У Х В А Л А

7 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 13 січня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Київгаз» про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення з роботи та запису в трудовій книжці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Скасовано наказ від 18 липня 2014 року № 434-П про звільнення ОСОБА_4

Визнано запис в трудовій книжці ОСОБА_4 щодо його звільнення згідно з наказом від 18 липня 2014 року № 434-П недійсним.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді майстра служби аварійних робіт №1 Філії аварійно-відновлювальних робіт публічного акціонерного товариства «Київгаз» (далі - ПАТ «Київгаз») з дня звільнення.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Київгаз» (далі - ПАТ «Київгаз») на користь ОСОБА_4 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 23 506 грн 28 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 4 950 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 13 січня 2015 року скасовано рішення районного суду та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Київгаз» в частині вимог про визнання недійсним і скасування наказу про звільнення, визнання запису у трудовій книжці недійсним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 травня 2015 року рішення суду першої інстанції, у незмінній після апеляційного перегляду частині, та рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Київської області від 13 січня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 травня 2015 року та залишення в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини третьої статті 40 КЗпП України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини третьої статті 40 КЗпП України. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень Присяжний Ю.А. посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 жовтня 2012 року, 16 жовтня 2013 року, 12 лютого 2014 року, 22 квітня 2015 року, постанову судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що пологи у дружини ОСОБА_4 закінчились о 7 год 35 хвилин 15 липня 2014 року, а його робочий день розпочинався о 8-й годині, тому він мав можливість з'явитись на роботу і приступити до виконання своїх трудових обов'язків.

Крім того, згідно з довідкою КЗ «Києво-Святошинський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 29.09.2014 року Присяжний Ю.А. знаходився на амбулаторному лікуванні в Хотівській амбулаторії з 18 по 24 липня 2014 року. Проте листок непрацездатності про перебування позивача на амбулаторному лікуванні з 18 по 24 липня 2014 року видано 29 вересня 2014 року.

До того ж представник відповідача не підтвердив надання позивачем медичної довідки про тимчасову непрацездатність ОСОБА_4 відповідачу. Посилання позивача на повідомлення та направлення на адресу відповідача медичних документів, які підтверджують тимчасову непрацездатність станом на 18 липня 2014 року не були доведеними. У своїх поясненнях, наданих 18 липня 2014 року о 12 год 36 хв, позивач не повідомляв відповідача про свою хворобу і тимчасову непрацездатність. Таким чином на день видання наказу про звільнення 18 липня 2014 року відповідач не був належним чином повідомлений про стан тимчасової непрацездатності ОСОБА_4

Позивачем також не пред'явлено до оплати відповідачу листки тимчасової непрацездатності від 9, 11, 14 серпня та 29 вересня 2014 року.

В ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 жовтня 2012 року, 12 лютого 2014 року та 22 квітня 2015 року, що надані заявником як приклади, тимчасова непрацездатність осіб засвідчувалася відповідними листками непрацездатності.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що спочатку позивач перебував на стаціонарному лікуванні, потім знаходився на прийомі у лікаря-кардіолога, проходив лікарсько-консультативну комісію, за результатами якої йому була протипоказана важка фізична праця, робота на висоті та в нічний час.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постанові судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що тимчасова непрацездатність осіб засвідчується листком непрацездатності. Крім того, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в день звільнення.

Таким чином, порівняння змісту постанови судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 травня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Київгаз» про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення з роботи та запису в трудовій книжці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 13 січня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук Ю.Л. Сенін