У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2015 Справа №607/12805/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Ромазана В.В.,

з участю секретаря Буцик О.П.,

представника заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

представників заінтересованих осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву ОСОБА_5, заінтересовані особи Другий відділ ДВС Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, рішенням Тернопільського міського суду Тернопільської області від 17 січня 2002 року вирішено спір за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розподіл земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні заїздом, встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 26 березня 2002 року рішення Тернопільського міського суду Тернопільської області від 17 січня 2002 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позови ОСОБА_5 і ОСОБА_2 частково задоволено. Вирішено зобов»язати ОСОБА_5 знести частину самовільно спорудженого гаражу, розташованого на земельній ділянці спільного користування, і демонтувати частину металевої огорожі, зведеної ОСОБА_5 на межі земельної ділянки ОСОБА_2 і землею загального користування.

Ухвалою Верховного Суду України від 07 жовтня 2003 року відмовлено у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 березня 2002 року.

15 жовтня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист про зобов»язання ОСОБА_5 знести частину самовільно спорудженого гаража на земельній ділянці спільного користування, довжиною 3,22 м. і демонтувати частину металевої огорожі зведеної ОСОБА_5 на межі земельної ділянки ОСОБА_2 і землі загального користування.

Представник скаржника ОСОБА_5 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання зазначеного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що існують об»єктивні причини, які унеможливлюють виконання зазначеного виконавчого листа. Зокрема, вказав, що згідно договору дарування від 08 травня 2009 року, ОСОБА_5 подарував ОСОБА_7 1/2 частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, Енергетична,27 у місті Тернополі. 10 червня 2009 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано. Рішенням Тернопільської міської ради від 29 листопада 2013 року земельну ділянку по вул..Енергетична,27 в м.Тернополі площею 0,03 га. надано в користування ОСОБА_7 та 27 січня 2014 року із нею укладено договір оренди земельної ділянки по вул..Енергетична,17 в місті Тернополі, яку надано для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вважає, що виконання судового рішення призведе до того, що на земельній ділянці, яка перебуває в користуванні ОСОБА_7 буде здійснюватись демонтаж належного ОСОБА_7 на праві власності сараю під літерою «Б» у розмірах 9,26х3,86, що порушуватиме права ОСОБА_7, яка не є стороною виконавчого провадження.

Представник Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_3, ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважають, що подана заява не підлягає до задоволення. Зазначили, що на даний час спірний виконавчий лист не виконано, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Згідно із ч.1, п.1 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що суд своєю ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі, якщо його було видано помилково або якщо обов»язок боржника відсутній повністю чи частково у зв»язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, не підлягає до задоволення, оскільки судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що в виконавчий лист №2-9/2002 не відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а також враховує ту обставину, що на даний час обов»язок боржника по ньому не виконаний. При цьому суд вважає, що твердження заявника, про те, що обов»язок ОСОБА_5 щодо примусового виконання спірного виконавчого листа відсутній через набуття права власності на самочинно збудований гараж ОСОБА_7 не може бути підставою для визнання виконавчого листа №2-9/2002 таким, що не підлягає виконанню, оскільки таке набуття права власності на майно, яке зобов»язано знести за рішенням суду відбулось після набрання судовим рішенням законної сили, відтак не може бути підставою для невиконання судового рішення, яким зобов»язано знести таке майно. Крім цього, частиною 1 ст.378 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї сторони із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

На підставі наведеного, керуючись ст.369 ЦПК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_5 ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №2-9/2002 таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п»яти днів з моменту її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_8