Справа № 171/1456/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 жовтня 2015 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Чумак Т.А.

при секретарі Жандарук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

02.07.2015 року позивач звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що у травні 2012 року відповідач звернувся до нього з проханням надати гроші в борг, на що він погодився та 25.05.2012 року передав відповідачу гроші в сумі 18400 гр. в борг терміном на 2 місяці, про що відповідач склав розписку. Після спливу вказаного строку він звернувся до відповідача з вимогою повернути борг, але останній послався на фінансові проблеми та запевнив, що борг поверне пізніше, але на протязі 3-х років борг не повернув, що стало підставою для його звернення до суду. Просить стягнути з відповідача суму боргу, 3% річних в сумі 1656 гр., інфляційні витрати в сумі 13862,61 гр. та витрати по справі.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить його задовольнити. Також пояснив, що на підтвердження боргових зобовязань відповідач склав розписку, яку підписали свідки, але зазначені у розписці особи не були присутні під час передачі коштів, своїми підписами вони підтвердили лише факт складання відповідачем зазначеної розписки. Інших доказів, що підтверджують факт передачі коштів у борг, у нього не має.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав та пояснив, що відповідач ніколи не брав у позивача гроші в борг, тому відсутні підстави для стягнення коштів, які зазначив у позові позивач. Не заперечує факт написання відповідачем розписки, але розпискою, наданою позивачем, не підтверджується факт передання коштів позивачу у борг. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

25.05.2012 року відповідачем складено розписку, в якій зазначено, що він зобовязується виплатити ОСОБА_1 18400 гр. до 01.07.2012 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України).

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не найшов підтвердження факт отримання відповідачем в борг коштів в сумі 18400 гр. у позивача, в звязку з чим суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні позову із зазначених підстав.

Суд не бере до уваги розписку від 25.05.2012 року, складену відповідачем про обовязок сплатити 18400 гр., як доказ на підтвердження позовних вимог, оскільки зі вказаної розписки не надається можливим встановити, на виконання якого саме зобовязання відповідач взяв на себе обовязок сплатити обумовлену суму коштів.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 12 жовтня 2015 року о 10 год.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Т.А.Чумак