Номер провадження: 22-ц/785/8683/15
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Фальчука В.П., Кравця Ю.І.

при секретарі: Книгиницькому О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 02 вересня 2015 року про відмову в об`єднанні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права користування та відмову в об`єднанні з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом переносу та влаштуванню внутрішнього розподільного паркану таким чином, щоб площа земельної ділянки ОСОБА_3 становила 289 кв.м.

06.07.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м.Одеси із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання за ним право на спільне з ОСОБА_3 користування частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1 для обслуговування опорних конструкцій будинку, шляхом демонтажу самочинно збудованого паркану та стягнення з ОСОБА_3 грошову компенсацію з відшкодування моральної шкоди за тривалу протиправну бездіяльність з нерезервування нової адреси будинку, протиправних дій щодо здійснення самочинного будівництва на земельній ділянці в розмірі 25 000 гривень.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02 вересня 2015 року в об"єднанні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права користування та у прийнятті до свого провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 02 вересня 2015 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції при постановленні ухвали норм процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, який порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постановляючи ухвалу про відмову в об`єднанні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права користування та відмову у прийнятті до свого провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою суд першої інстанції вважав таке об`єднання недоцільним, виходячи з того, що у первісному позові мова йде про наявність паркану, а у зустрічному позові - про самозахоплення земельної ділянки.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Відповідно до ст. 123 ЦК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2015 року відкрито провадження у справі ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та призначено судовий розгляд справи на 17 червня 2015 року.

17 червня 2015 року у зв`язку з не явкою позивача відкладено судове засідання на 10-45 г. 23.07.2015 року.

06.07.2015 року до Київського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_2 з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання права користування земельною ділянкою у фактично існуючих межах.

Тобто, подання зустрічного позову відбулося до початку розгляду справи по суті, що відповідає ч.1 ст. 123 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи сторони є співвласниками домоволодіння та користувачами земельної ділянкою при домоволодінні, виділеної під забудову у 1953 році. При цьому домоволодіння було розділено між його співвласниками рішенням народного суду Київського району м. Одеси від 29.11.1984 року. Земельна ділянка при домоволодінні була виділена у користування кожному з співвласників по 289 кв. м. Ухвалою судової колегії по цивільним справам Одеського обласного суду від 11.02.1085 року рішення народного суду Київського району м. Одеси від 29.11.1984 року було залишено без змін і таким чином вступило в законну силу. Рішення суду було фактично виконано судовим виконавцем нарсуду Київського району м. Одеси 11.06.1985 року, про що було складено відповідний акт, підписаний сторонами.

Отже дійсним предметом спору, що виник між сторонами є межі розділеної за рішенням суду земельної ділянки між співвласниками домоволодіння під забудову якого дана земельна ділянка виділена на законних підставах.

Найменування позовних вимог - усунення перешкод шляхом переносу розділювального паркану та зустрічних вимог про визнання права користування виділеної земельної ділянки в фактично існуючих межах не спростовує дійсних обставин, що спір стосується саме меж землекористування за однією адресою між співвласниками домоволодіння, під забудову якого спірна земельна ділянка виділена рішенням Виконкому Одеської міської ради народних депутатів трудящих у 1953 році.

На дані обставини, районний суд уваги не звернув та не обґрунтував свій висновок про недоцільність розгляду вимог первісного та зустрічного позовів в одному провадженні та не мотивував чому саме не можна розглядати вимоги сторін разом.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що районний суд постановив ухвалу про відмову в об`єднанні зустрічного позову разом з первісним.

Між тим, ч.1 ст. 293 ЦПК України передбачає можливість окремого від рішення суду оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у прийняття зустрічного позову.

Системний аналіз ч.1 ст. 293 ЦПК України та ч. 3 ст. 123 ЦПК України дозволяє зробити висновок про те, що при поданні відповідачем зустрічного позову, районний суд у разі відповідності зустрічного позову вимогами ст. 119, 120, 123 ЦПК України приймає його до розгляду з первісним позовом шляхом постановлення ухвали про об`єднання зустрічних вимог з первісним позовом.

Ця ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу можуть бути поданими разом з апеляційною скаргою на рішення суду.

У разі відсутності підстав для прийняття зустрічного позову до розгляду разом з первісним, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті зустрічного позову, яка може бути оскаржена окремо від рішення суду з метою захисту прав відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом на цій стадії.

Постановлення ухвали про відмову в об`єднанні зустрічного позову з первісним із зазначенням про неможливість його оскарження в апеляційному порядку є порушенням норм ЦПК, наслідком якого є штучне перешкоджання відповідачу у доступі до правосуддя поданням зустрічного позову та дезорієнтування щодо можливості оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення ухвалу районного суду про фактичну відмову у прийнятті зустрічного позову.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 02 вересня 2015 року не може залишатися в силі і відповідно до п. 3 ч.1 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням питання щодо прийняття зустрічного позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2015 року скасувати, передати питання щодо прийняття зустрічного позову по справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: В.П. Фальчук

Ю.І. Кравець