Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2015 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Сальникової Н.М.,

секретаря Олійник А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в :

позивачзвернувся до Голосіївського районного суду м.Києваз позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.01.2012 року відповідач позичив у позивача грошові кошти у сумі 7000 грн, що підтверджується письмовою розпискою зі строком повернення до 01.02.2012 року за місцем проживання позивача. Добровільно відповідач відмовляється повертати грошові кошти, а тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість у сумі 7000 грн 00к, 3%річних у сумі 745грн 64к., індекс інфляції у сумі 5335грн 05к.та судові витрати.

Позивач,будучи належним чином повідомленим про час та день розглядусправи, не прибув в судове засідання, попередньонадавшизаяву про розглядсправи за йоговідсутності.

Відповідачвсудовезасідання не з'явилася, протебуланалежним чином повідомленою про день, час та місцерозглядусправи, жоднихклопотаньпровідкладеннярозглядусправизавчасно не надходило до суду.

Слід зазначити, що виходячи із системного аналізу ст.27, 76, 77 ЦПК України на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьомупіддобросовісністюнеобхіднорозумітитакуреалізацію прав і виконанняобов'язків, щопередбачаютькористування правами за призначенням, здійсненняобов'язківв межах, визначених законом, недопустимістьпосягання на права іншихучасниківцивільногопроцесу, заборона зловживатинаданими правами. Надсиланнясудовихповістокпоштоюздійснюєтьсявідповідно до Правил наданняпослугпоштовогозв'язку, затвердженихпостановоюКабінетуМіністрівУкраїнивід 05.03.2009 р. N 270. І крімвипадків, встановлених у ст.78 ЦПК України у суду відсутнійобов'язокрозшукуванняборжника.

Враховуючи те, щосторони до судового засідання не з'явилися, суд, керуючись ч.2 ст.197 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогоюзвукозаписувальноготехнічногозасобу.

Дослідив матеріали справи, повно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінив усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволеннюз наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимогабозаперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом. Положеннями ч.2 ст.59 ЦПК Українивизначено, щообставинисправи, які за законом мають бути підтвердженіпевнимизасобамидоказування, не можутьпідтверджуватисьіншимизасобамидоказування.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердженняукладення договору позики та його умов може бути представлена розпискапозичальникаабоінший документ, якийпосвідчуєпереданняйомупозикодавцемвизначеноїгрошовоїсумиабовизначеноїкількості речей.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 20.01.2012року ОСОБА_2надала розписку про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 7000 гривень зі строком повернення до 01.02.2012 року/а.с. 4/.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, як і не було їх здобуто судом під час розгляду справи.

Ст.1051 ЦК України передбачає можливість оспорення договору позики за безгрошовістю. Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Безгрошовість договору може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцемабопідвпливомтяжкоїобставини.

Позичальником, в порушеннявимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, не доведено того, що договір позики був укладений ним підвпливом обману, насильства з боку позивача, чиіншоїтяжкоїобставини. Окрім того, суд бере до уваги й той факт, щовідповідач до моменту пред'явлення до нього позову про повернення боргу, не оскаржував договір позики з підставнеотримання ним грошовихкоштів.

Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, згідно з ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Таким чином, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог, дослідив всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 526, 625 та 1047, 1049, 1051 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 30, 60, 88, 212, 213,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики, оформленого у вигляді розписки від 20.01.2012 рокуу сумі 7000 грн 00к, 3% річних у сумі 745грн 64к., індекс інфляції у сумі 5335 грн 05к.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243грн 60к.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не булиприсутні у судовому засіданніпід час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційнускаргупротягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : Н.М. Сальникова