Ухвала

іменем україни

11 листопада 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Євграфова Є.П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної шкоди, зазначаючи, що він та відповідач є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1. Йому на праві власності належить 11/25 частки будинку, що складається із квартири № 1, а відповідачу - 14/25 частки будинку, що складається із квартири № 2.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2008 року було визначено порядок користування земельною ділянкою та зобов'язано його ліквідувати зливну яму. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 20 травня 2009 року рішення суду першої інстанції змінено, йому в користування виділено земельну ділянку площею 589,9 кв. м, а відповідачу - площею 602,6 кв. м, в позові про ліквідування зливної ями відмовлено.

ОСОБА_2 просив зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні земельною ділянкою, звільнити виділену йому частину земельної ділянки шляхом демонтажу самовільно збудованого гаража та огорожі, вивезення будівельного сміття, виділити йому в натурі земельну ділянку площею 589,9 кв. м та стягнути на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ліквідацією зливної ями, 3 600 грн.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про зміну меж земельних ділянок шляхом виділення ОСОБА_2 50 кв. м з належної їй частини земельної ділянки. Зазначала, що на підставі виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 17 лютого 2009 року, державним виконавцем виконано рішення Кіровського районного суду від 25 вересня 2008 року, встановлена межа між земельним ділянками, на місці якої вона встановила огорожу. Після виконання рішення воно було переглянуте в апеляційному порядку та скасовано. Ураховуючи, що огорожа є встановленою нею на виконання рішення суду, просила змінити межі земельних ділянок, залишивши їй в користування земельну ділянку в межах встановленої огорожі перед житловим будинком та виділити ОСОБА_2 частину земельної ділянки з площі її земельної ділянки, що знаходиться за житловим будинком.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада 2013 року провадження у справі в частині позову ОСОБА_2 про виділення земельної ділянки в натурі закрито в зв'язку з відмовою позивача від цієї частини позовних вимог.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2014 року зустрічний позов про зміну меж земельної ділянки залишено без розгляду за заявою ОСОБА_3

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2015 року зазначене судове рішення в частині відмови в позові про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою скасовано та позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_1 та звільнити виділену йому рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 20 травня 2009 року частину земельної ділянки шляхом демонтажу збудованої огорожі.

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені в справі рішення в частині відмови в позові скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що гараж та огорожа є власністю відповідача та побудовані на належній їй на підставі державного акта земельній ділянці, тому права позивача не є порушеними. У позові про відшкодування матеріальної шкоди суд відмовив за недоведеністю розміру заподіяної шкоди.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та задовольняючи позов частково, зазначав натупне.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 20 травня 2009 року визначено порядок користування земельною ділянкою відповідно до фактичного користування, зокрема ОСОБА_3 виділено в користування земельну ділянку площею 602,6 кв. м, а ОСОБА_2 - 589,9 кв. м, визначено межу поділу земельних ділянок між співвласниками, оскільки при такому порядку користування зливна яма розташовується на виділеній ОСОБА_2 земельній ділянці. Також рішенням апеляційного суду визначена конкретно межа поділу земельної ділянки між співвласниками відповідно до додатку № 1 до висновку № 282/3 судової будівельно-технічної експертизи.

Незважаючи на те, що рішення суду першої інстанції втратило чинність 20 травня 2009 року, відповідач ОСОБА_3 на підставі скасованого рішення від 25 вересня 2008 року отримала 02 липня 2009 року державний акт про право приватної власності на земельну ділянку площею 686,54 кв. м, разом із тим рішенням суду, яке набрало законної сили, їй в користування визначена земельна ділянка площею 602,6 кв. м. Зазначені обставини, а також те, що межі спірної земельної ділянки порушені відповідачем, встановлені рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 липня 2015 року, яким визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 686,54 кв. м, виданий 02 липня 2009 року на ім'я ОСОБА_3 Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції від 09 липня 2015 року залишено без змін.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Факт встановлення огорожі по межі, визначеній на підставі скасованого рішення суду першої інстанції, відповідач визнала, зокрема, в зустрічному позові, запереченнях на апеляційну скаргу. Зазначене також підтверджується планом земельної ділянки в технічному паспорті, виготовленому станом на 04 листопада 2013 року.

За таких обставин апеляційний суд вважав, що позов про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу збудованої відповідачем огорожі на виділеній позивачу рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 20 травня 2009 року земельній ділянці підлягає задоволенню.

Вимоги про знесення гаража, який на думку позивача є самочинним, задоволенню не підлягають, оскільки право власності на цей гараж зареєстровано за відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про право власності та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Це право власності не оспорювалося. Крім того, на час вирішення спору в 2008 році гараж вже був побудований і за рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 20 травня 2009 року земельна ділянка, на якій розташований спірний гараж, виділена в користування відповідачу.

Оскільки рішення апеляційного суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а викладені в касаційній скарзі доводи були предметом перевірки під час судового засідання та висновків суду не спростовують, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П. Євграфова