АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7130/15 Головуючий 1 інст. - Онупко М.Ю.
Справа № 641/744/14-ц
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Шевченко Н.Ф., Кокоші В.В,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами представника відповідачки ОСОБА_1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Х Легіон» в особі керуючого партнера/ директора Індутного Станіслава Миколайовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 18 серпня 2015 року

по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про припинення договору поруки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вказувало, що 27 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 укладено кредитний договір за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 40 000 доларів США строком до 26 грудня 2023 р.. На забезпечення виконання кредитного зобов'язання укладено договір поруки між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_4. Разом з тим, укладено також договір поруки між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 27 грудня 2007 року було укладено договір іпотеки, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1. Належним чином зобов'язання за кредитним договором відповідачі не виконують.

Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило суд стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 689 614,46 грн., а також пропорційно судовий збір.

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим.

В обгрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 вказував, що він є одним із поручителем за кредитним договором від 27 грудня 2007 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач за первісним позовом, та ОСОБА_3. Вважає, що договір поруки від 26 квітня 2010 року підлягає припиненню, оскільки в самому договорі строк поруки не встановлений, а у передбачений законом шестимісячний строк ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач за первісним позовом, не пред'явив до нього вимоги; вони пред'явлені після спливу встановленого строку. Крім того, порука є припиненою також з підстав зміни умов договору без згоди поручителя, а саме підвищена процентна ставка кредитного договору, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності його, як поручителя.

Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 просив суд визнати припиненим договір поруки від 26 квітня 2010 року, укладений між ним та ПАТ «ОТП Банк», а у задоволенні первісного позову в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 518 237,10 грн. відмовити.

Також у березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про припинення договору поруки.

В обгрунтування свого зустрічного позову ОСОБА_1 вказує також на припинення договору поруки з підстав зміни умов договору без згоди її, як поручителя, а саме була підвищена процентна ставка кредитного договору, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності.

Тому, ОСОБА_1 просила суд припинити договір поруки від 27 грудня 2007 року, укладений між нею та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та відмовити в позові ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27 грудня 2007 року в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 18 серпня 2015 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь товариства заборгованість за кредитним договором від 27 грудня 2007 року у розмірі 1 977 597,72 грн., а також судовий збір у розмірі 1 534,68 грн. В іншій частині позовні вимоги залишені без задоволення. Зустрічну заяву ОСОБА_4 задоволено. Визнано припиненим договір поруки від 26 квітня 2010 року, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «ОТП Банк». Позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Х Легіон» в особі керуючого партнера/ директора Індутного С.М. ставить питання про часткове скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні її зустрічного позову, ухваливши нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим в повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що договір поруки є припиненим через збільшення процентної ставки за кредитним договором без згоди ОСОБА_1, як поручителя, що встановлено в оскаржуваному рішенні. Проте, судом не враховано тотожність вимоги щодо визнання поруки такою, що припинена та припинення договору поруки. Крім того, поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою, оскільки відсутня їх спільна порука через укладення різних окремих договорів поруки.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання припиненим договору поруки та стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 суму заборгованості за кредитним договором. В частині задоволення позову про стягнення боргу з ОСОБА_3 та відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що договори поруки не є припиненими, оскільки строк дії кредитного договору встановлений сторонами до 26 грудня 2023 року, а ч.4 ст. 559 ЦК України не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційні скарги підлягаючими задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з доведеності заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором та наявності підстав для припинення договору поруки стосовно ОСОБА_4, а стосовно ОСОБА_1, останньою пред'явлені вимоги в порушення ст.. 16 ЦПК України, тобто обраний не належний спосіб захисту.

Проте повністю з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 27.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_3. отримав кредит у розмірі 40 000 доларів США зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі (т. 1 а.с.4, 5-8).

27 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором від 27.12.2007 року було укладено договір поруки між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 149-150). А також, 26 квітня 2010 року укладено договір поруки між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 18-19).

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за спірним кредитним договором від 27 грудня 2007 року, тому до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідачів за кредитним договором (а.с.26-32,33 т.1).

Матеріали справи свідчать, що станом на 13 лютого 2015 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором складає 4 689 614,46 грн., з яких:

-38 610,09 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 969 078,50 грн. - заборгованість за кредитом;

-1 571,40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 39 440,72 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

-146 662,44 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 3 681 095,24 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

У разі порушення забов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що просрочив, якщо він не приступив до виконання забов'язання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України.

Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові від 30.03.2012 №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (п.22) роз'яснив, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не убачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Матеріали справи свідчать, що додатковими угодами № 1 від 06.03.2009 року, від 26.03.2009 року, № 2 від 23.04.2010 року та № 3 від 24 квітня 2010 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 до кредитного договору від 27.12.2007 року змінювався розмір процентної ставки та порядок її нарахування.

Так, відповідно до додаткового договору №1 від 06 березня 2009 до кредитного договору внесено зміни та доповнення, а саме на період з 06 березня 2009 року по 30 листопада 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в наступному розмірі: фіксований відсоток (1% річних) + FIDR. На період з 01 грудня 2009 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в наступному розмірі: фіксований відсоток (3,99%)+ FIDR (t. 1 а.с. 9-10).

Згідно до додаткового договору №1 від 26 березня 2009 до кредитного договору від 27 грудня 2007 року внесено зміни та доповнення, наступного змісту: на період з 26 березня 2009 року по 25 жовтня 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в наступному розмірі: фіксована процентна ставка в розмірі 7% річних. На період з 26 жовтня 2009 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в наступному розмірі: фіксований відсоток (4,97%)+FIDR (т. 1 а.с. 11-12).

Додатковим договором №2 від 23 квітня 2010 року до кредитного договору від 27 грудня 2007 року внесено зміни та доповнення, а саме у випадку порушення позичальником будь-яких своїх зобов'язань встановлених п.п.1 додаткового договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за кредитним договором (плаваюча чи фіксована процентна ставка) підвищується на 4% річних, в порядку передбаченому додатковим договором. Пунктом 4 додаткової угоди встановлено, що підвищення процентної ставки, в порядку передбаченому п.п. 2,3 додаткового договору та подальшого належного виконання позичальником своїх зобов'язань встановлених п.п.1 додаткового договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за кредитним договором (плаваюча чи фіксована процентна ставка), зменшується на 4% річних та в порядку передбаченому додатковим договором (т. 1 а.с. 13-10).

У відповідності до додаткового договору №3 від 26 квітня 2010 до кредитного договору внесено зміни та доповнення: на період з 26 квітня 2010 року до 25 липня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в наступному розмірі: фіксована процентна ставка в розмірі 8,8%. На період з 26 липня 2010 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в наступному розмірі: фіксований відсоток (5,08%)+ FIDR (т. 1 а.с. 14-15).

Додатковим договором №1 від 26 березня 2009 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 до договору поруки від 27 грудня 2007 року внесено зміни та доповнення до договору поруки, а саме: п.п. (б) п. 2.1 договору поруки викладено в наступній редакції: (б) сплата процентів за користування кредитом. Боржник зобов'язаний сплатити проценти за користування отриманими кредитним коштами, наданими згідно з кредитним договором, в розмірі, в терміни і в порядку, що передбачені в кредитному договорі. Доповнено п. 2.2 договору поруки п. 2.2.1 наступного змісту: в разі зміни розміру боргових зобов'язань після укладення договору, такі боргові зобов'язання забезпечуються в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору (т. 1 а.с. 151).

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення обсягу основного зобов'язання навіть за згодою кредитора та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 листопада 2012 року по справі № 6-134 цс 12, зазначено, що у разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч.1 ст.559 ЦК України, на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ч.1 ст.559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. Внесення без згоди поручителя змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності як боржника, так і поручителя, є підставою для визнання поруки такою, що припинена.

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного суду України.

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнати припиненим договір поруки від 27 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги представника відповідачки ОСОБА_1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Х Легіон» в особі керуючого партнера/ директора Індутного Станіслава Миколайовича - підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» спростовуються вимогами чинного законодавства, оскільки 10 січня 2009 року ПАТ «ОТП Банк» направлялася досудова вимога на адресу ОСОБА_3 із вимогою дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором , в якій Банк вимагав дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги. Таким чином, Банк використав право достроково стягнути з позичальника та поручителів заборгованість за кредитним договором, надіславши боржнику вищевказану вимогу та відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, мав пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати пред'явлення вимоги.

Таким чином, договори поруки у спірних правовідносинах є припиненими.

Згідно ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч.1п.2ст.307,ст.ст. 309, 313, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги представника відповідачки ОСОБА_1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Х Легіон» в особі керуючого партнера/ директора Індутного Станіслава Миколайовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 18 серпня 2015 року - змінити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про припинення договору поруки - задовольнити частково.

Визнати припиненим договір поруки від 27 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: