Справа № 368/811/15-ц Головуючий у І інстанції Кириченко В. І.
Провадження № 22-ц/780/5567/15 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 33 05.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Роговської Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал" на заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 29 липня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал"до ОСОБА_2 про стягнення коштів у порядку регресу після сплати страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ТОВ «Маркс. Капітал» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 5 червня 2012 року по вул. Тампере в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 У подальшому, відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні даного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 липня 2012 року.

На той час, між відповідачем та ПрАТ «СК «Лафорт» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11 травня 2012 року, у зв'язку з чим на підставі страхового акта і платіжного доручення від 31 серпня 2012 року ПрАТ «СК «Лафорт» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 2852,83 грн.

У подальшому, 01 липня 2013 року між ТОВ «Маркс. Капітал» та ПрАТ «СК «Лафорт» було укладено договір факторингу, за яким страховою компанією було відступлено позивачеві право вимоги за наявними у неї грошовими зобов'язаннями.

Вказує, що оскільки відповідач ОСОБА_2 не повідомив свого страховика письмово протягом 3 днів про настання дорожньо-транспортної пригоди, то останній набув право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування, та, з огляду на це, позивач просив суд стягнути з відповідача у порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 2852,83 грн.

Заочним рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 29 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ТОВ «Маркс. Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач ОСОБА_2 який визнаний винним у скоєнні ДТП, що сталося між ним та ОСОБА_3 належним чином не повідомив про це свого страховика, ПрАТ «СК «Лафорт», у встановлений законом строк, а тому позивач обґрунтовано ставить вимогу про стягнення виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу до відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Однак зазначеним вимогам закону рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність письмового повідомлення відповідача свого страховика про настання ДТП не є підставою для задоволення вимог про стягнення виплачених коштів у порядку регресу.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 5 червня 2012 року по вул. Тампере в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 У подальшому, відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні даного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 липня 2012 року (а. с. 10-12).

На той час, між відповідачем та ПрАТ «СК «Лафорт» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11 травня 2012 року, у зв'язку з чим на підставі страхового акта і платіжного доручення від 31 серпня 2012 року ПрАТ «СК «Лафорт» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 2852,83 грн. (а. с. 13-20).

При цьому, у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що відповідач у належній формі та відповідні строки повідомляв страховика ПрАТ «СК «Лафорт» про настання ДТП.

У подальшому, 01 липня 2013 року між ТОВ «Маркс. Капітал» та ПрАТ «СК «Лафорт» було укладено договір факторингу, за яким страховою компанією було відступлено позивачеві право вимоги за наявними у неї грошовими зобов'язаннями, у тому числі позивач отримав право вимоги з приводу грошового зобов'язання, яке існувало між ПрАТ «СК «Лафорт» та ОСОБА_2 (а. с. 6-9).

Відповідно до п.п. 33.1.2. п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до абз. «ґ», п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 вищевказаного Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у встановлені строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Оскільки ОСОБА_2 належним чином не повідомив страхову компанію про скоєне ДТП, чим порушив вимоги ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому, відповідно до наведених вимог закону, позивач після виплати страхового відшкодування отримав право на пред'явлення регресного позову до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Таким чином, при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції вищевказані положення закону не врахував, через що дійшов до безпідставного висновку про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, через що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення коштів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал" задовольнити.

Заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 29 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс. Капітал» виплачене страхове відшкодування у розмірі 2 852 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят дві) грн. 83 коп. та судові витрати у розмірі 365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: