Справа № 580/2189/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого Бакланова Р. В. при секретаріФранскевич Н. В., за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до розписки ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_1 кошти в розмірі 3500 доларів США, що на день подання позову становить 54520 гривень. День повернення боргу 6 жовтня 2014 року. Однак, до цього часу грошові кошти не повернуті, відповідач уникає зустрічей та не відповідає на телефонні дзвінки, що послужило причиною звернення до суду. Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 борг у сумі 3500 доларів США або в національній валюті на день платежу, відповідно до офіційного курсу НБУ, а також стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 1500 гривень та судовий збір сплачений при зверненні до суду в розмірі 545,21 грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та пояснили, що, з вини відповідача, сталася ДТП, внаслідок якої, був пошкоджений транспортний засіб - позивача - Volkswagen Jetta державний номер ВМ 3514АЕ, який відповідач пообіцяв придбати за 3500 доларів США про що написав розписку.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали в повному обсязі та суду пояснили, що між позивачем та відповідачем мала місце ДТП, і ОСОБА_3 пообіцяв відремонтувати автомобіль, написав розписку про позику грошей, однак грошей він не брав. Розписка служила гарантією того, що він відремонтує автомобіль, а позивач пообіцяв повернути йому розписку.

В судовому засіданні були встановлені факти та відповідні їм правовідносини:

30 серпня 2014 року була складена розписка (а.с. 5) в якій зазначено, що ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3500 доларів США і зобов'язується повернути вказану суму в недільний термін. Факт написання розписки сторонами не оспорюється, тому в порядку ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Крім того, сторонами не оспорюються факти того, що ОСОБА_1 не передавав кошти ОСОБА_3 під час складення розписки, а також не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка сталася з вини останнього, ОСОБА_1 передав автомобіль ОСОБА_3

Крім того, у судовому засіданні було встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen Jetta 1986 року випуску державний № НОМЕР_1, яка належить на праві власності ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28 березня 2008 року виданого Глухівським РЕР УДАЇ УМВС в Сумській області (а.с.33), а також відомостями наданими на запит суду Центром надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Лебедина та Лебединського району УДАЇ УМВС України в Сумській області (а.с42).

ОСОБА_1 відповідно до довіреності посвідченої 2 липня 2014 року державним нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 (а.с.34) ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_1 продати за ціну та на умовах на розсуд уповноваженого, належний їй автомобіль Volkswagen Jetta 1986 року випуску державний № НОМЕР_1.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ствердили той факт, що вони приймали участь у відновленні пошкодженого автомобіля Volkswagen Jetta.

За таких обставин, суд вважає доведеними факти того, що 30 вересня 2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю сторін, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 автомобіль Volkswagen Jetta 1986 року випуску державний № НОМЕР_1 та відновлював його за власний рахунок, ОСОБА_3 склав та передав ОСОБА_1 розписку про те, що він позичив грошові кошти в сумі 3500 доларів США, кошти ОСОБА_1 ОСОБА_3 не передавав.

За змістом ст. ст. 626, 627 та 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України № 6-63 цс13 від 18 вересня 2013 року, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Тобто вбачається, що між сторонами фактично не був укладений договір позики, оскільки не були дотримані всі обов'язкові вимоги, а саме позивачем не було передано відповідачу грошові кошти.

Тобто, між сторонами склалися цивільно-правові відносини передбачені главою 82 ЦК України - відшкодування шкоди. Ст. 1166 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд доходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог у зв'язку з необґрунтованістю.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 213 - 215 ЦПК України; ст.ст. 1046, 1047 ЦК України,

ВИРIШИВ:

В задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд шляхом подачі в 10 -денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя Бакланов Р. В.