РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/2968/15-ц

Провадження № 2/643/2125/15

05.11.2015

Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Марченко О.М.,

при секретарі Накеурі І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності та стягнення грошової компенсації,-

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3, який в подальшому уточнили, та просили припинити право відповідача на 1/3 частку у спільному майні, а саме, квартирі АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку у вищезазначеній квартирі та повернути ОСОБА_3 грошову компенсацію за належну йому 1/3 частину спірної квартири у сумі 50 000,00 гривень з депозитного рахунку Московського районного суду м. Харкова, на який було внесено зазначені кошти.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що квартира АДРЕСА_1 належить їм та відповідачу на праві спільної часткової власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.02.1999 року, реєстраційний № 5-99-170536, виданим Харківським міським центром (відділом) приватизації державного житлового фонду. Але на протязі тривалого часу відповідач не мешкає у зазначеній квартирі, має інше житло та ніяк не приймає участь у її утриманні, поточному ремонті та сплаті комунальних платежів. Всі поточні витрати на квартиру несуть лише позивачі у справі так як мешкають у спірній квартирі удвох з 1995 року. У зв?язку з неподільністю вищезазначеної квартири позивачі просили присудити на користь відповідача грошову компенсацію за належну йому 1/3 частку цієї квартири у сумі 50 000,00 гривень з депозитного рахунку Московського районного суду м. Харкова, на який було внесено ними зазначені кошти, припинити право спільної часткової власності та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на належну відповідачу 1/3 частку спірної квартири.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, направив до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Суд, заслухавши думку представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.02.1999 року, реєстраційний № 5-99-170536, виданим Харківським міським центром (відділом) приватизації державного житлового фонду. Відповідачу на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина спірної квартири.

Відповідач ОСОБА_3 тривалий час (з 1995 року) мешкає разом з своєю дружиною за адресою: АДРЕСА_2, а належною йому 1/3 часткою в квартирі АДРЕСА_1 не користується.

Всі поточні витрати на квартиру АДРЕСА_1 несуть лише позивачі у справі так як мешкають у спірній квартирі удвох з 1995 року.

Таким чином, відповідач не виконує обовязки передбачені ст. 360 ЦК України, згідно якої, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику Застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішення справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що при неможливості виділу частки в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутньої такої згоди судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункту чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може врахувати конкретні обставини справи і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою житловою площею.

До початку розгляду справи по суті відповідач подав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову в разі внесення позивачами на депозитний рахунок суду суми в розмірі 50 000 грн. в якості компенсації за його частину квартири.

Згідно квитанції, наданої представником позивача ОСОБА_1, за згодою відповідача ОСОБА_3 на депозитний рахунок Московського районного суду м. Харкова було внесено суму у розмірі 50 000 грн. як грошову компенсацію за належну 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 347 п. 1 ЦК України встановлено, що особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 174 ч. 4, ч. 5 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти грошової компенсації за його 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог шляхом припинення права власності на частку у спільній частковій власності на вищезазначену квартиру, яка належить ОСОБА_3, з виплатою грошової компенсацію за належну йому 1/3 частку квартири у сумі 50 000 грн. та визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності на зазначену частку майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 183, 347, 358, 360, 364, 365 ЦК України, п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику Застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації та визнання права власності, - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_3.

Повернути ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень 00 коп., які знаходяться на розрахунковому рахунку ТУ ДСА України у Харківській області № 0164, внесені ОСОБА_1 в якості компенсації вартості 1/3 частки квартири АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - О.М. Марченко