Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Катющенко В.П.
при секретарі Лесик Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач, Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з гр. ОСОБА_1 кошти у розмірі 1802 гривень 08 копійок.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 15 липня 2015 року листом № 912 Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії пенсіонера ОСОБА_1 . Переплата пенсії за період 01 квітня 2015 року по 31 липня 2015 року в сумі 1802,08 гривень виникла у зв`язку з перерахунком. Гр. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 3303,49 гривень. При перевірці пенсійної справи гр. ОСОБА_1 з`ясувалося, що згідно довідки військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 21 травня 2015 року гр. ОСОБА_1 працює у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України на посаді лікаря-хірурга хірургічного відділення клініки, відповідачу автоматично помилково за період з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2015 року було застосовано п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», де зазначено, що обмеження щодо виплати пенсії, працюючим пенсіонерам, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою. Пенсійну справу ОСОБА_1 приведено у відповідність до законодавства.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до заяви Головного управління ПФУ в м. Києві, управління просить вирішити питання щодо утримання переплати пенсії з пенсіонера ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2015 року у розмірі 1802 гривень 08 копійок, що виникла в зв`язку з перерахунком (а.с.3).

Механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21 березня 2003 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15 травня 2003 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем до матеріалів справи було долучено довідку № 2116 від 21 травня 2015 року, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 , згідно якої ОСОБА_1 працює у даній військовій частині з 10 квітня 1998 року (наказ № 49-к від 08 квітня 1998 року) по теперішній час на посаді лікаря-хірурга хірургічного відділення (з палатами для урологічних та гінекологічних хворих) клініки (загальнохірургічної) (а.с.4).

Відповідно до ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Разом з тим відповідно до ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Як роз`яснено в п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Виходячи із системного аналізу ст. 1215 Цивільного кодексу України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13, де Верховного Суду України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

В той же час, стороною позивача не було надано жодних відомостей, що підтверджують той факт, що сума у розмірі 1802 гривні 08 копійок, яка вказана в якості переплати, є рахунковою помилкою, як і не надано відомостей допущення відповідачем будь-яких порушень чи зловживань які призвели до виникнення переплати.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, ст.ст. 1212, 1213, 1215 ЦК України ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
В позові Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: