АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №641/2812/15-ц Головуючий 1 інст. - Григор'єв Б.П.
Провадження № 22ц/790/6575/15 Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: інші справи
позовного провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кружиліної О.А., Кіся П.В.,

за участю секретаря - Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Харківської міської ради - Ткачової Ангеліни Юріївни на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку), -

встановила:

23.03.2015 року Харківська міська рада звернулась у суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на користь бюджету міста Харкова збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 72153,51 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 19.07.2013 року за № ХК 17, ОСОБА_2 збудований житловий будинок з господарською будівлею за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 299,8 кв. м. Відповідно до 11-1 декларації вказаний житловий будинок з господарською будівлею розташований на двох земельних ділянках площею 0,0992 га, державний акт серії НОМЕР_1 від 15.07.2011 року та площею 0,0930 га державний акт серії НОМЕР_2 від 20.04.2007 року, які надавались для будівництва та обслуговування житлового буднику, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 Замовником будівництва за даною декларацією є ОСОБА_2 10.12.2012 року на зазначений житловий будинок КП «ХМ БТІ» було виготовлено технічний паспорт. відповідно до експлікації приміщень до вказаного технічного паспорту загальна площа будинку літ. «А-2» по АДРЕСА_1 складає 299,8 кв. м. Відпвідно до плану вказаного будинку загальна площа будинку складає 302,5 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 за № 804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Харкова, який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку величини пайового внеску. Однак, визначений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Харкова, ОСОБА_2 свій обов'язок не виконав, не уклав із Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договір про пайову участь до прийняття нежитлових приміщень в експлуатацію. Такими діями забудовник порушує права та інтереси територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Харкова. Відповідно до положень ст.. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є в тому числі доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, внаслідок неукладення замовником будівництва договору пайової участі, невиконання зобов'язань, що прямо встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Харківській міській раді заподіяно збитки у вигляді неодержаних доходів. У разі належного виконання замовником будівництва передбаченого законом обов'язку щодо звернення до органу місцевого самоврядування для укладення договору, Харківська міська рада беззаперечно отримала б кошти пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова у порядку та розмірах, передбачених чинним законодавством.

У судовому засіданні представник позивача - Ткачова А.Ю. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року в задоволенні позову Харківської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку) відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Харківської міської ради - Ткачова Ангеліна Юріївна просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд безпідставно не узяв до уваги, що невиконання відповідачем обов'язку щодо укладення договору та сплати за цим договором грошових коштів в якості участі у створені і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту є цивільним правопорушенням, яке порушує інтереси територіальної громади на отримання за договором грошових коштів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга представника Харківської міської ради - Ткачової Ангеліни Юріївни задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 308 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтями 10, 11, 58, 60, 61, 179, 212, 213 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно розтлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є у тому числі доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.3 Листа ВГСУ від 14.01.2014 року «Про деякі питання практики застосування судами законодавства у справах, в яких заявлено вимогу про відшкодування збитків», у контексті ст. 22 ЦК України, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли б бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані саме в такому розмірі.

Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності до участі в комплексному соціально-економічному розвитку сіл, селищ, міст, координація цієї роботи на відповідній території.

Згідно ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване встановленням таких фактів та відповідних їм правовідносин:

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 19.07.2013 року за № ХК 17, ОСОБА_2 збудований житловий будинок з господарською будівлею за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 299,8 кв. м. Відповідно до 11-1 декларації вказаний житловий будинок з господарською будівлею розташований на двох земельних ділянках площею 0,0992 га, державний акт серії НОМЕР_1 від 15.07.2011 року та площею 0,0930 га державний акт серії НОМЕР_2 від 20.04.2007 року, які надавались для будівництва та обслуговування житлового буднику, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 Замовником будівництва за даною декларацією є ОСОБА_2

Згідно технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок зазначено, що ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка; шкода; причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Позивач повинен був довести, що протиправна дія чи бездіяльність відповідача є причиною, а шкода, яка завдана - наслідком такої протиправної поведінки. Сума збитків не має обґрунтовуватися умовними припущеннями про можливість отримання ним прибутку в результаті випадкового збігу обставин, оскільки наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку, ще не є підставою для його стягнення.

Суд вважав, що підтвердження щодо неправомірності дій ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Основні правові та організаційні засади у сфері пайової участі замовників у розвитку інфраструктури населених пунктів регламентує Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року, згідно із ч. 2 якого замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 даної статті.

Замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури (ч.1 ст.1 даного закону).

Нове будівництво - будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об'єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури (згідно з ДБН А.2.2-3-2012)

Таким чином, законом чітко роз'яснено поняття Замовника будівництва та Об'єкту будівництва.

Згідно ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Частиною 9 ст. 40 Закону визначені істотні умови договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Пунктами 2.1, 2.4, 2.8, 2.14 Порядку передбачено наступне.

Після прийняття рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для будівництва об'єкта замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки, зобов'язаний звернутися до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради для укладення попереднього договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

У разі якщо сторона, яка уклала попередній договір, одержавши проект договору від іншої сторони, ухиляється від укладення основного договору, друга сторона має право вимагати укладення такого договору в судовому порядку.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова укладається не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Аналіз вказаних положень Закону та Порядку вказує на те, що участь замовників у розвитку інфраструктури населеного пункту можлива лише на підставі відповідного договору, в якому сторонами визначаються, зокрема, розмір пайової участі та строк (графік) сплати пайової участі. Крім того, вказаними актами передбачено, що у випадку, якщо одна із сторін ухиляється від укладення договору, друга сторона може вимагати укладення такого договору в судовому порядку. Тобто в будь-якому випадку між сторонами повинні існувати договірні відносини щодо участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011р. №804 (зі змінами рішення від 22.05.2013 року № 319) затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі - Порядок) , який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

Згідно з пунктом 1.5 Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету міста Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова. Залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради. Для укладення такого договору замовник зобов'язаний звернутись із відповідною заявою до Департаменту не пізніше, ніж за 30 календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, суд дійшов висновку про те, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» не передбачено обов'язку замовника відшкодувати упущену вигоду (неодержаний прибуток), оскільки договір, в якому була б визначена відповідальність замовника, не укладався.

Таким чином, стягнення з відповідача збитків на підставі ст. 623 ЦК України, можливе лише у випадку порушення зобов'язання, яке у даній справі виникає лише на підставі відповідного договору, який не був укладений, а тому і зобов'язання між сторонами відсутні.

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка. Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки та не дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуємого судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Харківської міської ради - Ткачової Ангеліни Юріївни - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - Судді: