печерський районний суд міста києва
Справа № 646/2054/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

05 листопада 2015 року2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого : судді Матійчук Г.О.,

при секретарі: Мудрак О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив стягнути на його користь 9 374 грн. 70 коп., з яких невиплачене страхове відшкодування у розмірі 6 716 грн., пеню у розмірі 1 212 грн. 93 коп., інфляційні витрати - 1 296 грн. 17 коп. та 3% річних - 149 грн. 60 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 листопада 2013 року у м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Мерседес та Рено. Згідно постанови суду від 22 листопада 2013 року винним у вчиненні ДТП було визнано ОСОБА_2 На час настання страхового випадку вина ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто». Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивача, який було оглянуто аварійним комісаром. Позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та виконав свої обов'язки.

В судове засідання позивач не з'явився та подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 06 листопада 2013 року о 15 год. 00 хв., керуючи автомобілем Мерседес державний номер НОМЕР_1 по пр. 50 річчя СРСР в м. Харкові, перед зміною напрямку руху не впевнився в безпеці, що призвело до зіткнення з автомобілем Рено державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, чим заподіяв матеріальну шкоду, після чого залишив місце події.

Постановою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 22 листопада 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант Авто».

ОСОБА_1 звертався до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку, однак останній вимогу позивача не виконав.

Згідно рахунку-фактури №ТР0000308 від 04 лютого 2014 року вартість ремонтних робіт автомобіля, який було пошкоджено в результаті ДТП становить 6 716 грн.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачаться, що в результаті дорожньо-транспорної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача. Оскільки відповідальність особи, винної у вчиненні ДТП, застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто», останнє зобов'язане відшкодувати позивачу завдані збитки.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином, вимога ОСОБА_1 в частині стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» пені у розмірі 1 212 грн. 93 коп. також є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

За таких обставин, суд, враховуючи розмір страхового відшкодування, вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційні витрати у розмірі 1 296 грн. 17 коп. та 3% річних у розмірі 149 грн. 60 коп.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 надав належні докази, якими обґрунтовує свої вимоги. Натомість, відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в судові засідання не з'являвся та доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві, суду не надав.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення на користь позивача 9 374 грн. 70 коп., з яких невиплачене страхове відшкодування у розмірі 6 716 грн., пеню у розмірі 1 212 грн. 93 коп., інфляційні витрати - 1 296 грн. 17 коп. та 3% річних - 149 грн. 60 коп. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1187 ЦК Укра їни, ст. ст. 3, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 9 374 (дев'ять тисяч триста сімдесят чотири) грн. 70 коп., з яких невиплачене страхове відшкодування у розмірі 6 716 (шість тисяч сімсот шістнадцять) грн., пеню у розмірі 1 212 (одна тисяча двісті дванадцять) грн. 93 коп., інфляційні витрати - 1 296 (одна тисяча двісті дев'яносто шість) грн. 17 коп. та 3% річних - 149 (сто сорок дев'ять) грн. 60 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до Печерського районного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Г.О. Матійчук