Справа № 758/9083/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 року суддя Подільського районного суду м.Києва Богінкевич С. М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Емельянова Ксенія Вікторівна, Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, однак з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України з виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто, зазначена норма визначає право на звернення до суду у випадку наявності спору.

За правилами загальної підсудності у відповідності зі ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

У п. 41 Постанови Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 р. № 3 роз'яснив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно п. 42 вищезазначеної Постанови виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У порушення зазначених вимог закону, у позовній заяві не викладені обставини з посиланням на належні та допустимі докази на яких ґрунтуються вимоги позивача, зокрема позивачем не наведено жодних належних доказів, які б підтверджували вартість спірного майна, що унеможливлює встановлення місця знаходження його основної частини, що підтвердить вибір підсудності останнього для звернення з даним позовом до Подільського районного суду м.Києва.

Доказів, які б свідчили про неможливість отримання даної інформації до суду не надано. У разі виникнення складнощів в отриманні належних та допустимих доказів, які б дали можливість позивачеві обґрунтувати заявлені вимоги у відповідності до ст. 137 ЦПК України повинен подати до суду відповідні докази.

Доказів, які б свідчили про неможливість отримання копії спадкової справи №1533 після померлої ОСОБА_4 до суду не надано. У разі виникнення складнощів в отриманні належних та допустимих доказів, які б дали можливість позивачу обґрунтувати заявлені вимоги, оскільки останній у відповідності до ст. 137 ЦПК України повиннен подати до суду відповідні докази.

Одночасно суд звертає увагу на те, що процесуальними нормами не передбачено викладення позову та заяви про витребування доказів в одному документі.

Згідно роз'яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, позивачем в порушення п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав звільнення від доказування.

Оскільки, без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч.5 ст.121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст.119, 120, 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Емельянова Ксенія Вікторівна, Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним - залишити без руху, надавши заявнику строк 3 дні з дня отримання копії даної ухвали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Зобов'язати позивача при поданні до суду матеріалів для усунення недоліків заяви, надати докази в підтвердження дати отримання ухвали про усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяС. М. Богінкевич