Справа № 296/9809/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"05" листопада 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Адамовича О.Й.,

за участю: секретаря судового засідання Світко Т.І.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому вказала, що відповідно до договору дарування квартири від 26.08.2004 року вона набула у власність 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Співвласником іншої 1/2 частини даної квартири є ОСОБА_3, яка зареєстрована та проживає за вказаною адресою.

15.07.2014 року позивач зареєструвалась за адресою: АДРЕСА_1, однак вселитися не може, оскільки відповідач не допускає її до квартири та не дає можливості занести речі.

На даний час вказана квартира є єдиним місцем її проживання, однак позивач живе у знайомих та родичів, змушена наймати житло.

Враховуючи те, що позивач є власницею 1/2 частини спірної квартири та має право користуватись своєю власністю, просить суд задовольнити позов та вселити її у спірну квартиру.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засідання позов визнала, проти вселення позивача у спірну квартиру не заперечила, підтвердила факт перешкоджання вселення позивача з підстав малої жилої площі квартири.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування частини квартири від 26.08.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б. та зареєстрованим в реєстрі №3028, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.08.15р. (а.с.4-5, 11,12).

Також, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.08.15р. власником іншої 1/2 частини квартири є ОСОБА_3.

Згідно довідки КВЖРЕП №9 від 17.05.2013 року за №440 в спірній квартирі зареєстрована як проживаюча ОСОБА_3, що підтверджено відповідачем в судовому засіданні.

З листа Житомирського міського відділу міліції від 19.01.15р. вбачається, що позивач зверталася до міліції з приводу вчинення відповідачем перешкод у проживанні в квартирі (а.с. 8).

В судовому засіданні відповідач пояснила, що заперечувала щодо проживання в квартирі ОСОБА_1, оскільки помешкання є замалим для двох сімей.

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.ст. 319, 391 ЦК України власник має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому власністю на власний розсуд. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивач у визначеному законодавством порядку набула право власності на частку у спірній квартирі, а тому має право на безперешкодне користування своєю власністю, в т.ч. шляхом проживання в ній.

Таким чином, порушені права позивача на користування квартирою АДРЕСА_1 підлягають захисту та відновленню шляхом вселення її в дану квартиру.

Оскільки позов підлягає задоволенню, витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача. Витрати з опублікування оголошення в газеті позивач взяла на себе.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Вселити в квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1, 1950р.н. - 243,60грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Й. Адамович