У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Коробчук А.М.,

з участю позивача, його представника, представників відповідачів та третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 10 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Рівненська міська рада, до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та приватизації земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

23 квітня 2015 року ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Рівненська міська рада, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та приватизації земельної ділянки.

Рішенням Рівненського міського суду від 10 серпня 2015 року позов задоволено. Відмову ОСОБА_1 і ОСОБА_4 в погодженні меж земельної ділянки та підписанні протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки на АДРЕСА_1, що пропонується безоплатно передати ОСОБА_5 у власність, визнано безпідставною. Погоджено межі цієї земельної ділянки між ОСОБА_5, ОСОБА_1 і ОСОБА_4 відповідно до протоколу обстеження та погодження меж земельної ділянки від точки «Г» до точки «Д». Рівненській міській раді надано право вирішити питання про передачу зазначеної земельної ділянки у власність позивачу як власнику квартири НОМЕР_1 на АДРЕСА_1 без підписів відповідачів у протоколі обстеження та погодження меж земельної ділянки.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилалася на те, що рішенням Рівненської міської ради народних депутатів № 402 від 10 жовтня 1990 року позивачу ОСОБА_5 була передана безплатно в користування земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 723 кв. м.

Зараз же позивач, самовільно захопивши частину спільного двору, безпідставно збільшив площу своєї земельної ділянки до 770 кв. м.

При вирішенні спору суд першої інстанції на ці обставини належної уваги не звернув.

Покликаючись на наведене, представник відповідача ОСОБА_1 рішення місцевого суду вважав незаконним та необґрунтованим і просив апеляційний суд про його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 198 Земельного кодексу України при оформленні права власності на земельну ділянку проводиться комплекс робіт (кадастрові зйомки), виконуваних для визначення меж земельних ділянок, які включають, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему № 376 від 18.05.2010 (далі - Інструкція).

Пунктом 2.8. Інструкції передбачено, що після виконання робіт зі встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж.

Судом встановлено, що 17 жовтня 1990 року позивач ОСОБА_5 на підставі укладеного з Виконавчим комітетом Рівненської міської ради народних депутатів договору купівлі-продажу № 27 став власником квартири АДРЕСА_1 (а. с. 4-8).

Рішенням Рівненської міської ради народних депутатів № 402 від 10 жовтня 1990 року за цією квартирою позивача було закріплено земельну ділянку площею 723 кв. м (а. с. 31, 42-44).

Пунктом 7 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

За сусідньою квартирою НОМЕР_2 на АДРЕСА_1, яка належить відповідачам у справі, закріплено 499 кв. м, а 22 кв. м подвір'я сторонам у справі залишено у спільному користуванні (а. с. 32).

З позовної заяви, а також інших матеріалів справи вбачається, що спірною між сторонами є межа їх суміжних земельних ділянок, яка на план-схемах проходить від точки «Г» до точки «Д» (а. с. 9, 9 зв., 96, 97).

Проте судом з'ясовано, що між цими точками лінія межі земельних ділянок сторін не змінювалася, оскільки межа як і раніше проходить під їхнім житловим будинком по лінії спільної внутрішньої стіни, яка розділяє квартири сторін у справі, та частково (довжиною близько 2, 33 м) по дерев'яній огорожі за будинком сторін, які (стіна та зазначена частина дерев'яної огорожі) не пересувалися.

24 лютого 2015 року ПП „Рівнебудземпроектсервіс" склало протокол обстеження, погодження та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що відводиться безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) позивачу ОСОБА_5 в АДРЕСА_1, НОМЕР_1 (а. с. 10).

Цей протокол підписали всі сусіди позивача, земельні ділянки яких межують із його земельною ділянкою, крім відповідачів у справі (а. с. 10 зв.).

При розгляді апеляційної скарги апеляційним судом з'ясовано, що відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_4 відмовилися підписати позивачу ОСОБА_5 протокол встановлення та погодження меж земельної ділянки, посилаючись на те, що рішенням Рівненської міської ради народних депутатів № 402 від 10 жовтня 1990 року йому було передано в користування земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 723 кв. м, а зараз він, самовільно захопивши частину спільного двору, безпідставно збільшив площу своєї земельної ділянки до 770 кв. м.

Проте такі доводи відповідачів не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки, як зазначено вище, межа суміжних земельних ділянок сторін від точки «Г» до точки «Д» не змінювалася, а збільшення площі земельної ділянки позивача відбулося не за рахунок спільного для сторін у справі подвір'я, а за рахунок розширення земельної ділянки позивача в бік інших суміжних землевласників, які підписали протокол погодження (а. с. 9-10, 97).

Зазначений висновок підтверджується планами земельних ділянок сторін у справі, які були виготовлені головним інженером ПП „Рівнебудземпроектсервіс" з участю сторін на вимогу апеляційного суду.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідачів у справі перед судовими дебатами заявила, що її довірителі готові підписати позивачу протокол обстеження, погодження та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що відводиться безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) від 24 лютого 2015 року, складений ПП „Рівнебудземпроектсервіс".

Тому за встановлених обставин суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, законно й обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_5 до відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та приватизації земельної ділянки.

У зв'язку з викладеним колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 10 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: