У х в а л а

2 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Херсонської області від 26 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, третя особа - Головне управління Держземагентства у Херсонській області, про визнання рішення частково недійсним, визнання недійсним державного акта, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 9 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено: визнано недійсним рішення Новофедорівської сільської ради від 16 липня 2003 року № 214 в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0510 га, на АДРЕСА_1 Голопристанського району Херсонської області; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 4 вересня 2003 року, виданий на ім'я ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 33; зобов'язано ОСОБА_5 повернути у комунальну власність територіальної громади Новофедорівської сільської ради вищезазначену земельну ділянку; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 121 грн 80 коп. судового збору, а також з Новофедорівської сільської ради в доход держави 243 грн 60 коп. судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 26 травня 2014 року рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 9 квітня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року рішення Апеляційного суду Херсонської області від 26 травня 2014 року змінено в частині правової підстави відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

14 квітня 2015 року (згідно з поштовим штампом на конверті) ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, звернувся до Верховного Суду України із заявою (яка згідно зі штампом вхідної кореспонденції надійшла до суду 26 серпня 2015 року) про перегляд рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Херсонської області від 26 травня 2014 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 116, 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2014 року і 25 лютого 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанови Верховного Суду України від 24 квітня і 22 травня 2013 року, 11 лютого 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення від 3 грудня 2014 року, про перегляд якого порушує питання заявник, та змінюючи рішення суду апеляційної інстанції в частині правової підстави відмови у задоволенні позовних вимог, касаційний суд погодився з його висновками про те, що розглянутий судом спір не стосується і не порушує прав чи інтересів позивача, які б потребували захисту шляхом визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я відповідача; крім того, рішення органу місцевого самоврядування не є угодою, до яких застосовуються норми цивільного законодавства щодо їх недійсності, а відтак й відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Разом з тим в наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ містяться такі висновки:

- в ухвалі від 25 лютого 2015 року суд касаційної інстанції, направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав порушення судами норм процесуального права, зазначив про неповне з'ясування судами фактичних обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору;

- в ухвалі від 23 січня 2014 року касаційний суд, залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий з порушенням вимог статей 116, 118 ЗК України, є недійсним; крім того, у спорах, що пов'язані з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як рішення (розпорядження), на підставі яких видані відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні підстави й для перегляду рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року у зв'язку з його невідповідністю викладеним в постановах Верховного Суду України від 24 квітня і 22 травня 2013 року висновкам, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить зазначеним висновкам.

Постанова Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року не може слугувати прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки зазначена постанова ухвалена у справі, в якій вирішувався спір з інших правовідносин.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, третя особа - Головне управління Держземагентства у Херсонській області, про визнання рішення частково недійсним, визнання недійсним державного акта, зобов'язання вчинити дії за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Херсонської області від 26 травня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін