Справа № 2/1519/8503/11
Провадження № 2/521/852/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» вересня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Целуха А.П.

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство обмеженою відповідальністю «Сільгосппостач», про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

15.12.2008 року позивачка звернулася до суду просила винести рішення, яким визнати за нею право власності на адміністративну будівлю основною площею 143,2 кв.м., підсобною площею 4,5 кв.м. та загальною площею 147,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, 23.

29.12.2008 Малиновський районний суд постановив рішення про задоволення вимог позивача в повному обсязі.

16.03.2011 року Одеська міська рада надала до суду заяву про перегляд заочного рішення від 29.12.2008 року

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 22.12.2011 року заяву Одеської міської ради про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.12.2008 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Позивачка уточнила позовні вимоги, просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на адміністративну будівлю за адресою м. Одеса, вул.. Новомосковська дорога 23, яка в цілому складається з :підсобна площа - 4.5 кв. м, основна площа - 143.2 кв. м, загальна площа - 147.7 кв. м. 1 поверх:Основне -71.8 кв.м., туалет1.2 кв.м., умивальня 1,2 кв.м. 2 поверх: Основне-18.1 кв. м., основне-18.0 кв. м., основне - 18.0 кв. м. основне- 17.3 кв. м., туалет - 2.1 кв. м., посилаючись на наступне, на підставі рішень Одеського міськвиконкому №7 від 03.01.1958 р. , №6 від та рішення Виконавчого комітета Одеської міської ради №933 від 07.07.1994 р. Одеському обласному підприємству матеріально-технічного забезпечення ПО «Облагротехсервіс» ,в подальшому реорганізоване у ЗАТ Сільгосппостач, ТОВ Сільгосппостач, передана у користування на умовах оренди земельна ділянка площею 8,94га в промисловому районі Застава 1, по вул. Новомосковська дор. 23, для розміщення фактично зайнятої складської бази та розміщення адміністративних будівель. 14.06.1996 р. між ЗАТ Сільгосппостач та ОСОБА_1 було укладено договір про передачу у власність ОСОБА_1 підсобного приміщення адміністративного корпусу, складу склотари, площею 74,2м. кв. по вул. Новомосковська дор. 23. У 2006 році між ТОВ Сільгосппостач та ПП Даяна, одноособовим засновником якого являється ОСОБА_1, було укладено договір спільного будівництва адміністративної будівлі, на місці знаходження переданого раніше підсобного приміщення. В подальшому із-за відсутності фінансових можливостей між ТОВ Сільгосппостач та ПП Даяна була укладена додаткова угода про відступлення ТОВ Сільгосппостач своєї частки у будівництві до ПП Даяна. В результаті перебудови було створено нове не житлове приміщення, що є предметом спору. У листопаді 2008 року позивач замовила технічний висновок у ПП «Проєкт-Груп» про технічний стан реконструйованого будинку, яким установлено, що реконструкція будинку відповідає вимогам: ДБН. Також позивачем зроблено капітальний та текучі ремонти, окрім того вона у повному обсязі та вчасно сплачує усі комунальні платежі та сплачує земельний податок, тобто фактично є власником спірного домоволодіння.

Однак, з причин того, що у ОСОБА_1 належним чином не було оформлено право користування земельною ділянкою та не отримано дозвіл на перебудову, даний об'єкт вважається самочинним будівництвом, а тому право власності на нього за позивачем має бути визнане в судовому порядку.

Представник позивача свій позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник Одеська міська рада заперечував проти задоволення позову, посилаючись на наступні обставини, спірний об'єкт нерухомості якій розташований за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 23а ніколи не був зареєстрований у КП «ОМБТІ та РОН» та земельна ділянка на якому він розташований ніколи не передавався в користування або власність гр. ОСОБА_1 відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України встановлені підстави набуття права на землю у приватну власність громадянами України, якими передбачено, що громадяни і юридичні особи набувають право власності на земельну ділянку з земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їхньої компетенції. Окрім того , Одеською міською радою не було прийняте рішення у відношенні гр. ОСОБА_1 про надання ій у власність земельної ділянки під будівництво й обслуговування нежитлового будинку № 23-а по Новомосковської дорогі в м. Одеса.

Однак, без оформлення у встановленому законом порядку правовстановлюючих документів на землекористування ОСОБА_1 самовільно та незаконно здійснила реконструкцію нежитлового будинку, розташованого по Новомосковської дороги, 23-а в м. Одесі. Таким чином, ОСОБА_1 не був погоджений проект реконструкції нежитлового будинку у встановленому порядку, не було отримано в інспекції архітектурно-будівельного контролю дозволу на здійснення будівельних робіт, що видається в порядку, передбаченому державними будівельними нормами ДБН що є порушенням діючого законодавства.

Таким чином, при здійсненні без проектно-правової документації та без отримання дозволу на реконструкцію нежитлового будинку, 23-а по Новомосковській дорозі в м. Одесі, гр. ОСОБА_1 було порушено вимоги „Правила забудови м. Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради № 1716-ХХІУ від 26.09.2003 року.Окрім того , земельна ділянка, на якої позивачка реконструювала нежитлову будівлю є комунальною власністю.

Незаконно реконструйована адміністративна будівля знаходиться на земельній ділянці, що відноситься до комунальної власності і тим самим порушуються права і законні інтереси територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, тому що відповідно до п. 1 ст. 10, п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради представляють інтереси територіальної громади. Таким чином, позовні вимоги гр. ОСОБА_1 про визнання право власності на адміністративну будівлю, загальною площею 147, 7 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 23-а не підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача , представника відповідача, витребувавши необхідні матеріали, дослідивши та оглянувши наявні в матеріалах справи письмові докази встановлює наступні обставини та факти:

До того ж, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачу на праві користування належить нежитловий будинок № 23 по вул. Новомосковська дорога в м. Одесі, у подальшому, для поліпшення житлових умов, позивачем була проведена реконструкція зазначеного будинку.

Зазначений будинок в цілому складається з: основна площа 143,2 кв.м., підсобна площа 4,5 кв.м. та загальна площа 147,7 кв.м. та складається з: по першому поверху: основне площею 71,8 кв.м., туалет площею 1,2 кв.м., умивальня площею 1,2 кв.м.; по другому поверху: основне площею 18,1 кв.м., основне площею 18,0 кв.м., основне площею 18,0 кв.м., основне площею 17,3 кв.м., туалет площею 2,1 кв.м.

Згідно технічного висновку ПП «ПРОЕКТ-ГРУП», технічний стан основних несучих і захищаючих конструктивних елементів будівлі № 23 по вул. Новомосковська дорога в м. Одесі, після реконструкції - задоволений.

Конструктивні та планувальні рішення відповідають вимогам ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові будівлі. Основні положення», ДБН В. 1.1-7, СНіП 2.01.01, СНіп 2.01.07, СНіП 2.02.01, СНіП 2.03.01, СНіП П-22, СНіП П-23, СНіП П-25.

Судом встановлено що спірний об'єкт нерухомості ніколи не був зареєстрований у КП «ОМБТІ та РОН» та земельна ділянка на якому він розташований ніколи не передавався в користування або власність гр. ОСОБА_1

Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України встановлені підстави набуття права на землю у приватну власність громадянами України, якими передбачено, що громадяни і юридичні особи набувають право власності на земельну ділянку з земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їхньої компетенції. Відповідно до ст. 118 ЗК України відповідні Ради народних депутатів перевіряють обгрунтованість заяв громадян і матеріалів, і в місячний термін приймають рішення.

Земельна ділянка, на якої позивачка незаконно зробили реконструкцію зазначеного будинку, у відповідності зі ст.ст. 125, 126 ЗК України не знаходилась і не знаходиться в ії власності.

Окрім того встановлено що Одеською міською радоне було прийняте рішення у відношенні гр. ОСОБА_1 про надання ій у власність земельної ділянки під будівництво й обслуговування нежитлового будинку № 23-а по Новомосковської дорогі в м. Одеса.

Відповідності зі ст. 375 ЦК України тільки власник земельної ділянки має право зводити на ньому будівлі і спорудження, здійснювати перебудову, а також здобуває право власності на зведені їм будівлі, спорудження й інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється на дотриманні архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних і інших норм і правил, а також на умовах використання земель

Однак, без оформлення у встановленому законом порядку правовстановлюючих документів на землекористування гр. ОСОБА_1 самовільно та незаконно здійснила реконструкцію нежитлового будинку, розташованого по Новомосковської дороги, 23-а в м. Одесі.

Відповідності зі ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені:

розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів відповідно до вихідних даних на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови;

розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації і проектів цих об'єктів;

облік державних і суспільних інтересів при плануванні і забудові територій;

врахування законних інтересів і вимог власників або користувачів земельних ділянок і будинків, що оточують місце будівництва;

захист прав громадян і громадських організацій відповідно до законодавства.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (реконструкція) об'єкту здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Таким чином, у процесі проведення самовільної реконструкції нежитлового будинку, без узгодження проектної документації й одержання дозволу на ії здійснення, гр. ОСОБА_1 було порушено ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.ст. 24, 26 Закону України «Про планування і забудову території» .

Відповідності зі ст. 12 зазначеного Закону передбачено, що до компетенції органів місцевого самоврядування відноситься право затвердження місцевих правил забудови окремих частин населених пунктів або окремих розділів місцевих правил забудови, внесення змін у зазначені документи, по представленню спеціально уповноважених органів містобудування й архітектури, відповідно до діючого законодавства України.

До компетенції органів місцевого самоврядування також належить право утворення спеціально уповноважених органів з питань містобудування й архітектури.

Відповідно рішення Одеської міської ради № 1716-ХХІУ від 26.09.2003 року про затвердження нової редакції „Правил забудови м. Одеси, якім були затверджені „Правила забудови м. Одеси у новій редакції

Відповідно п. 5.7. Правил, узгоджується з управлінням архітектури і містобудування, управління екологічної безпеки, управління інженерного захисту території міста, усіма службами, що дали технічні умови, і з особами, чиї інтереси зачіпаються при будівництві об'єкта і перелік яких визначається архітектурно-планувальним завданням.

У порушення п. 2.6 Правил, гр. ОСОБА_1 не був погоджений проект реконструкції нежитлового будинку у встановленому порядку, що є порушенням діючого законодавства.

Крім того, розділом 8 Правил був визначений порядок одержання дозволу на здійснення будівельних робіт і порядок прийому до експлуатації закінченого будівництвом об'єкта. У порушення розділу 8 Правил, гр. ОСОБА_1 не було отримано в інспекції архітектурно-будівельного контролю дозволу на здійснення будівельних робіт, що видається в порядку, передбаченому державними будівельними нормами ДБН А.3.1-2-93 „Порядок видачі дозволу на здійснення будівельних робіт, на підставі правовстановлюючих документів і нормативно-технічних документів, у т.ч. правовстановлюючих документів на землекористування.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової України від 05.12.2000 р. № 273, якій діяв на час розгляду вказаної справи, було затверджено Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт (далі Положення). Це положення встановлювало порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту. Положення обов'язкове для застосування усіма суб'єктами будівництва незалежно від форм власності, відомчої належності та джерел фінансування.

Згідно п. 1.1. Положення дозвіл на виконання будівельних робіт є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) на виконання будівельних робіт, у відповідності до затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж та споруд. Виконання будівельних робіт без вищезазначеного дозволу заборонялося.

Згідно п. 5.1 Положення зазначав, що виконання будівельних робіт на об'єктах без одержання дозволу або його завчасної перереєстрації, а також виконання не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним і тягне за собою відповідальність згідно діючого законодавства.

Таким чином, при здійсненні без проектно-правової документації та без отримання дозволу на реконструкцію нежитлового будинку, 23-а по Новомосковській дорозі в м. Одесі, гр. ОСОБА_1 було порушено вимоги „Правила забудови м. Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради № 1716-ХХІУ від 26.09.2003 року.

Статтею 376 ЦК України передбачено, що жилий будинок, спорудження, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони побудовані, реконструюються або будуються без належного дозволу або затвердженого проекту, або зі значними порушеннями будівельних норм і правил, а також якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети. Особа, що здійснила або здійснює самовільне будівництво нерухомого майна, не здобуває право власності на нього.

У відповідності зі ст.18 ЗУ «Про основи містобудування», закінчений реконструкцією об'єкт нерухомості підлягає прийняттю в експлуатацію. Експлуатація неприйнятих об'єктів забороняється. У матеріалах справи відсутні документи підтверджуючи, що прибудова, - після будівництва позивачами здана в експлуатацію.

Відповідно ч.3 п.2 ст.331 ЦК України встановлено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державної реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 182 ЦК України визначено, право власності на нерухомі речі підлягає державної реєстрації.

Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їхні обмеження» та п. 1.12 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, право звертання в органи місцевого самоврядування за проведенням реєстрації прав власності на нерухоме майно виникає з моменту його прийняття в експлуатацію актом відповідної організації.

Акт приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта встановлює, що будівництво закінчене, а об'єкт, що здається в експлуатацію, у порядку ст. 375 ЦК України відповідає архітектурним, будівельним, санітарним, пожежним і іншим нормам і правилам. У цих цілях законодавством передбачений ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Основні положення»: затверджений Наказом Держкомбуду № 239 від 04.10.1999 року (ведений у дію з 01.01.2000 року).

Окрім того земельна ділянка, на якої позивачка реконструювала нежитлову будівлю яка знаходиться за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, зальною площею 147, 7 кв.м. є комунальною власністю.

Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальна громада міста безпосередньо або через створені ними органи місцевого самоврядування, керує майном, що знаходиться в комунальній власності.

У відповідності зі ст. 83 ЗК України землі, що належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю, у комунальній власності знаходяться всі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Одеська міська рада, як власник спірної земельної ділянки, у відповідності зі ст. 319 ЦК України володіє, користується і розпоряджається належним їй майном. Пунктом 1 ст. 321 зазначеного кодексу передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності з п.п. 5, 6 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виняткової компетенції органів місцевого самоврядування відносяться правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню об'єктами комунальної власності.

Незаконно реконструйована адміністративна будівля знаходиться на земельній ділянці, що відноситься до комунальної власності і тим самим порушуються права і законні інтереси територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, тому що відповідно до п. 1 ст. 10, п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради представляють інтереси територіальної громади.

Таким чином, позовні вимоги гр. ОСОБА_1 про визнання право власності на адміністративну будівлю, загальною площею 147, 7 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Одеса, Новомосковська дорога, 23-а не підлягають задоволенню.

До суду не надано доказів того, що позивач в установленому порядку привів своє право на земельну ділянку у відповідності до чинного на той час законодавства, а саме отримав державний акт на право користування землею або державний акт на право довгострокового тимчасового користування землею.

В той же час, згідно з ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, право власності, яке включає в себе володіння, користування та розпорядження, або будь-яке інше право на земельну ділянку за позивачем зареєстровано не було та так право він не отримав.

До того ж, суд знову звертає увагу на те, що відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання право власності на адміністративну будівлю не підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство обмеженою відповідальністю «Сільгосппостач», про визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ

21.09.15