Справа№751/7165/15-ц
Провадження №6/751/2169/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Маслюк Н. В.

при секретарі Дасюк Н. В.

з участю представника заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Чернігові справу за заявою ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 11.12.2014 року у справі № 4119-9/1242/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз від 11.12.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, поновлення строку на оскарження рішення третейського суду (а.с.2-4).

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що рішення третейського суду, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що спірні правовідносини регулюються Законом України Про захист прав споживачів, а тому дана справа не підвідомча третейському суду відповідно до п.14 ч.1.ст 6 Закону України Про третейські суди, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення. Крім того, вказує, що рішення винесене з порушенням норм чинного законодавства України. Зокрема, склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону та є підставою для скасування вищевказаного рішення, а також рішення третейського суду винесено стосовно особи, яка померла. Вказує, що про смерть ОСОБА_4 повідомила банк 01.10.2012 року, але 11.12.2014 року третейський суд виніс рішення про стягнення суми боргу з поручителя та з неї.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ПАТ Альфа-Банк в судовому засіданні заяву не визнав, просив відмовити у її задоволенні.

Вислухавши представника заявника, представника заінтересованої особи ПАТ «Альфа-Банк», дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи третейського суду №4119-9/1242/14, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 21.03.2008 року між ЗАТ Альфа-Банк, правонаступником якого є ПАТ Альфа-Банк та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №700004850, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 64 010,28 доларів США, а Позичальник зобовязувався повернути отримані кошти і сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12,99% річних. Кредит надавався на придбання транспортного засобу (а.с. 9-10 даної справи, а.с.7 третейської справи).

В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором, 21.03.2008 року між ЗАТ Альфа-Банк та ОСОБА_4 укладено договір поруки №700004850-П (а.с.17 третейської справи) та договір про внесення змін і доповнень №1 до договору поруки від 28.01.2009 року (а.с.18 третейської справи).

У відповідності до п.2.1 договору поруки поручитель зобовязувався перед кредитором відповідати у повному обсязі за неналежне виконання позичальником зобовязань, що витікають з кредитного договору №700004850 від 21.03.2008 року.

11 грудня 2014 року рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз, суддею Москаленко Н.Ю. (одноособово) по справі № 4119-9/1242/14 позов ПАТ „Альфа-Банк до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ „Альфа-Банк 617 584,75 грн заборгованості за кредитним договором та 400 грн витрат по сплаті третейського збору (а.с. 6-8 даної справи, а.с.37-39 третейської справи).

Суд, виходячи із змісту ст.51 Закону України Про третейські суди та рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2008 від 10.01.2008 року, вважає, що з метою захисту прав та інтересів сторін органами правосуддя, якими не є третейські суди, заяву сторін необхідно вирішувати по суті.

Частиною третьою статті 51 Закону України Про третейські суди та ст. 389-5 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідає вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі.

Однією із підстав скасування рішення третейського суду заявник зазначає, що при винесенні рішення третейський суд вирішив питання про права і обовязки ОСОБА_4, який не брав участь у справі.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть 22.09.2012 року помер ОСОБА_4, який був поручителем по вищевказаніому договору (а.с.11). Отже, третейським судом було постановлено 11.12.2014 року рішення щодо особи цивільна правоздатність якої була припинена, тобто третейський суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі.

Таким чином, рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз » від 11.12.2014 року у справі № 4119-9/1242/14 в частині стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 700004850 від 21.03.2008 року та витрат по сплаті третейського збору підлягає скасуванню.

В іншій частині рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз від 11.12.2014 року у справі № 4119-9/1242/14 підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених Законом.

У відповідності до п.14 ч.1 ст.6 Закону України Про третейські суди, третейські суди можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Пунктом 12 кредитного договору №700004850 від 21.03.2008 року зазначено, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в звязку з цим Договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні дії даного договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнської громадської організації Всеукраїнський фінансовий союз. Сторони домовились, що якщо одна із Сторін письмово не наполягають на іншому, то розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих Сторонами письмових матеріалів без проведення усного слухання і виклику Сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, у спорі, який був розглянутий третейським судом, за захистом свого порушеного права звернувся банк, позичальник ОСОБА_3 в суд про захист прав як споживача послуг, які надає Банк, до третейського суду не зверталася.

Відповідно до п. 3 постанови № 5 Пленуму № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду, України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за наявності у кредитному договорі третейського застереження (окремої третейської угоди) при вирішенні спору суд має враховувати положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України від 11 травня 2004 року № 1701-IV «Про третейські суди» про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Тому за наявності вказаного третейського застереження (окремої третейської угоди) залишення позовної заяви споживача без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК є неприпустимим. Такі заяви підлягають вирішенню і за наявності з цього приводу рішення третейського суду, прийнятого за межами його компетенції. При цьому відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» банк не є споживачем.

Тобто, в даному випадку є визначальним статус особи, яка звертається за захистом своїх прав до третейського суду.

Отже, банк не є споживачем, а тому його звернення з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до третейського суду не може вважатись спором щодо захисту прав споживачів, оскільки підставами позову є невиконання умов договору, а не порушення Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначене узгоджується з правовим висновком ВСУ у справі за № 6-50цс12 від 06.06.2012 року.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суд» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до ст..6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» доповнено п.14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у том числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначений закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Посилання представника заявника на те, що третейське застереження, яке наявне в кредитному договорі суперечить Закону України «Про третейські суд», не заслуговує на увагу, оскільки на час укладення кредитного договору (21.03.2008 року), тобто на момент виникнення спірних правовідносин, Закону України «Про третейські суди» не містив заборони на укладення третейської угоди.

У відповідності до ст. 6 Закону України Про третейські суди, суд вважає, що спір, по якому винесено рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнської громадської організації Всеукраїнський фінансовий союз від 11.12.2014 року у справі № 4119-9/1242/14 в частині стягнення боргу з ОСОБА_3, підвідомчий третейському суду.

Відповідно до положень ст.5 Закону України Про третейські суди спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Оскільки третейська угода є різновидом цивільно-правового правочину, тому вона має відповідати також вимогам, встановленим цивільним законодавством. Суд вважає, що третейська угода, укладена між ПАТ Альфа- Банк та ОСОБА_3. відповідає вимогам ст. 12 Закону України Про третейські суди, ст.ст. 203, 228 ЦК України.

Склад третейського суду, яким було ухвалене оскаржуване рішення від 05.05.2015 року, відповідав вимогам ст.ст. 16, 17, 18, 19 Закону України Про третейські суди, Положенню та Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була стороною, а саме відповідачем по справі, їй надсилалась вимога про дострокове погашення кредиту (а.с.27 трет.справи), копія позовної заяви та розрахунок заборгованості, копія ухвали про початок розгляду третейської справи від 26.11.2014 року та копія оскаржуваного рішення (а.с.42,43 третейської справи).

Доводи представників заявника про те, що ОСОБА_3 не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи третейським судом, з урахуванням приписів ст. 389-5 ЦПК України, не є підставою для скасування рішення третейського суду.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що рішення третейського суду в частині солідарного стягнення боргу з ОСОБА_4, підлягає скасуванню, в іншій частині рішення слід залишити без змін.

При вирішенні питання про дотримання ОСОБА_3 строків, передбачених ст. 51 Закону України Про третейські суди, суд враховує, що як наголосив Європейський суд з прав людини у справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії, сторони повинні мати можливість скористатися правом на вчинення позову з того моменту, коли вони ознайомилися із рішенням, що покладають на них обовязки або можуть порушувати їхні законні права чи інтереси. Як засіб спілкування між органами та сторонами, вручення рішення створює можливість для сторін знайомитись з рішенням та підставами для нього, таким чином надаючи їм змогу оскаржити його, якщо вони вважатимуть це за доцільне.

Враховуючи те, що рішення третейського суду було винесено 11.12.2014 року, заява про скасування рішення була подана до суду 08.07.2015 року, після того, як заявник дізнався про оскаржуване рішення 17.04.2015 року, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а тому виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, суд вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Заявником понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 609 грн (а.с.1), які у відповідності до ст..88 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, з ПАТ «Альфа-Банк» підлягає стягненню на користь заявника судовий збір в сумі 304,50 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 71-73, 209, 218, 389-1, 389-4- 389-6, 293 ЦПК України, Законом України «Про третейські суди», суд, -

Ухвалив:

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 11.12.2014 року.

Заяву ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 11.12.2014 року у справі № 4119-9/1242/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз » від 11.12.2014 року у справі № 4119-9/1242/14 в частині стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 700004850 від 21.03.2008 року та витрат по сплаті третейського збору.

В іншій частині рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз від 11.12.2014 року у справі № 4119-9/1242/14 залишити без змін.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_3 304 (триста чотири) грн. 50 коп судового збору.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час її проголошення - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Маслюк