АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 686/8668/14-ц
Провадження № 22-ц/792/137/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Варвус Ю.Д., Заїки В.М.

при секретарі Кошельнику В.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25 листопада 2014 року цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ПАТ «Акцент-Банк» зазначало, що відповідно до умов кредитного договору від 22 липня 2008 року ОСОБА_6 отримав кредит в сумі 3000 грн. Оскільки умови кредитного договору відповідачем не виконуються, виникла заборгованість в сумі 23368 грн. 92 коп., яку позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_6

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 листопада 2014 року позов задоволений.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Акцен-Банк» заборгованість за кредитом в сумі 3000 грн., по процентам в сумі 11534 грн. 92 коп., по комісії в сумі 7245 грн., штраф (фіксована частка) в сумі 500 грн., штраф (процентна ставка) в сумі 1089 грн., а всього: 23368 грн. 92 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25 листопада 2014 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що позивач не знає з чого складається договір, на підставі якого він бажає стягнути заборгованість, що ставить під сумнів укладення такого договору. Крім того, до позовної заяви позивачем не додані тарифи банку та пам'ятку клієнта, які згідно умов та правил надання банківських послуг доданих позивачем до позовної заяви, є невід'ємною частиною договору. Отже, договір є неукладеним.

З позовної заяви також не зрозуміло, яким чином ОСОБА_6 отримував кошти від ПАТ «Акцент-Банк» та в якій сумі, чи здійснював останній зняття коштів та погашення кредитної заборгованості.

Як вказується в позовній заяві, ОСОБА_6 взяв кредит в розмірі 3000 грн. 22.07.2008 р., а позивач звернувся з позовом до суду 06.05.2014 р., тобто більше ніж через 5,5 років, що є підставою для відмови в позові у повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_6 підтримав з викладених у ній мотивів.

Представник ПАТ «Акцент-Банк» апеляційну скаргу не визнала, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 липня 2008 року між ЗАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, згідно якого останньому надано кредит в сумі 3000 грн. зі сплатою 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 4.03.2014 р. заборгованість за кредитом становила 3000 грн., по процентам - 11534 грн. 92 коп., по комісії - 7245 грн., штраф (фіксована частка) - 500 грн., штраф (процентна ставка) - 1089 грн., а всього: 23368 грн. 92 коп.

Враховуючи наведене, суд на підставі ч.1 ст. 1054, ч. ч.1, 2 ст. 1056-1 ЦК України прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального права.

Апеляційним судом встановлено, що 22 липня 2008 року між ЗАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання банківських послуг «Швидка готівка», за яким позичальник просив банк відкрити йому рахунок та надати банківську послугу у вигляді кредитного ліміту в сумі 3000 грн. з базовою процентною ставкою за кредитом 2% на місяць (річна 24 %) на залишок заборгованості, та щомісячною комісією 3,5% на загальну суму кредиту.

Позичальник ОСОБА_6 погодився, що його заява про видачу кредиту готівкою разом з Пам'яткою клієнта і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до підписаної ОСОБА_6 довідки про стандартні умови кредитування А-Банком повернення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів (базис днів для розрахування - 360).

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Довідкою про стандартні умови кредитування А-Банком договір про надання банківських послуг укладений строком на 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгуєтья на такий же строк.

Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 4.03.2014 р. заборгованість за кредитом становила 3000 грн., по процентам - 11534 грн. 92 коп., по комісії - 7245 грн., штраф (фіксована частка) - 500 грн., штраф (процентна ставка) - 1089 грн., а всього: 23368 грн. 92 коп.

Жодних платежів з погашення кредиту ОСОБА_6 не проводив.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України).

До окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи ( ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Оскільки умовами договору між ОСОБА_6 та ПАТ «Акцент-Банк» встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Апеляційним судом встановлено, що 22 липня 2008 року ОСОБА_6 отримав кредит в сумі 3000 грн. Жодного погашення по кредиту боржник не здійснював.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 29.08.2008 року ОСОБА_6 допустив заборгованість: по тілу кредиту в сумі 162 грн., по відсоткам на поточну заборгованість в сумі 5 грн. 67 коп., по відсоткам на прострочену заборгованість в сумі 2 грн. 43 коп., по комісії 210 грн.

ПАТ «Акцент-Банк» звернувся в суд з позовом 06 травня 2014 року (29.03.2014 року позовна заява здана на пошту).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_6 подав заяву про застосування позовної давності.

Оскільки позивач пропустив позовну давність, це є підставою для відмови в позові ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по кредиту.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, порушення норм матеріального права.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу апеляційної скарги ОСОБА_6 сплатив 121 грн. 80 коп., які необхідно стягнути на його користь ПАТ «Акцент-Банк» .

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25 листопада 2014 року скасувати, а в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_6 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Карплюк О.І.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 27