АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2759/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Манько М. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівНерушак Л. В. , Новікова О. М.
при секретаріШоколенко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про розподіл спільного майна подружжя , усунення перешкод в користуванні майном та порушенні права власності, визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про розподіл спільного майна подружжя , усунення перешкод в користуванні майном та порушенні права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в січні 1989 року позивач познайомилась з відповідачем. 11 квітня 1989 року сторони придбали за спільні кошти будинок АДРЕСА_1, а починаючи з травня 1989 року вони почали проживати однією сім'єю.

11 жовтня 1990 року між сторонами був укладений шлюб і до початку 2014 року вони проживали однією сім'єю.

Однак сімейні відносини стали погіршуватись, а тому позивач змушена була тимчасово залишити будинок.

Відповідач перешкоджає користуватись будинком як постійним місцем проживання позивача, а також спільним майном , в тому числі побутовою технікою та речами побуту.

За час шлюбу , в будинку було облаштовано дах, що складає 1/16 від вартості всього будинку, тому вказана частка є спільною сумісною власністю подружжя, крім цього були побудовані гараж, сараї «Д,д», прибудова до сараю «г», теплиця, альтанка та 7 вуликів з бджоло носіями.

На підставі наведених обставин позивач просила розподілити майно, що є спільною сумісною власністю.

Визнати за позивачем право власності на частку у праві власності на будинок АДРЕСА_1 у розмірі 1/32.

Визнати за відповідачем право власності на частку у праві власності на будинок АДРЕСА_1 у розмірі 31/32.

Визнати за позивачем та відповідачем право власності на частку у праві власності на майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 по ? за кожним, а саме: гараж, сарай «Д», сарай «д», прибудова до сараю «г», теплиця, альтанка, 7 вуликів з бджоло носіями.

Зобов'язати відповідача припинити дії, що перешкоджають позивачу користуватись та проживати в будинку за адресою АДРЕСА_1.

Зобов'язати відповідача припинити дії, що перешкоджають реалізації права власності позивача на особисті речі та речі права спільної сумісної власності, що знаходяться в будинку за адресою АДРЕСА_1.

В подальшому позивач позовні вимоги збільшила обґрунтувавши заяву тим, що відповідач, без згоди позивача, продав все домоволодіння, включаючи спірний будинок, ОСОБА_8, а тому додатково просила визнати недійсним договір купівлі-продажу будинок АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_9.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2015 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, виходив з того, що спір між сторонами вирішено рішенням Смілянського міськрайонного суду від 21 січня 2015 року.

Однак повністю з висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в лині 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з вище зазначеним позовом, а в подальшому позовні вимоги збільшила.

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебувала справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя, в якій 21 січня 2015 року було ухвалено рішення про відмову в задоволені позову і вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду від 18 лютого 2015 року.

Пунктом 2 частини 1 статті 205 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З судових рішень постановлених за попереднім поданим позовом та позовної заяви в даній справі вбачається, що як підстави позовних вимог, тобто обставини якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а це вкладення грошових коштів в переобладнання в спірному будинку (будинковолодіння), до якого входять також і приналежність гараж, сарай, теплиця, альтанка, так і предмет позовних вимог, а це розподіл будинку між сторонами є ідентичними, а тому в частині поділу будинку та його приналежності, суд вірно закрив провадження у справі.

Вірно також судом закрито провадження в частині поділу вуликів з бджолосім'ями, оскільки відмовляючи позивачу в поділі даного майна за попереднім позовом, апеляційний суд зазначив, що не надано доказів наявності вказаного майна та його вартості.

Разом з тим, закривати провадження у всій справі, підстав у суду першої інстанції не було.

Відповідно до частини 2 статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Звертаючись до суду позивач об'єднала кілька вимог в одній позовній заяві і всі ці вимоги пов'язані між собою, оскільки стосуються одного і того ж відповідача та витікають з відносин які склались між позивачем та відповідачем під час спільного проживання.

Частиною 2 статті 31 ЦПК України встановлено, що позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Позивач скористалась наданим їй правом та збільшила позовні вимоги, в порушення вказаної норми права суд першої інстанції зазначив, що в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним позивачці слід звернутися до ОСОБА_9 з окремим позовом.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку, що оскаржувана ухвала в частині закриття провадження про розподіл спільного майна подружжя підлягає залишенню без змін, а в частині зобов'язання відповідача припинити дії, що перешкоджають позивачу користуватись та проживати в будинку за адресою АДРЕСА_1, зобов'язання відповідача припинити дії, що перешкоджають реалізації права власності позивача на особисті речі та речі права спільної сумісної власності, що знаходяться в будинку за адресою АДРЕСА_1, визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає скасуванню і направлення справи в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст..ст.303,307,311,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2015 року - в частині закриття провадження щодо позовних вимог про усунення перешкод в користуванні майном та порушенні права власності, визнання договору недійсним - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні майном та порушенні права власності, визнання договору недійсним направити до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду.

В решті ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :