Справа № 734/1701/15-ц Провадження № 22-ц/795/1944/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Бригинець М. М. Доповідач - Острянський В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСТРЯНСЬКОГО В.І.,
суддів:БОБРОВОЇ І.О., ШАРАПОВОЇ О.Л.,
при секретарі:КОЙДАН Т.І.,
за участю:представника ПАТ „СК „Брокбізнес" Сіняка Д.В., відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство „Страхова компанія „Брокбізнес" звернулась з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 04 грудня 2014 року товариство здійснило виплату страхового відшкодування страхувальнику ОСОБА_7 у розмірі 87 тисяч 861,30 грн. за договором добровільного страхування наземного транспорту № 006-00464040/07НТ від 11 липня 2014 року і що згідно з правилами ч.1 ст.993 ЦК України та ст.27 Закону „Про страхування" до позивача, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат, перейшло право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, тобто до ОСОБА_6. Тому враховуючи, що ліміт відповідальності ПАТ „ХДІ страхування" з урахуванням франшизи, яка не відшкодовується, становить 49 тисяч грн., позивач просив суд стягнути з відповідача в його користь 38 тисяч 861,30 грн., як різницю між 87 861,30 грн. і 49 000 грн. та судові витрати у справі.

Рішенням Козелецького районного суду від 14 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ СК „Брокбізнес" до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди було відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ СК „Брокбізнес" ставить питання про скасування рішення суду та про постановлення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд при постановленні рішення, не врахував вимог ст.213 ЦПК України; що безпідставно поклав в основу рішення фактичні дані про виплату страхового відшкодування до отримання звіту з визначенням матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП власнику автомобіля і вважав це однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог Апелянт вказує, що він не може погодитись з висновком про безпідставність виплати страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_7, т.я. учасником ДТП був автомобіль застрахованої особи, але під керуванням іншої особи, яка не є учасником договору добровільного страхування наземного транспорту від 11 липня 2014 року та що даний висновок суду спростовується, на думку апелянта, заявою ОСОБА_7 про страхування наземного транспортного засобу від 11.07.2014 року. Апелянт вказав, що суд необгрунтовано стягнув з позивача судові витрати у справі на користь відповідача в розмірі 4 тисяч грн., оскільки у справі відсутнє належне документальне підтвердження щодо саме таких витрат ОСОБА_6.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Постановивши оскаржуване рішення в частині вимог про відшкодування шкоди, місцевий суд виходив з того, що 11 липня 2014 року між ПАТ СК „Брокбізнес" і ОСОБА_7 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, де застрахованим транспортним засобом є автомобіль Mitsibishi Pajero Sport, д.н.з. НОМЕР_1, що згідно з п.п. 6 і 7 договору водієм його є ОСОБА_7 і інших водіїв за умовами даного договору страхування не допущено до керування вказаним застрахованим транспортним засобом. Що 21 листопада 2014 року в м.Києві сталась дорожно-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsibishi Pajero Sport, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля Nissan, д.н.з.НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6 і винним у даній ДТП було визнано ОСОБА_6 згідно з постановою Святошинського районного суду м.Києва від 15 грудня 2014 року, яка набула чинності. Тому суд, врахувавши наведені обставини, та те, що згідно з розділом 11 „Виключення із страхових випадків та обмеження страхування" Договору добровільного страхування наземного транспорту від 11.07.2014 року між позивачем і ОСОБА_7 до страхових випадків не відноситься та виплата страхового відшкодування не здійснюється при пошкодженні ТЗ внаслідок управління (керування) застрахованим транспортним засобом особою, яка не зазначена в п.6 Договору та /або не відповідає вимогам, встановленим п.7 Договору, прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди на підставі ч.1 ст.993 ЦК України і ст.27 Закону „Про страхування".

Такий висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Проте в частині вирішення питання про судові витрати, місцевий суд не врахував в повній мірі вимог Закону „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" і прийшов до хибного висновку.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Так, згідно з ст.1 Закону розмір компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Кошовий С.І. за його власним розрахунком витратив по даній справі: на попереднє опрацювання матеріалів - 1 годину; на опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини - 1 годину; на формування правової позиції і консультування щодо отримання додаткових матеріалів, доказів та їх отримання - 1 годину; на підготовку заперечень по справі - 5 годин і на участь у судових засіданнях - 2 години.

Апеляційний суд, враховуючи положення закону про понесені судові витрати та надані докази на їх підтвердження, приходить до висновку, що документально підтвердженими є докази про участь адвоката Кошового С.І. в судових засіданнях місцевого суду (а.с.58, 63 і 64) впродовж 2 годин і вважає, що наведені витрати часу адвоката на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням у його розрахунку, зважаючи на обсяг позовних вимог і ступінь їх складності, не можуть перевищувати 2 години. Тому, беручи до уваги, що 40 відсотків мінімальної зарплати складає 487,20 грн. і цю суму необхідно помножити на 4 години, отримуємо розмір судових витрат, які необхідно стягнути з ПАБ СК „Брокбізнес" в користь ОСОБА_6, тобто 2 тисячі грн.

Отже, рішення місцевого суду в частині вирішення питання про судові витрати з наведених підстав необхідно змінити, стягнувши з ПАТ СК „Брокбізнес" на користь ОСОБА_6 2 тисячі грн. в рахунок повернення понесених судових витрат по справі, врахувавши доводи апеляційної скарги про необгрунтованість розміру судових витрат, який місцевий суд визначив у оскаржуваному рішенні до стягнення в користь ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» - задовольнити частково.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 серпня 2015 року змінити, зменшивши розмір витрат на правову допомогу, який підлягає стягненню з ПАТ СК «Брокбізнес» в користь ОСОБА_6, з 4 000 грн. до 2 000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: