиться ОСОБА_4 внуком. До цього відповідач був зареєстрований по місцю проживання своєї родини в АДРЕСА_2, яка у подальшому була ним та його матір'ю ОСОБА_6 приватизована. В 2008 р. ОСОБА_2 разом ОСОБА_6 продали свою власну АДРЕСА_2. Після продажу квартири, відповідач став негідно вести себе по відношенню до старіючої ОСОБА_4, яка все частіше хворіла та потребувала елементарної допомоги та нагляду. При цьому ОСОБА_2 демонстративно вів себе як одноосібний власник квартири, нехтував правами своєї бабусі та постійно робив для неї дрібні пакості, вказуючи на її безправність. Щоб не залишитися без житлової площі (зі слів позивача), ОСОБА_4 приватизувала спірну квартиру АДРЕСА_3.

Як вказує позивач, особовий рахунок на вказану квартиру відкрито на неї, і тому вона сплачує відповідні платежі. У червні 2014 р. відповідач ОСОБА_2 одружився та одразу ж добровільно пішов проживати до своєї дружини за адресою: АДРЕСА_4. З зазначеного часу відповідач втратив право користування спірною квартирою.

Після отримання АДРЕСА_1 у свою власність, позивач запропонувала відповідачу ОСОБА_2 добровільно знятись із реєстрації з її квартири, але відповідач відмовився виконувати дане прохання. І без її відома, 28.01.2015 р. навмисно, щоб створити позивачу проблеми в користуванні квартирою, через відділення реєстрації та міграційної роботи Оболонського РУ ГУ ДМС України у м. Києві зареєстрував свою малолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто не за місцем постійного проживання своєї родини.

Тому позивач просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, таким що втратив право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1, скасувати реєстрацію малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у АДРЕСА_1 зобов'язати Оболонський РВ ГУ ДМС України у м. Києві зняти з реєстраційного обліку у АДРЕСА_5 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та надав оголошення щодо повідомлення відповідача через ЗМІ.

Відповідач у судове засідання так і не з'явився.

Представники 3 осіб також у судове засідання не з'явились, належним чином були повідомлені.

Суд, дослідивши усі матеріали справи суд визнає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як було з'ясовано судом, 06.01.2015 р. позивач ОСОБА_1 у відповідно до договору дарування отримала від своєї матері ОСОБА_4 у приватну власність АДРЕСА_1. Також у спірній квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який доводиться матері позивача ОСОБА_4 внуком.

До цього відповідач був зареєстрований по місцю проживання своєї родини в АДРЕСА_2, яка у подальшому була ним та його матір'ю ОСОБА_6 приватизована. В 2008 р. ОСОБА_2 разом ОСОБА_6 продали свою власну АДРЕСА_2. Після продажу квартири, відповідач став негідно вести себе по відношенню до старіючої ОСОБА_4, яка все частіше хворіла та потребувала елементарної допомоги та нагляду. При цьому ОСОБА_2 демонстративно вів себе як одноосібний власник квартири, нехтував правами своєї бабусі та постійно робив для неї дрібні пакості, вказуючи на її безправність. Щоб не залишитися без житлової площі (зі слів позивача), ОСОБА_4 приватизувала спірну квартиру АДРЕСА_6.

Згідно ст. 71 ЖК України за тимчасово відсутнім членом сім'ї наймача зберігається право користування жилим приміщенням протягом 6 місяців.

Як з'ясовано судом, із червня 2014 р. відповідач ОСОБА_2 одружився та добровільно переїхав до своєї дружини за адресою: АДРЕСА_4, нею не цікавиться, квартплату та комунальні послуги не платить.

У відповідності до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 29 ч. 1 та 4 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

У відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Зібраними у справі доказами підтверджується факт відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад 1 р. без поважних причин з червня 2014 р., доказів на спростування цих обставин відповідачем до суду не надано, так як він не з'явився у судове засідання, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог та необхідність ухвалення рішення про задоволення в цій частині позовних вимог щодо визнання відповідача ОСОБА_2 та його дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування АДРЕСА_1.

Що стосується вимоги про зобов'язання Оболонського РВ ГУ ДМС у м. Києві зняти відповідача ОСОБА_2 та його дитини із реєстраційного обліку, то зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки вона підлягає розгляду в порядку КАС України при наявності відповідного спору.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 02/02/2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. 71 ст. 116, 157, 191 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст. 10, 60, 88, ст. 169, ст. 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме АДРЕСА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя К.А. Васалатій