АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Перепелюк І. Б., Савчук М.В.

секретар Окармус О.М.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 вересня 2015 року,

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком.

Зазначав, що з вересня 2005 року він є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в м. Сторожинець по вулиці Матросова, 27.

По сусідству, за адресою м. Сторожинець, вул. Матросова, 29, проживає відповідач, який у переобладнаному гаражі як підприємець надає послуги з технічного обслуговування автомобілів - вулканізаційної станції та шиномонтажу.

Посилаючись на порушення його, позивача, прав як власника житлового будинку, права на безпечне довкілля, недотримання відповідачем розмірів санітарно-захисних зон для вказаного виду діяльності, ОСОБА_1 просив зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами шляхом демонтажу (перенесення) вулканізаційного та шиномонтажного обладнання, що знаходиться у переобладнаному гаражі відповідача на відстань відповідно до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, встановлення постійної заборони здійснення діяльності вулканізаційної станції шиномонтажу за адресою місця проживання відповідача.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним йому житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами у м. Сторожинець по вул. Матросова, 27 Чернівецької області шляхом демонтажу вулканізаційного та шиномонтажного обладнання в переобладнаному гаражі на території домогосподарства ОСОБА_3 у м. Сторожинець по вул. Матросова, 29 на відстань відповідно до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів від будинку ОСОБА_1

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов в частині зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним йому будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами у м. Сторожинець по вул. Матросова, 27 шляхом демонтажу вулканізаційного та шиномонтажного обладнання в переобладнаному гаражі на території домогосподарства ОСОБА_3 у м. Сторожинець по вул. Матросова, 29 на відстань відповідно до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів від будинку ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позову у цій частині в повному обсязі.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права, що відповідно до пп.1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в частині обсягу задоволення позовних вимог.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований у м. Сторожинець по вул. Матросова, 27.

Відповідач є приватним підприємцем та надає послуги з технічного обслуговування автомобілів у вигляді шиномонтажу у гаражі з майстернею та майстерні по вул. Матросова, 29 у м. Сторожинець - по сусідству з позивачем.

Це стверджується наявними у справі доказами та визнається відповідачем.

Як убачається зі змісту акту від 29 липня 2015 року № 880, складеного представниками Сторожинецької міської ради, відстань від житлового будинку позивача до станції шиномонтажу відповідача складає 3 м 50 см (а.с.16).

Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Статтею391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Державними санітарними правилами планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України № 173 від 19 червня 1996 року (далі - Державні санітарні правилами), які є обов'язковими для дотримання всіма державними, кооперативними, колективними та приватними підприємствами, організаціями та установами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, а також посадовими особами та громадянами України, інвесторами-громадянами інших держав, визначено розриви від наземних, наземно-підземних гаражів, відкритих стоянок легкових автомобілів та станцій технічного обслуговування до житлових будинків і громадських будівель (п. 5.98 та додаток № 10). Зокрема, передбачено, що відстань від станції технічного обслуговування при кількості постів 10 та менше до житлових будинків має бути не менше 15 м.

Наведене свідчить про порушення відповідачем права власності позивача, права на безпечне довкілля, оскільки відповідач здійснює діяльність з надання послуг з технічного обслуговування автомобілів на відстані до житлового будинку позивача меншій, ніж це визначено санітарними правилами.

Відповідно суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність захисту права позивача: задоволення його вимог про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом демонтажу (перенесення) шиномонтажного обладнання на відстань, передбачену Державними санітарними правилами.

Водночас суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про здійснення відповідачем виробництва з вулканізації гуми без застосування сірковуглецю і що він має дотримуватися санітарно-захисної зони у 50 м відповідно до додатку № 4 до Державних санітарних правил.

Указаним додатком визначено санітарно-захисну зону для розміщення хімічних підприємств та виробництв, які здійснюють виробництво з вулканізації гуми без застосування сірковуглецю.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведено, що відповідач здійснює виробництво з вулканізації гуми без застосування сірковуглецю й у справі такі докази відсутні.

Наявний у справі лист Сторожинецької районної державної СЕС №1097/02-05 від 28 квітня 2010 року про притягнення відповідача до відповідальності за порушення санітарного законодавства, винесення постанови про припинення вулканізаційної діяльності на постійно з терміном виконання до 01 травня 2010 року (а.с. 7), не є доказом здійснення відповідачем виробництва з вулканізації гуми без застосування сірковуглецю на час предявлення позову.

З пояснень представника відповідача, змісту правовстановлюючих документів на нерухоме майно, документів на обладнання (а.с. 60-66, 68-73) вбачається, що відповідач встановив шиномонтажне обладнання у гаражі-майстерні за адресою м. Сторожинець, вул. Матросова, 29, де здійснює послуги з технічного обслуговування автомобілів, а не виробництво з вулканізації гуми.

Крім цього, передбачені Державними санітарними правилами розриви від наземних, наземно-підземних гаражів, відкритих стоянок легкових автомобілів та станцій технічного обслуговування стосуються відстані саме до житлових будинків, а не до нежитлових приміщень.

Тому, на часткове задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині обсягу задоволення позову.

Зокрема, відповідача ОСОБА_3 слід зобовязати усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним йому житловим будинком № 27 по вул. Матросова у м. Сторожинець Чернівецької області шляхом демонтажу (перенесення) шиномонтажного обладнання, що знаходиться в гаражі з майстернею по вул. Матросова, № 29 м. Сторожинець на відстані не менше як 15 м від житлового будинку, що належить ОСОБА_1

У решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Апелянт посилається на неналежність доказу щодо визначення відстані від житлового будинку позивача та місця знаходження шиномонтажного обладнання.

Такі доводи є необґрунтованими, оскільки відповідач не скористався правом подати інші докази на заперечення вимог позивача.

Апелянт стверджує, що обєкт, де він надає послуги із шиномонтажу не є станцією технічного обслуговування, а тому щодо нього не може застосовуватися норма Державних санітарних правил, згідно якої відстань від станції технічного обслуговування при кількості постів 10 та менше до житлових будинків має бути не менше 15 м.

Проте, незважаючи на те, що чітке закононодавче визначення поняття станції технічного обслуговування відсутнє, обладнане місце у гаражі з майстернею для шиномонтажу, де приватним підприємцем надаються послуги з технічного обслуговування автомобілів підпадає під указане поняття.

Апелянт подав до апеляційного суду протоколи досліджень повітря, освітленості робочого місця, іонізуючого випромінювання, шумових характеристик, метеорологічних факторів, дозиметричного контролю, активності радону у повітрі (а.с.74-81), на підставі змісту яких стверджує про дотримання санітарних норм.

Проте указані протоколи складені після ухвалення судового рішення, вони не спростовують висновку суду про порушення прав позивача внаслідок надання відповідачем послуг з технічного обслуговування автомобілів у безпосередній близькості до його житлового будинку.

За умови розташування спірного обєкту на відстані меншій, ніж це визначено Державними санітарними правилами, шкідливий вплив відповідної діяльності на житловий будинок та умови проживання у ньому презюмується.

На підставі наведеного та керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, пп. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 вересня 2015 року змінити в частині обсягу задоволення позову.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належним йому житловим будинком № 27 по вул. Матросова у м. Сторожинець Чернівецької області шляхом демонтажу (перенесення) шиномонтажного обладнання, що знаходиться в гаражі з майстернею по вул. Матросова, 29 у м. Сторожинець Чернівецької області на відстань не менше як 15 м від житлового будинку, що належить ОСОБА_1.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І. Б. Перепелюк

ОСОБА_4