Справа № 147/906/15-ц
Провадження № 2/147/401/15
03.11.2015 року смт. Тростянець
. Тростянецький районний суд Вінницької області у складі
головуючого судді Савченко С.М.,
при секретарі Подолян Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
24.07.2015 року Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Тростянецького районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Пред'явлені позовні вимоги мотивовані тим, що 19.09.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4400 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Згідно з умовами договору, позичальник взяв на себе зобов'язання слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердтрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг.
ПАТ КБ «Приватбанк» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, однак надав клопотання про слухання справи у відсутність представника ПАТ КБ «Приватбанк» та про відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заперечення. Заперечення обгрунтував тим, що вимоги позивача не законні та не обгрунтовані, оскільки у звязку з закінченням строку позовної давності позивач втратив право на звернення до суду з даним позовом. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором останній платіж відповідачем був здійснений 10.06.2008 року, тобто з цього дня позивач дізнався про порушення свого права, як наслідок розпочався відлік позовної давності. Однак, з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся з позовною заявою лише у липні 2015 року. Також зазначив, що надані до матеріалів справи документи, такі як Заява та Умови, не можуть братися до уваги судом, оскільки не є належними доказами по справі і не підтверджують укладення будь-якого кредитного договору чи надання відповідачу кредиту. Окрім того, просив звернути увагу суду на те, що автоматично пролонговується не термін дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг. Просив в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 відмовити повністю та наполягав на застосуванні позовної давності.
Суд відповідно до положень ст. 224 ЦПК України вважає можливим ухвалити в справі заочне рішення за наявними в матеріалах справи доказами, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явилися, суд, керуючись ч.2 ст.197 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.
Судом достовірно встановлено, що 19.09.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4400 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Як вбачається з Статуту ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, банк є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК, створеного відповідно до рішення засновників згідно установчого договору від 06.07.2000 року, який був реорганізований шляхом перетворення Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» з товариства з обмеженою відповідальністю у закрите акціонерне товариство, зареєстрованого Національним банком України 19.03.1992 року реєстраційний № 92.
За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем є зобовязальними, і регулюються нормами ЦК України.
Відповідно до ч. 1ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимог законодавства. Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин.
Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).
Як вбачається із матеріалів доданих до позову, відповідно до п. 3.1-3.3 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт своїм підписом у заяві та памятці клієнта посвідчує укладення договору між банком про надання банківських послуг, шляхом надання відповідної суми кредитного ліміту.
Зокрема п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та клієнтом діє до моменту належного виконання сторонами обовязків, а строк дії картки, відповідно до п.3.1.1 Правил користування платіжною картою, закінчується в останній календарний день зазначеного місяця на картці. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії картки, він автоматично продовжується.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 19.09.2006 року станом на 30.06.2015 року, датою останнього погашення платежу є 10.06.2008 року, після чого грошові зобовязання за цим договором більше не виконувались, тому суд приходить до висновку про застосування у даному спорі строку позовної давності.
Враховуючи правову позицію Верховного суду України від 24.09.2014 року № 6-103цс14 та від 22.10.2014 року № 127цс14, яку суд бере до уваги відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, початок перебігу строку дії позовної давності для ПАТ КБ «Приватбанк» настав у липні 2008 року.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Частиною 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаний його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).
Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж за умовами договору відповідач здійснив 10.06.2008 року, після чого грошові зобовязання за цим договором ним більше не виконувались, дія картки закінчилась у вересні 2009 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у липні 2015 року.
Враховуючи викладене, перебіг строку позовної давності настав у липні 2008 року, коли для відповідача настав строк погашення чергового платежу, після зідйснення ним останнього платежу по вказаному розрахунку заборгованості у червні 2008 року, а тому у позові слід відмовити з підстав пропуску строку позовної давності.
Позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом (строк позовної давності), про причини пропуску строку давності представник позивача не повідомив, не вказав на їх поважність та не просив його поновити, а відповідач наполягає на застосуванні строку позовної давності, то існують підстави для відмови у задоволенні позову згідно вимог ст. 267 ЦК України.
Відповідно до підпункту 3.1.1, п. 5.4 Правил користування платіжною карткою, доданих позивачем до позовної заяви, строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці. Уматеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що після закінчення строку дії договору банк видавав боржнику грошові кошти і нову платіжну картку, а боржник у повній мірі виконав свої зобов'язання за договором від 19.06.2006 року.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 252-255, 256, 261, 267, 509, 526, 530, 1047, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11 ,60, 76, 88, 169, 197, 209, 212, 213, 214, 215, 224, 360-7 ЦПК України, -
В позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Вінницької області через Тростянецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: