У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів, за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2014 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, просив стягнути з відповідача на свою користь 5 000 грн, які були сплачені за договором від 4 жовтня 2012 року № 3/10 в якості передоплати, та неустойку за затримку повернення грошей - 17 300 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 4 жовтня 2012 року між ОСОБА_5, яка діяла від його імені без належних повноважень, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір, за умовами якого останній зобов'язувався виготовити та передати йому у власність двері, а позивач - прийняти й оплатити їх вартість. Загальна вартість замовлення становить 6 250 грн.

В укладеному договорі вартість замовлених дверей була вищою у порівнянні із вартістю, про яку попередньо була домовленість - 4 200 грн. Він звернувся до відповідача з заявою про розірвання зазначеного договору та повернення коштів, але заява залишилась без задоволення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року, позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5 000 грн, які були сплачені як передоплата за договором від 4 жовтня 2012 року № 3/10, та неустойку за затримку повернення грошей - 17 300 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення в справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що замовник відмовився від послуг відповідача протягом 14 днів, проте останній не повернув йому сплачені за договором кошти. Умови договору про те, що внесені як передоплата кошти за укладеним договором не повертаються суперечать ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» та є нікчемними відповідно до ч. 4 ст. 698 ЦК України.

Судами встановлено, що 4 жовтня 2012 року між ОСОБА_3, від імені якого діяла ОСОБА_5, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за адресою замовника було укладено договір № 03/10, за умовами якого останній зобов'язувався виготовити та передати у власність ОСОБА_3 двері, а позивач - прийняти й оплатити їх вартість. Загальна вартість замовлення становила 6 250 грн. (а.с. 7)

Відповідно до п. 2.1 указаного договору замовник зобов'язаний у момент підписання договору внести повну оплату.

При укладенні договору фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 було передано передоплату в розмірі 5 000 грн.

5 жовтня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 із заявою про розірвання договору та повернення йому сплачених коштів (а.с. 8).

Судами також установлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 відмовив ОСОБА_5 у поверненні коштів на підставі п. 3.5 укладеного договору, відповідно до якого кошти, внесені як передоплата на виробництво дверей, поверненню не підлягають (а.с. 9).

Згідно із ст. 647 ЦК України договір є укладеним у місці проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка зробила пропозицію укласти договір, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним.

До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями, - договір, укладений із споживачем особисто в місці, іншому ніж торговельні або офісні приміщення продавця

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно із ч. ч. 3-4, 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж.

У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей.

Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

Задовольняючи позов, суди із урахуванням установлених обставин справи та належної оцінки змісту укладеного договору дійшли обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 підлягають поверненню сплачені як передоплата за договором кошти та неустойка за затримку повернення коштів.

Згідно із ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доводи касаційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про те, що він не підписував договір від 4 жовтня 2012 року № 03/10 та не отримував 5 000 грн є необґрунтованими, він не спростував належними і допустимими доказами такі заперечення у судах першої та апеляційної інстанції.

Як установлено апеляційним судом та вбачається з договору від 4 жовтня 2012 року № 03/10, такий договір було укладено саме між сторонами та відповідач отримав 5 000 грн передоплати за договором. В апеляційному суді представник ОСОБА_4 пояснив, що зазначені кошти за договором отримав ОСОБА_4

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді судами першої та апеляційної інстанції допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник