Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

при секретарі - Дідик М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк "Надра" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованності за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк "Надра" про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 15.02.2008 року між ВАТ Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому кредит у розмірі 192664,08 дол.США для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 08.02.2008 року, на придбання у власність нерухомого майна, строком до 14.02.2033 року, а відповідач повинен був повертати кредит щомісячно, сплачуючи 12,99 % річних за користування кредитом. В якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, інших платежів та штрафних санкцій по кредитному договору, між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, яка взяла на себе солідарну відповідальність за зобов'язаннями ОСОБА_1. Оскільки відповідачі свої обов'язки за кредитним договором належним чином не виконали, то станом на 13.03.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 2723698,85 грн., які позивач просив стягнути на його користь разом із сплаченим судовим збором в розмірі 3441 грн..

В свою чергу відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра» про визнання кредитного договору №05/02/2008/840-К/185 від 15.02.2008 року недійсним посилаючись на те, що ОСОБА_1 не підписував умов вказаного договору та не отримував грошей.

В судове засідання представник позивача не з'явився, сповіщений належним чином, в матеріалах справи є заява про розгляд справи в його відсутності (а.с.43).

Представник відповідачів ОСОБА_3 повністю підтримав зустрічний позов, однак заперечував проти первісного позову посилаючись на пропущення строку позовної давності та наявністю підстав для припинення договору поруки також у зв'язку з порушенням строків позовної давності згідно з вимогами ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки в договорі поруки строк виконання не вказано.

Заслухавши представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

15.02.2008 року між ВАТ КБ «Надра», яке у подальшому змінило своє найменування на ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №05/02/2008/840-К/185, відповідно до якого банк надає відповідачу грошові кошти у сумі 192664,08 дол.США на придбання у власність нерухомого майна земельних ділянок розташованих на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. Кредит надавався строком до 14.02.2033 року, відповідач зобов'язаний був щомісячно повертати позику та нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 12,99% річних.

З метою забезпечення кредитних зобов'язань ОСОБА_1 15.02.2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №05/02/2008/840-П/185.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 вказану суму кредиту. У свою чергу відповідач прийняв позику, але грошові зобов'язання щодо погашення кредиту належним чином не виконує з вересня 2008 року.

Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У разі, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий мінімальний платіж, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій (п.п.4.2.4 кредитного договору).

У випадку прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту (2180 дол. США) а також у випадку прострочення строку довгострокового виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строки, визначені в договорі, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п.5.2 кредитного договору), а у разі порушення позичальником інших зобов'язань за даним договором позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту за кожен випадок (п.5.3).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань станом на 13.03.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 2723698,85 грн. (в еквіваленті за курсом НБУ складає - 340760,52 дол.США), з яких сума заборгованості по тілу кредиту склала - 1528348,46 грн.(еквівалент 191214,62 дол. США), заборгованість по відсоткам - 912165,16 грн. (еквівалент 114120,50 дол. США), пеня за прострочення сплати кредиту - 129158,81 грн. (еквівалент 16158,99 дол. США), штраф за порушення виконання умов договору - 153996,42 грн.(еквівалент 19266,41 дол. США).

Відповідно до договору поруки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання між позивачем та відповідач ОСОБА_2, остання взяла на себе зобов'язання солідарно відповідати перед позивачем за зобов'язаннями ОСОБА_1 за кредитним договором у повному обсязі (п.1.2 договору).

25.04.2013 року банк звернувся до відповідачів з письмовими вимогами про сплату заборгованості,як то передбачено умовами договору поруки (п.2.4) із довідки пошти видно, що ОСОБА_1 лист не отримав у зв'язку з непроживанням за адресою: АДРЕСА_1, саме тією адресою, яку і повідомляв в договорі, а по відповідачці ОСОБА_2 поштовае повідомлення повернулося за закінченням строку зберігання .

Будь-яких оплат, які б могли вплинути на розмір заборгованості сторони не здійснювали.

12.12.2013 року позивач звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з вказаним позовом.

Згідно з умовами кредитного договору п.4.2.4 банк має право на вимагання дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, інших платежів передбачених договором та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий мінімальний платіж, тобто банк самостійно розпоряджається своїм правом, коли пред'явити вимогу.

Відповідно до умов п.2.1 договору поруки також передбачено право кредитора вимагати виконання зобов'язання.

Так, відповідно до ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 ЦК України).

Нормами ч.1 ст.259 ЦК України закріплено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до п.7.3 кредитного договору сторони збільшили строк позовної давності до 10 років.

Отже, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду, збільшений строк позовної давності, то вимога до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є цілком законною, тому підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги до ОСОБА_2, то в її задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно з умовами договору поруки строк позовної давності не визначався, а тому в даному випадку має застосовуватися вказана вище норма, враховуючи те, що останній платіж був здійснений в серпні 2008 року, а протягом шести місяців вимог до поручителя не було заявлено, суд приходить до висновку, що порука припинила свою дію.

Необхідно звернути увагу на те, що такий висновок був висловлений Верховним Судом України 17 вересня 2014 року в постанові по справі № 6-53цс14, і відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України має бути врахований іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Що стосується зустрічного позову, то враховуючи усі представлені докази суд приходить до висновку, що підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не має, оскільки відповідачі посилаючись на те, що ОСОБА_1 не підписував кредитного договору, належних доказів не надають. Так, за клопотанням відповідача суд призначав судову почеркознавчу експертизу, однак для її проведення не було забезпечено оплату, тому дослідження експертом не проведено, і як результат не забезпечено відповідний доказ. При цьому суд також звертає увагу на те, що 15.02.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір на виконання зобов'язань за кредитним договором.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що зустрічний позов повинен бути залишений без задоволення через його недоведення належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 грн..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58,59, 60,64, 88, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк "Надра" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк "Надра" (, к/р 0001, МФО 328975) заборгованість за кредитним договором від 15.02. 2008 року №05/02/2008/840-К/185 у розмірі 2723698,85 грн. та судовий збір у розмірі 3441 грн..

В частині вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк "Надра" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в задоволенні позову до публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк "Надра" про визнання кредитного договору недійсним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: