АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Грицик Анни Сергіївни на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити дії та про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», в якому, з урахуванням уточнень, просила зобов'язати відповідача повернути позивачу грошові кошти в розмірі 8 059 доларів США 13 центів, стягнути з відповідача 3% річних за період з 15.12.2014 року по 03.02.2015 року в розмірі 37 доларів США 65 центів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 було укладено з ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу ( депозиту) , який закінчився 8 грудня 2014 року. Банк перерахував кошти ОСОБА_4 на поточний рахунок , однак, отримати зазначені кошти у банку ОСОБА_4 не зміг, так як банк відмовлявся йому виплатити зазначені кошти.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали договір про відступлення права вимоги, на підставі якого ОСОБА_3 просить стягнути з ПАТ «Дельта Банк» 8 059, 13 доларів США та 3% річних від суми за прострочення виконання зобов'язання.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року позов задоволено. Зобов'язано ПАТ «Дельта Банк» повернути ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 8 059 доларів США 13 центів, 3% річних за період з 15.12.2014 року по 03.02.2015 року в розмірі 37 доларів США 65 центів. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, не відповідає дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вкладник ОСОБА_4 не мав права без згоди банку відступати право вимоги за договором банківського вкладу. В порушення ст. 192 ЦК України у суду були відсутні правові підстави у задоволенні позовних вимог у валюті зобов'язання. Суд не здійснив посилання в мотивувальній частині рішення на первинні бухгалтерські документи, котрі підтверджують наявність коштів на рахунку, не обґрунтував підстави неналежного виконання рішення суду. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регулює відносини позивача та відповідача з 03.03.2015 року - дня запровадження щодо відповідача тимчасової адміністрації. Судом безпідставно стягнуто з відповідача судовий збір.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу , просив рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися, оскільки вони належно повідомлені, а їх явка до суду апеляційної інстанції не є обов'язковою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 травня 2014 року між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір № 2536 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» у доларах США, згідно з умовами якого ОСОБА_4 по 04 червня 2015 року розмістив у банку вклад у розмірі 15 992 долари США 25 центів, на який банк мав здійснювати нарахування процентів за процентною ставкою 11,5% річних.

Між ОСОБА_4 та банком було досягнуто згоди щодо зміни умов договору від 30.05.2014 року, шляхом його розірвання, а саме: розмір вкладу було зменшено з 15 992 доларів США 25 центів до 7 992доларів США 25 центів, а строк розміщення вкладу було припинено 08 грудня 2014 року, внаслідок чого проценти за користування вкладом було нараховано у розмірі 38 доларів США 03 центів.

Відповідно до п. 1.9 договору від 30.05.2014 року нараховані проценти за вкладом виплачуються щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти нараховані відповідно до умов цього договору, а також у день повернення вкладу в кінці строку дії цього договору або в іншій термін дострокового припинення дії цього договору у випадках ,передбачених цим договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_1, відкритий на ім'я ОСОБА_4 в установі Банку. Нараховані проценти суму вкладу не збільшують.

Відповідно до п.1.10 договору від 30.05.2014 року вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п.1.3 даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використання електронних платіжних засобів НОМЕР_1, відкритий на ім'я ОСОБА_4 в установі Банку.

08 грудня 2014 року припинився строк розміщення вкладу ОСОБА_4 за Договором від 30.05.2014 року, внаслідок чого депозит в розмірі 7 992 долари США 25 центів та проценти за користування вкладом, які були нараховані у розмірі 38 доларів США 03 центи, що в сумі становить 8030 доларів США 28 центів, були зараховані на поточний рахунок ОСОБА_4

Однак, після зарахування 8030 доларів США 28 центів на поточний рахунок Банк не повернув ОСОБА_4 вказаних грошових коштів.

05 січня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено Договір відступлення права вимоги (цесії).

Відповідно до п.1.1 договору від 05.01.2015 року в порядку та на умовах, визначених цим договором в день укладення цього договору, ОСОБА_4 відступає, а ОСОБА_3 набуває право вимоги, належне ОСОБА_4, і стає кредитором за Договором НОМЕР_2 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» у доларах США від 30 травня 2014 року, укладеним між ОСОБА_4 і ПАТ «Дельта Банк», та стає кредитором щодо грошових коштів ОСОБА_4, які знаходяться на розрахунковому рахунку НОМЕР_1.

Відповідно до п.1.2. договору від 05.01.2015 року за цим договором позивач набула право вимагати від банку належного виконання обов'язків щодо сплати позивачу усіх грошових коштів, які знаходяться на розрахунковому рахунку ОСОБА_4 НОМЕР_2 згідно з Договором № 2536 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» у доларах США від 30 травня 2014 року, укладеним між ОСОБА_4 та банком, в тому числі суму вкладу та проценти на загальну суму 8030 доларів США 28 центів.

05.01.2015 року ОСОБА_3 письмово звернулась до банку з заявою, в якій повідомила банк про факт відступлення їй права вимоги за договором від 30.05.2014 року шляхом укладення договору від 05.01.2015 року, копію якого разом із заявою від 05.01.2015 року надала до банку. Також просила банк повернути їй суму вкладу та нараховані відсотки готівкою в доларах США за договором від 30.05.2014 року та просила банк повідомити письмово про місце та час отримання коштів.

Однак, станом на 03 лютого 2015 року банком кошти позивачу не повернуті.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги , якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до положень ст. ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 (далі - Положення).

Згідно із цим Положенням договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу [вклад (депозит) на вимогу] або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку [строковий вклад (депозит)].

Таким чином, апеляційна інстанція погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що відповідач зобов'язаний повернути позивачу депозитний внесок у розмірі на загальну суму 8030 доларів США 28 центів , оскільки видача коштів за розпорядженням клієнта є обов'язком банку, встановленим ЦК України та умовами Договору.

ПАТ «Дельта Банк» , як встановлено судом першої інстанції, 08 грудня 2014 року на підставі припинення розміщення вкладу ( депозиту) ОСОБА_4 за Договором від 30.05.2014 року, 8030 доларів США 28 центів зарахував на поточний рахунок ОСОБА_4

Із вказаного часу між сторонами припинені стосунки, які врегульовані главою 71 параграфом 3 Цивільного кодексу України Банківський вклад та перейшли у правову площину, врегульовану главою 72 ЦК України Банківський рахунок.

Відповідно до ст.. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язаний приймати та зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст.. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Ч.3. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок у строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що між сторонами продовжують існувати правові стосунки, що передбачені договором банківського вкладу ( депозиту) та неправильно застосував норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.

Однак, колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції з інших підстав, ніж просив апелянт.

Оскільки колегія суду позбавлена можливості вийти за межі позовних вимог чи самостійно змінити їх, то в задоволенні позовних вимог з підстав, передбачених ст.. 1058 ЦК України колегія суддів відмовляє.

Позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із вимогою про повернення коштів із банківського рахунку, а не з підстав розірвання договору банківського вкладу ( депозиту)

Керуючись ст.ст. 303,307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Грицик Анни Сергіївни задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 18 червня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_4, про зобов'язання вчинити дії та про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді: