АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів: - Козлова С.П.,Тамакулової В.О.

при секретарі - Безрукавому Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про поновлення на роботі,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач звернувся в суд із указаним позовом, посилаючись на те, що з 29 вересня 2009 року працював у Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська», на посаді в.о. генерального директора, а з 26 січня 2010 року директором цього підприємства. У липні 2014 року йому стало відомо, що наказом відповідача № 233 к/к від 30 липня 2010 року його було звільнено із займаної посади, на підставі п.5 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з нез*явленням на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності з 29 березня 2010 року. Вважає своє звільнення незаконним, так як він у цей період перебував на лікарняному менше ніж чотири місяці підряд, а тому просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

За рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2014 року вказане рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року касаційна скарга ОСОБА_4 задоволена частково, зазначені рішення скасовані, і справа була передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді, 10 вересня 2015 року, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про поновлення на роботі відмовлено.

З таким рішенням не погодився позивач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення норм процесуального та матеріального права, просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначене судове рішення відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 262-к/к від 29 вересня 2009 року позивача було призначено виконуючим обов*язки генерального директора ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», а наказом № 27к/к від 26 січня 2010 року - директором цього підприємства на умовах укладеного контракту як такого, що успішно пройшов конкурсний відбір і цього ж дня з ним, як з директором ДП ВК « Краснолиманська», Міністерством вугільної промисловості України, на термін з 26 січня 2010 року по 26 січня 2015 року, було укладено контракт.

Як вбачається з довідки комунального лікувально-профілактичного закладу Родинської міської лікарні Донецької області від 26 квітня 2014 року, ОСОБА_4, у період з 01 квітня 2010 року по 30 липня 2010 року з перервою перебував на лікуванні.

Згідно наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 233 к/к від 30 липня 2010 року ОСОБА_4, був звільнений із посади генерального директора ДП ВК «Краснолиманська», за п.5 ст.40 КЗпП України, у зв*язку з нез*явленням на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності з 29 березня 2010 року.

Пунктом 5 ст.40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

Відповідно до п.5 Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, з метою організації своєї діяльності: здійснює добір кандидатів в апарат та керівні посади підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, формує кадровий резерв на відповідні посади, організує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації працівників апарату. У свою чергу, Міністр, як керівник Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, призначає та звільняє з посад за погодженням із головами відповідних місцевих адміністрацій керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міненерговугілля України.

За Статутом ДП ВК «Краснолиманська», дане підприємство засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Керівник підприємства призначається на посаду та звільнюється з посади Уповноваженим органом управління, у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно п.1 постанови Верховного Суду України № 6 «Про практику розгляду судами трудових спорів», зі змінами та доповненнями, укладання трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації, чи уповноваженого ним органу.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач не є власником ДП ВК «Краснолиманська», а органом його управління є Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, що саме діями відповідача по справі були порушені його права.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального та процесуального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

На неодноразові роз*янення ОСОБА_4 положень ст.33, 35, 36 ЦПК України та пропозиції суду про залучення до участі у справі Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, позивач не погоджується.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права.

А отже апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: