УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Попович О.В., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відділу освіти Іршавської районної державної адміністрації про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 8 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління освіти, молоді і спорту Іршавської районної державної адміністрації про поновлення на посаді директора школи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що наказом начальника Управління освіти, молоді і спорту Іршавської РДА від 19 червня 2014 року його було звільнено з посади директора Великораковецької ЗОШ I-II ступенів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин трудових обов'язків. Вважаючи своє звільнення незаконним, ОСОБА_3 просив суд задовольнити його позов.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 8 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в позові виходив із того, що звільнення ОСОБА_3 з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків проведено відповідно до вимог закону.

Проте погодитись із таким висновком судів не можна, оскільки суди дійшли їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судами установлено, що наказом начальника відділу освіти Іршавської РДА від 11 квітня 1980 року ОСОБА_3 був переведений з посади вчителя хімії та біології Великораковецької середньої школи на посаду директора Великораковецької восьмирічної школи Іршавського району (а.с. 103).

Наказом від 25 червня 2013 року позивачу було оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків директора Великораковецької загальноосвітньої школи I-II ступенів (а.с. 99), на наказом від 19 червня 2014 року ОСОБА_3 було оголошено догану за відсутність на роботі без поважних причин 4 червня 2014 року (а.с. 100).

Наказом від 19 червня 2014 року ОСОБА_3 було звільнено з посади директора школи у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором, згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с. 8). Підставою звільнення є догана від 25 червня 2013 року та догана від 19 червня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичне порушення трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України, до юридичних фактів, які підлягали встановленню судом відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України при вирішенні спору про законність звільнення ОСОБА_3 з цих підстав, є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього з додержанням вимог ст. ст. 147-149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення.

З урахуванням положень ст. 147 КЗпП України звільнення за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами є заходом стягнення, що застосовується до працівника за порушення ним трудової дисципліни.

Таким чином, працівник може бути звільнений з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (ст. 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі.

Разом із тим, у наказі про звільнення позивача за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків не зазначено, яке порушення трудової дисципліни, вчинене ОСОБА_3 після винесення наказів від 25 червня 2013 року, 19 червня 2014 року про застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді догани, послужило підставою його звільнення.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за одне й те ж саме порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано одне дисциплінарне стягнення: або догана, або звільнення.

Суди у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України, ухвалюючи рішення про відмову в позові, на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернули, та не з'ясували чи вчинив позивач новий дисциплінарний проступок, що став безпосередньо підставою звільнення, та мав місце після винесених позивачеві 25 червня 2013 року, 19 червня 2014 року доган. Вирішуючи питання щодо правомірності накладення дисциплінарних стягнень, суди у порушення норм процесуального права не перевірили належним чином, чи був дотриманий відповідачем під час звільнення позивача порядок застосування дисциплінарних стягнень, передбачений ст.149 КЗпП України.

Ураховуючи те, що судом не встановлено істотні для правильного вирішення справи обставини щодо законності звільнення, у залежності від яких залежить питання щодо виплати передбачених ч. 2 ст. 235 КЗпП України сум та відшкодування у зв'язку з цим моральної шкоди, судові рішення необхідно скасувати у повному обсязі, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції згідно ст. 338 ЦПК України.

Крім того, при новому розгляді, судам необхідно перевірити поважність причин пропуску строку звернення позивача до суду із указаним позовом у відповідності до положень ст. ст. 233 та 234 КЗпП України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 8 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

О.В. Попович

О.М. Ситнік