Справа № 461/3501/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/5964/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Бохонко Е.Р.

З участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 15 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Перший», Публічного акціонерного товариства «Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Солід» від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Домініон-Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Даліз-Фінанс», яке діє в інтересах Закритого недиверсифікованого пайового венчурного інвестиційного фонду «Даліз-Стандарт», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_4, про припинення договору іпотеки та скасування обтяжень іпотекою,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м.Львова від 15 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду, вважає , що таке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, судом порушено вимоги ст.1,3,17,24 ЗУ «Про іпотеку».

Судом не звернуто уваги на вимоги ст.24 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що перехід прав (основного зобов»язання та похідного від нього зобов»язання-іпотеки) повинно відбуватися одночасно із переходом прав, як за основним зобов»язанням так і за іпотечним договором. Це випливає також із вимог ст.ст.1,3,17 ЗУ «Про іпотеку», ст. 514, 598 ЦК України, якими передбачено, що при умові втрати прав за основним зобов»язанням ПАТ «Банк Перший» також позбувається прав і за похідним зобов»язанням-іпотекою, а тому остання є припиненою.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 03.07.2007 року між позивачем ОСОБА_4 та ВАТ «Універсальний банк розвитку та партнерства» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Перший») було укладено Кредитний договір № КF-0319 ( а.с.3-8) із змінами в 2009-2011 роках у кількості дев»яти договорів до Кредитного договору КF-0319.

04.07.2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Універсальний банк розвитку та партнерства» було укладено договір іпотеки ( а.с.9-14) із змінами у 2010 році до договору іпотеки від 04.07.2007 року.

26.04.2013 року ПАТ «Банк Перший» за договором уступки передав право вимоги на користь ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Солід», від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Домініон-Капітал» та ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Даліз-Фінанс», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Закритого недиверсифікованого пайового венчурного інвестиційного фонду «Даліз-Стандарт», за яким останній має право грошової вимоги до нього, що виникло на підставі Кредитного договору КF-0319 від 03.07.2007 року з усіма додатковими угодами та додатками до нього.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов»язків , зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

В забезпечення виконання грошового зобов»язання за вищеназваним Кредитним договором KF від 03.07.2009 року було укладено Договір іпотеки від 04.07.2007 року зареєстрований за №1338 предметом якого є нежитлове приміщення за адресою м.Львів вул. І.Франка, 14 загальною площею 151,8 кв.м. та нежитлове приміщення за адресою м.Львів вул. І.Франка,16 загальною площею 31,7 кв.м.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступленням права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні та в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно посилався на ст.ст.514,598 ЦК України, яка передбачає підстави припинення зобов»язання, а тому посилання апелянта на вищеназвані статті як спосіб захисту свого права є безпідставним.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено підстави припинення іпотеки, якими є: припинення основного зобов»язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмету іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов»язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника.

Згідно ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов»язання і є дійсною до припинення основного зобов»язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином ( стаття 599 ЦК України).

Відповідно до п.1.8 Договору №29/13 від 29.01.2014 року про відступлення права вимоги до Нового кредитора переходять всі права кредитора у відношенні до «Боржника» з моменту повної оплати згідно із п.2.1.1. цього Договору.

Відповідно до п.1.9 Договору №29/13 від 29.01.2014 року у зв»язку із укладенням цього Договору первісним кредитором здійснюється на користь нового кредитора відступлення прав за договорами, що забезпечують виконання зобов»язань за кредитним договором № КF-0319 від 03.07.2007 року ( договір іпотеки за реєстровим номером 1338 від 04.07.2007 року).

Відступлення прав за іпотечним договором здійснюється шляхом укладення окремого нотаріально посвідченого договору відступлення прав за договором іпотеки.

Так як зобов»язання за основним договором не припинилося, відтак договір іпотеки вважається чинним, оскільки дані про виключення приміщень із Державного реєстру іпотек банком права якого передані згідно договору відступлення відсутні, а відтак судом першої інстанції правильно зазначено, що відсутні підстави для його припинення.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до приписів статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в і д х и л и т и .

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Ю.Р. Мікуш

Судді: А.В. Ніткевич

О.Ф. Павлишин