Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Запоріжжя 5 жовтня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.

за участю секретаря Чернишової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом.

В позові вказує, що відповідно до укладеного 9 квітня 2010 року кредитного договору між АТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та відповідачем,останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Далі зазначає, що у звязку з невиконанням умов вищезазначеного кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість в загальному розмірі 23 537,46 гривень.

На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача наполіг на позові за вищевказаними підставами, а відповідач на позов заперечив, оспорюючи суму заборгованості, вказуючи на завеликий її розмір, оскільки такі великі кошти відповідач не використовувала.

Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, вислухавши сторони, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.ст. 207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, де відображена воля сторін.

Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або інших умов та вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст. 525, 526 ЦК України).

Встановлено, що 08.04.2010 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" надав відповідачці кредитний ліміт у сумі 3 000 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості.

Відповідач, підписуючи 08.04.2010 року заяву, надав свою згоду на те, що вказана заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Памяткою клієнта складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Своїм підписом відповідач засвідчив, що отримав повну інформацію про умови кредитування.

Крім того, про укладення договору свідчать дії сторін. Так, на виконання умов договору банком відповідачу була надана кредитна картка "Універсальна", відкрито рахунок, а також надано кредитний ліміт у сумі 3 000 грн., якими відповідач активно користувався.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язувався: погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором; у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) оплатити винагороду банку.

На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, передбачені умовами договору платежі вносив несвоєчасно, допускав перевитрати платіжного ліміту.

Із наданого банком розрахунку заборгованість відповідача станом на 31.01.2015 року становить в загальній сумі 23 537,46 гривень, яка складається: 11 916,74 гривень заборгованість за кредитом, 9073,70 гривень заборгованість по процентам, 950,00 гривень заборгованість з комісії за користування кредитом, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1097,02 гривень штраф (процентна складова). Штрафи нараховані відповідно до умов, викладених в заяві позичальника, якими передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору, викладеним в заяві позичальника, Умовах і правилах надання банківських послуг, Тарифах банку, Памятці клієнта, а також банківським випискам про рух коштів на рахунку, відкритому відповідачу на виконання умов договору.

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами вищеназваний розрахунок заборгованості за кредитним договором, а також не надано доказів щодо сплати ним суми заборгованості або існування заборгованості у меншому розмірі.

Виписки банку є належними доказами, оскільки саме в них відображено, коли, в якому відділенні, касі або банкоматі здійснено зняття коштів з рахунку або внесено кошти на погашення кредиту, відсотків, комісії, а також відображено виникнення Овердрафту, прострочення, нарахування відсотків та комісії.

З цієї виписки по вказаному рахунку вбачається, що відповідач дуже активно користувався кредитним лімітом протягом 2010-2014 рр. і вийшов на прострочення.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач довів на підставі вищевказаних письмових доказів той факт, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання за умовами укладеного, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість на вищевказану суму, яка підлягає стягненню з відповідач на користь позивача.

Крім того, банк довів, що відповідачу була надана сума кредитного ліміту у розмірі 13000 грн.

Так, згідно заяви позичальника він просив встановити йому кредитний ліміт у сумі 3 000 грн.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та клієнт надає право банку в будь-який час змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відовідача зазначено, що відповідачу первісно був установлений кредитний ліміт у сумі 3 000 грн., але згодом сума кредитного ліміту збільшувалась до 13000 грн., а остаточно вона була встановлена в розмірі 12200 грн.

Суд також вважає за необхідне в порядку ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 526, 527, 530, 549, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 09.04.2010 року на загальну суму 23 537,46 гривень, та судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В. Зарютін