Справа № 498/1124/15-ц
Номер провадження 2/498/378/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року смт. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Рімашевської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Правда Н.А.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Михайлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення відомостей із актового запису про народження дитини-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в обгрунтування якого зазначив, що він з 15.09.2000 року по 01.06.2006 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, але фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені в 2001 році, оскільки позивач був змушений виїхати за межі країни. В 2015 році позивач дізнався, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 народила дитину - сина ОСОБА_4. Згідно з діючим законодавством, позивач був записаний батьком дитини. Позивач вказує, що він не може бути біологічним батьком дитини відповідача, оскільки у фактичних шлюбних відносинах з нею не перебував з 2001 року, про те, що він записаний батьком дитини відповідача дізнався лише в 2015 році. Посилаючись на наведені обставини, позивач просив суд виключити відомості про нього, як про батька дитини, із актового запису про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в судове засідання не з»явився. Через канцелярію суду надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суду пояснила, що дійсно з 2000 року перебувала з позивачем в зареєстрованому шлюбі. В 2001 році позивач виїхав за межі країни, його місце перебування їй не було відоме, вона взагалі не спілкувалась з позивачем до 2015 року. В 2006 році за її ініціативою шлюб між сторонами було розірвано. Також підтвердила, що дійсно її син ОСОБА_4 не є дитиною позивача, вона була проти того, щоб позивача записували батьком дитини, але їй пояснили, що оскільки вона під час народження дитини перебувала з позивачем в зареєстрованому шлюбі, він автоматично був записаний батьком її дитини. При цьому судом відповідачу були роз»яснені наслідки задоволення позовних вимог; відповідач підтвердила, що наслідки виключення відомостей про батька дитини їй зрозумілі, наполягала на тому, що задоволення позову не суперечить інтересам її дитини, оскільки позивач дійсно не є батьком її дитини. Також судом роз»яснювалось відповідачу її право заявити клопотання про проведення судово-генетичної експертизи з метою усунення сумнівів щодо походження дитини, але відповідач пояснила, що у неї немає сумнівів щодо того, що її дитина не є дитиною позивача, оскільки та час народження дитини вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком та з позивачем тривалий час взагалі не зустрічалась, тому відмовилась від проведення судово-генетичної експертизи.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, справа підсудна суду.

Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. За ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом із пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що з 15.09.2000 року до 21.06.2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.13). Із пояснень сторін вбачається, що сторони з 2001 року припинили шлюбні відносини, позивач, який є громадянином Російської Федерації, виїхав за межі України. Відповідач підтвердила, що вона не знала про місце проживання позивача, зв»язків з ним не підтримувала, розірвання шлюбу між сторонами відбулось в судовому порядку без участі позивача, місце перебування якого було невідоме.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у відповідача ОСОБА_3 народилась дитина - син ОСОБА_4, у свідоцтві про народження якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 СК України батьком дитини був зазначений позивач. Відповідач пояснила, що застосувати положення ч. 3 ст. 122 СК України у неї можливості не було, оскільки місце перебування позивача їй було невідомо та на час народження дитини біологічний батько її сина також виїхав з країни.

Відповідно до ст. 136 Сімейного Кодексу України, особа, яка записана батьком дитини у відповідності зі ст. 122,124,126 та 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред»явивши позов про виключення запису про нього, як батька із актового запису про народження дитини. В разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як про батька дитини із актового запису про його народження.

Аналогічні правові позиції містяться в п.п.10-11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення алмінтів».

Судом роз»яснювалось відповідачу її право заявити клопотання про проведення судово-генетичної експертизи з метою усунення сумнівів щодо походження її дитини від позивача, роз»яснювались наслідки задоволення позову, в тому числі і для її дитини, роз»яснювалось, що як мати дитини, вона має діяти лише в інтересах дитини.

Відповідач в судовому засіданні послалась на відсутність необхідності проведення судово-генетичної експертизи у справі, оскільки у неї немає жодних сумнівів щодо того, що позивач не є біологічним батьком її сина, оскільки вона з ним з 2001 року припинила будь які стосунки, дитина народжена в 2004 році від іншого чоловіка.

Пояснення відповідач давала вільно, їй роз»яснювались її права, наслідки вчинення нею будь яких процесуальних дій, також роз»яснювались наслідки задоволення позову для дитини та для неї.

Враховуючи всі обставини, у суду немає підстав ставити під сумнів пояснення відповідача про те, що позивач не є та не може бути біологічним батьком її сина.

За ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

На підставі наведеного суд вважає встановленим відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини, та дитиною, тому визнає позовні вимоги ОСОБА_2 обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,15,60,209,212-215 ЦПК України, ст. 136 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина Російської Федерації, як про батька дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого ОСОБА_3, із актового запису про народження дитини № 20 від 14.12.2005 року, складеного виконавчим комітетом Великокомарівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області.

Повний текст рішення складений 09 листопада 2015 року.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення, через Великомихайлівський районний суд Одеської області.

Головуючий: О.В. Рімашевська