Справа № 314/3184/15-ц Провадження № 2/314/1001/2015
12.08.2015 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі
головуючого судді Кіяшко В.О.,
при секретарі Павлівській І.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Вільнянський районний сектор Управління державної міграційної служби в Запорізькій області про визнання втратившими право користування жилим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Вільнянський районний сектор Управління державної міграційної служби в Запорізькій області про визнання втратившими право користування жилим приміщенням, вказавши в позовній заяві, що йому належить на праві власності житловий будинок № 20 по вул. Поштовій в с. Жовтневе, Вільнянського району, Запорізької області. В 1996 році він прописав в своєму будинку відповідачок по справі невістку та онуку. В 2008році його син помер, в цьому ж році невістка та онука виїхала з будинку, забрали всі свої речі і з цього часу проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Наявність зазначеної реєстрації відповідачів створює позивачу перешкоди у здійсненні права власності.
У звязку з чим він змушений звернутись до суду з вказаним позовом.
У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином причину неявки суду не повідомили, заперечень на позов не надали (а.с. 14, 15). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Представник третьої особи також в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності.
В якості свідка в судовому засіданні допитана ОСОБА_4, яка підтвердила факт, що відповідачі по справі не проживають у спірному будинку з 2008 року.
Заслухавши пояснення позивача, свідка, всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У судовому засіданні встановлено наступне.
ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 20 по вул. Поштовій в с. Жовтневе, Вільнянського району, Запорізької області (а.с. 6, 7).
У вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але за вказаною адресою не проживають з 2008р. (а.с.4, 5).
Досліджені у судовому засіданні докази свідчать про те, що відповідачі перешкоджають у користуванні будинком позивачу, належних їм речей та майна в будинку немає, оплату комунальних послуг за спірний будинок відповідачі не здійснюють, добровільно залишили спірне жиле приміщення, до звернення до суду з зазначеним позовом вселитися у спірний будинок не намагались, тобто не проживають у спірному будинку понад року без поважних причин, вибули на постійне проживання у інше приміщення, в зв'язку з чим позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у спірному будинку, підлягають задоволенню.
Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319,321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.
На підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що реєстрація місця проживання відповідачів в будинку № 20 по вул. Поштовій в с. Жовтневе, Вільнянського району, Запорізької області створює для позивача перешкоди у здійсненні ним права власності, користування і розпорядження належним йому жилим приміщенням, а тому порушене право підлягає захисту.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 224-228 ЦПК України, суд -,
Цивільний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, 1977р.н. та ОСОБА_3, 1996р.н. такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку № 20 по вул. Поштовій в с. Жовтневе, Вільнянського району, Запорізької області.
Рішення суду є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживанняДМС (ст. 217 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : В. О. Кіяшко

12.08.2015