РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/18736/14-ц

Провадження № 2/643/864/15

07.09.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Славгородської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 20.02.2013 року в загальному розмірі 14373,88 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що 20.02.2013 року відповідач отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним і банком Договір. Крім того, умовами укладеного між ними Договору передбачено сплату відповідачем на користь банку комісії, а також неустойки в разі неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань. Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, його заборгованість станом на 31.10.2014 року складає 14373,88 грн., з яких: 7556,35 грн. - заборгованість за кредитом; 4756,87 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 900,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 660,66 грн. - штраф (процентна складова).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту. Не заперечував факт отримання ним кредиту, а також розрахунок заборгованості, наданий позивачем. Заперечував проти позовних вимоги в частині стягнення з нього процентів, комісії та неустойки за кредитом. В обґрунтування заперечень зазначив, що в січні 2013 року він влаштувався на роботу до Харківської міської поліклініки № 8 монтажником сантехнічних систем. Проте в подальшому у зв'язку із виявленням у нього тяжких хвороб, зокрема відкритої форми туберкульозу та гепатиту "С", він проходив коштовне лікування та був вимушений скористатись кредитної картою ПАТ КБ "Приватбанк", щоб його оплатити. З цих же причин він був позбавлений можливості працювати, оскільки вказані хвороби перешкоджали можливості його працевлаштування. В зв'язку з наведеним наявні поважні причини, з яких він був позбавлений можливості сплачувати отриманий кредит.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Позивачем відповідно до заяви позичальника ОСОБА_2 від 20.02.2013 року, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів, які складають Договір про надання банківських послуг, було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач прийняв на себе зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів згідно умов Договору.

Згідно пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (далі - Умови та Правила), при порушенні Клієнтом строків платежів по любому з грошових зобов'язань, передбачених дійсним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5 % від суми заборгованості.

Відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів згідно умов Договору належним чином не виконав, станом на 31.10.2014 року його заборгованість дорівнює 14373,88 грн., з яких: 7556,35 грн. - заборгованість за кредитом; 4756,87 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 660,66 грн. - штраф (процентна складова).

Як вбачається з загальної медичної довідки № 17-01/15 від 12.01.2015 року, виданої КЗОЗ «Обласний центр профілактики і боротьби зі СНІДом» Департаменту Охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 перебуває на диспансерному обліку в КЗОЗ «Обласний центр профілактики і боротьби зі СНІДом» з 13.08.2014 року, з діагнозом: В. 20, 4 клінічна стадія, МРТБ верхніх часток легень (інфільтративний), хронічний вірусний гепатит «С», активна фаза, синдром цитолізу. З 17.12.2013 року по теперішній час отримує протитуберкульозне лікування. З 20.10.2014 року отримує високоактивну антиретровірусну терапію. Переривання лікування протитуберкульозними та антиретровірусними препаратами недопустимо, може становити загрозу життю пацієнта.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 549 ЦК України передбачено обов'язок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржн ик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 27 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

За таких обставин у суду відсутні підстави для зменшення розміру процентів, нарахованих відповідачу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та відсотками в загальному розмірі 12313,22 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Загальний розмір неустойки, нарахованої відповідачу, дорівнює 1160,66 грн. (500,00 грн. плюс 660,66 грн.).

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд вважає за можливе визнати стан здоров'я відповідача обставиною, що обумовлює можливість зменшення розміру нарахованої відповідачу неустойки, та зменшує розмір останньої з 1660,66 грн. до 300,00 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості з комісії за користування кредитом в розмірі 900,00 грн., суд відмовляє у вказаних вимогах з наступних підстав.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, а також пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, вказані грошові кошти в розмірі 900,00 грн. є саме комісією.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що вказана комісія нарахована за прострочку виконання зобов'язань та підставою вимог про стягнення з відповідача вказаної комісії є дані щодо заборгованості по вказаному платежу, які відображені в розрахунку заборгованості, а також положення 2.1.1.5.5. Умов та Правил, якими передбачено сплату відповідачем комісії.

На уточнююче запитання суду, якими саме положеннями укладеного між сторонами Договору, зокрема заяви клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів, Пам'ятки тощо, передбачено конкретні підстави нарахування банком вказаної комісії та її конкретний розмір, представник позивача відповісти не зміг.

В матеріалах справи міститься надана позивачем копія Довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 55 днів пільгового періоду. При цьому представником позивача було пояснено суду, що нарахована відповідачу комісія в розмірі 900,00 грн. не є однією з комісій, передбачених вказаною Довідкою, зокрема не є комісією за зняття готівки, за моніторинг неактивної картки, за отримання виписки по карті, за отримання балансу, за безготівковий платіж тощо. Таким чином, з пояснень представника позивача судом встановлено, що зазначена позивачем заборгованість з комісії в розмірі 900,00 грн. виникла не у зв'язку із вказаними вище платежами, а на інших підставах, які представник позивача зазначити не зміг.

Виконаний позивачем розрахунок заборгованості, в якому зазначено на наявність заборгованості з комісії в загальному розмірі 900,00 грн., суд не може визнати належним доказом, що підтверджує обґрунтованість нарахування банком такого платежу.

Доводи представника позивача відносно того, що вказана комісія нарахована за прострочку виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором, суд не приймає до уваги, оскільки умовами Договору сплата комісії з вказаних підстав не передбачена. Крім того, згідно чинного законодавства України, а також умов Договору, наслідком прострочки є сплата відповідачем неустойки, яка стягується судом згідно даного рішення.

Посилання представника позивача на положення п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил як на підставу нарахування відповідачу комісії в розмірі 900,00 грн., суд також не може визнати обґрунтованими, з огляду на наступне.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та Правил передбачено, що позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по Кредиту, відсотках за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених дійсним Договором.

Таким чином, вказана норма Умов та Правил є відсилочною та встановлює загальний обов'язок щодо сплати комісій на умовах, передбачених Договором.

Між тим з пояснень представника позивача, а також наданих ним документів, в тому числі тих, що складають Договір, судом не встановлено право позивача нараховувати комісію в загальному розмірі 900,00 грн., конкретні підстави її нарахування та розмір. При цьому, як зазначено вище, представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що нарахована ним комісія в розмірі 900,00 грн. не є жодною з комісій, передбачених вказаною вище Довідкою про умови кредитування.

Таким чином, всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не доведено, шляхом надання суду належних та допустимих доказів, наявність у нього підстав для нарахування відповідачу комісії в розмірі 900,00 грн.

За таких обставин суд відмовляє в позові в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією в загальному розмірі 900,00 грн.

Враховуючи наведене, суд частково задовольняє вимоги позивача та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 12613,22 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» грошові кошти в розмірі 12613,22 грн. (дванадцять тисяч шістсот тринадцять гривень 22 копійки).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» понесені останнім судові витрати в загальному розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Крівцов Д.А.