У Х В А Л А

23 жовтня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши заяву Позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації про визнання недійсним свідоцтва про право власності не землю, визнання права власності на земельну ділянку;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачів з вимогами про визнання за нею права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,035 га в порядку набувальної давності. Урім того Позивач заявила вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,0612 га, виданого на ім'я ОСОБА_2, мотивуючи тим, що до складу виділеної ОСОБА_2 земельної ділянки увійшла та ділянка, претензії на яку заявляє сама Позивач.

Одночасно з поданням позову Позивач заявила клопотання про його забезпечення шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,0612 га, мотивуючи свою заяву тим, що вона виставлена Відповідачем ОСОБА_2 на продаж, і її відчуження в подальшому може ускладнити виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її подання. У разі обґрунтованої вимоги заявника заява про забезпечення позову, подана до подання позовної заяви, розглядається лише за його участю без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши надане суду клопотання про забезпечення позову суд вважає можливим його задовольнити, оскільки спір між сторонами має майновий характер і стосується саме тієї земельної ділянки, щодо якої Позивач просить накласти арешт та заборону вчинення дій.

За таких обставин забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на вказаний об'єкт нерухомості є цілком доцільним. При цьому суд враховує, що вид забезпечення позову не обмежує Відповідача у праві користування належним йому майном, а спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими Позивачем вимогами.

В той же час такий вид забезпечення позову як заборона ОСОБА_2 та будь-яким іншим фізичним та/або юридичним особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки є неконкретним, стосується невиправдано необмежного кола суб'єктів, а тому його вжиття не уявляється суду співмірним із заявленими вимогами.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0612 га, кадастровий номер НОМЕР_3, за адресою: АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, податковий номер НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; податковий номер: НОМЕР_2).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред'явлення ухвали до виконання - 1 рік.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів після її проголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: