Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/4051/14-ц

номер провадження 2/695/78/15

05 листопада 2015 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Матвієнко М.В.,

при секретарі Біленко Н.Г.,

з участю адвоката Меньших М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золотоноша справу за позовом ОСОБА_2 до Золотоніської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконкому Золотоніської міської ради народних депутатів від 12.06.1997р. за № 529 житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1., який залишився після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., було зараховане як безхозне до Золотоніського міського житлового фонду та зобов'язано ВАТ «Янтарь» поставити його на баланс. Відповідно до цього рішення житловий будинок АДРЕСА_1 був наданий для проживання сім'ї позивача ОСОБА_2 як такій, що потребує забезпечення житлом у зв'язку із відселенням із аварійного житла та дозволено їй за власні кошти добудувати вказаний будинок. Згідно ордера на житлове приміщення за № 196 від 1.08.2008р. ОСОБА_2 на склад сім'ї дві особи було надано право на зайняття житлового приміщення по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивача та вона залишилася одна проживати в зазначеному житловому будинку. Відповідно до довідки за № 379 від 11.07.2014р. житловий будинок за АДРЕСА_1 на балансі ПрАТ «Янтарь» не перебуває та не обслуговується. Рішенням виконкому Золотоніської міської ради за № 49 від 18.02.2015р. ОСОБА_2 надано дозвіл на реєстрацію в житловому будинку по АДРЕСА_1. Позивачу ОСОБА_2 відмовлено відповідачем Золотоніською міською радою у наданні дозволу на приватизацію житлового будинку по АДРЕСА_1, оскільки цей будинок не перебуває на балансі Золотоніської міської ради, а тому вирішити питання про його приватизацію є неможливим.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Меньших М.О. позов про визнання права власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1. за набувальною давністю підтримали та наполягали на його задоволенні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач починаючи із 1997р. добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно ним володіти на протязі більше 10 років, а тому набула права власності на цей житловий будинок, який на даний час не має власника, оскільки житловий будинок є недобудованим та не поставлений на баланс Золотоніської міської ради як безхозне майно.

Представник відповідача Золотоніської міської ради за довіреністю Ковтун Д.М. позов визнав та не заперечував щодо його задоволення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_2, яка починаючи із 1997р. постійно проживає та користується житловим будинком по АДРЕСА_1 по даний час. Крім того, їй відомо, що власник будинку ОСОБА_4 померла у 1995р. та спадкоємців вона не мала.

Заслухавши пояснення сторони позивача, думку представника відповідача, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із рішення виконкому Золотоніської міської ради народних депутатів від 12.06.1997р. за № 529 вбачається, що домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1., зараховане як безхозне до Золотоніського міського житлового фонду; зобов'язано ВАТ «Янтарь» поставити його на баланс; наданно для проживання ОСОБА_2 як такій, що потребує забезпечення житлом у зв'язку із відселенням із аварійного житла та дозволено їй за власні кошти добудувати вказаний будинок.

Згідно ордера на житлове приміщення за № 196 від 1.08.2008р. ОСОБА_2 на склад сім'ї дві особи було надано право на зайняття житлового приміщення по АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки за № 379 від 11.07.2014р. житловий будинок за АДРЕСА_1 на балансі ПрАТ «Янтарь» не перебуває та не обслуговується.

Із рішення виконкому Золотоніської міської ради за № 49 від 18.02.2015р. вбачається, що ОСОБА_2 надано дозвіл на реєстрацію в житловому будинку по АДРЕСА_1.

Факт утримання нерухомого майна позивачем підтверджується довідкою ПАТ «Черкасиобленерго» Золотоніський РЕМ № 278 від 10.07.2014р., з якої вбачається, що особовий рехунок на користування електричною енергією за адресою АДРЕСА_1 переоформлено на ОСОБА_2 більше 10 років тому; договором про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів № 10755м від 27.06.2014 року.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Окрім спірного будинку в ОСОБА_2 іншого житла немає.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Набувальна давність є юридичним фактом. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 вже більше 10 років вільно, добросовісно та безперервно користується, утримує та володіє будиковолодінням АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 1 ст. 344 ЦК України 2003 року особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено Кодексом.

Судовою практикою (Постанова Вищого господарського суду України від 6 червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено наступні положення: відповідно до п.п. 1, 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли саме з 1 січня 2001 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

На підставі ч.ч.1 ст.344 ЦК України. Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 173, 174, 209, 212, 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя М. В. Матвієнко

Повний текст рішення виготовлено 10 листопада 2015р.