Справа № 369/5669/15-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/6066/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 26 10.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

Суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства «Дніпровський круг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія», треті особи - Публічне акціонерне товариство «Будівельна компанія «Дніпроінвестбуд», реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області. Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Арма» про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсним з моменту його укладення іпотечний договір укладений між ПАТ "БК "Дніпроінвестбуд", ДП "Дніпровський круг", ТОВ "КБ "Арма" та скасувати державну реєстрацію прав власності та їх обтяжень - іпотеки, що виникли відносно ДП "Дніпровський круг" на квартиру АДРЕСА_1, вилучивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень, що виникли відносно зазначеної квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у лютому 2005 року між ОСОБА_2 та ДП «Дніпровський круг» укладено інвестиційний договір, за умовами якого позивачу у власність була передана квартира АДРЕСА_1. ДП «Дніпровський круг» неправомірно зареєстрував за собою право власності на квартиру, що підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили та яким за позивачем визнано право власності на зазначену квартиру. При реєстрації права власності ОСОБА_2 стало відомо, що ДП «Дніпровський круг» уклало договір іпотеки, за яким передало в іпотеку належну позивачу на праві власності квартиру. У добровільному порядку вирішити питання щодо зняття обмежень та реєстрацію за собою права власності позивач не має можливості.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсним іпотечний договір, укладений 21 листопада 2008 року між ТОВ КБ «Арма» та ДП «Дніпровський круг», яким забезпечувалось виконання кредитного договору № 20/2-КL/42 від 30 вересня 2008 року, та за яким в іпотеку передано нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1. Скасовано державну реєстрацію прав власності та їх обтяжень: іпотеку, номер запису про іпотеку 2403470, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ТОВ «Українська боргова компанія» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції не надав правову оцінку доводам, які суттєво впливали на розгляд справи, викладеним у запереченнях апелянта. ДП "Дніпровський круг" на момент укладення спірного договору мало належно зареєстроване право власності, що надавало йому право вільно та на власний розсуд розпоряджатися майном та на момент ухвалення оскаржуваного рішення є власником майна.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 16 лютого 2005 року між ОСОБА_2 та ДП «Дніпровський круг» укладено інвестиційний контракт №32-Б, згідно умов якого інвестор фінансує будівництво квартири АДРЕСА_1 (а.с.68).

16 лютого 2005 року ОСОБА_2 сплатив ДП «Дніпровський круг» кошти в сумі 189 000 грн. на виконання умов зазначеного договору, що підтверджується квитанцією № 052400 (а.с.72).

Згідно листа ДП «Дніпровський круг» від 15 серпня 2007 року номер квартири, будівництво якої було проінвестовано ОСОБА_2, після введення будинку в експлуатацію - «217», загальна площа - 126,3 кв.м., житлова площа - 69,2 кв.м. Квартира розташована на дев'ятому поверсі у шостому під'їзді в корпусі 5 у будинку АДРЕСА_1.

21 листопада 2008 року між ТОВ КБ «Арма» та ДП «Дніпровський круг» укладено іпотечний договір, яким забезпечувалось виконання кредитного договору № 20/2-КL/42 від 30 вересня 2008 року.

У п. 1.2 договору вказано, що в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2013 року, яке набрало законної сили, визнано протиправним дії ДП «Дніпровський круг» щодо неповідомлення ОСОБА_2 про необхідність реєстрації права власності на квартиру; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, видане виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 17 жовтня 2008 року; визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 38586066 від 05 червня 2015 року вбачається, що право власності на вищезазначену квартиру зареєстроване за ДП «Дніпровський круг» на підставі свідоцтва, виданого 17 жовтня 2008 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 15, 16, 203, 215, 575, 583 ЦК України, ст.ст. 1, 5 Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна з сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на квартиру, яка належить ОСОБА_2, було оформлено ДП «Дніпровський круг» незаконно. На момент укладення договору іпотеки позивач являвся інвестором квартири і передача її в іпотеку без згоди ОСОБА_2 є порушенням прав та законних інтересів останнього. Таким чином, позивач має право заявляти вимогу про визнання недійсним договору іпотеки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

За ст. ст. 1, 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки) застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.

Згідно Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки) було визначено, що предметом іпотеки може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна в майбутньому.

Розпорядження майновими правами будь-ким, крім особи інвестора або без його згоди на передачу прав у заставу, порушує права інвестора й не відповідає вимогам ч. 2 ст. 583 ЦК України та ст. 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на день укладення оспорюваного договору іпотеки).

Звертаючись до суду ОСОБА_2 зазначає, що він як інвестор виконав свої грошові зобов'язання за договором інвестування, повністю сплативши вартість об'єкта будівництва, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт та в подальшому права власності.

З матеріалів справи вбачається, що після укладення з ОСОБА_2 інвестиційного договору ДП «Дніпровський круг» уклало з ТОВ КБ «Арма» іпотечний договір, згідно якого ДП «Дніпровський круг» передав в іпотеку квартиру, яка є предметом інвестиційного договору. Оскаржуваний іпотечний договір був укладений без згоди інвестора, яка була обов'язковою в силу вимог ст. 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка була чинною на день його укладення).

Договір іпотеки є недійсним з моменту його укладення, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що власником майна, яке передано в іпотеку, є ОСОБА_2, а отже, ТОВ «Дніпровський круг» безпідставно передав квартиру в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, порушивши при цьому права позивача.

Враховуючи те, що договір іпотеки є недійсним, позовна вимога про зняття заборони на його відчуження є обґрунтованою та суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов в цій частині.

Доводи ТОВ «Українська боргова компанія», викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, так як судовим рішенням встановлено, що ДП «Дніпровський круг» незаконно оформило право власності на квартиру, передану в іпотеку, а відповідно не мало права вчиняти дії щодо розпорядження цим нерухомим майном. ДП «Дніпровський круг» не є власником квартири, як зазначає апелянт, оскільки свідоцтво про право власності, видане на ім'я відповідача, скасовано в судовому порядку, а право власності на квартиру визнано за ОСОБА_2 на підставі судового рішення.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду є законним та обґрунтованим, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах, а тому підстави для його скасування відсутні.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову сторонами не оскаржувалося, а відтак, в апеляційному порядку не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.