У х в а л а

14 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву Міністерства оборони України про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2015 року у справі за позовом Міністерства оборони України, Харківського університету Повітряних сил ім. Івана Кожедуба, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_4 про стягнення витрат, пов'язаних з навчанням і утриманням у вищому військовому навчальному закладі,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 8 квітня 2015 року, у задоволенні позовних вимог Міністерства оборони України, Харківського університету Повітряних сил ім. Івана Кожедуба, військової частини НОМЕР_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України у вказаній справі на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

27 серпня 2015 року Міністерство оборони України звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 5 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (в редакції Закону України від 11 квітня 2008 року № 267-VI «Про внесення змін до статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», який набрав чинності 25 квітня 2008 року), постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах».

На обґрунтування підстави перегляду зазначеного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2013 року, в якій, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному рішенні, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 30 червня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, та відмовляючи у відкритті касаційного провадження, касаційний суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2013 року касаційний суд, залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про правомірність застосування у спірних правовідносинах частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» на момент звільнення особи з військової служби, та Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964, яка була прийнята на реалізацію положень статті 25 вказаного Закону.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Міністерства оборони України, Харківського університету Повітряних сил ім. Івана Кожедуба, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_4 про стягнення витрат, пов'язаних з навчанням і утриманням у вищому військовому навчальному закладі за заявою Міністерства оборони України про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін