У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_7, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 12 травня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_6 укладений кредитний договір, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 148 910,00 доларів США на умовах визначених у вказаному договорі. Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 12 травня 2006 року між банком та ОСОБА_6 був укладений іпотечний договір, згідно з яким остання передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір відступлення права вимоги, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором від 12 травня 2006 року.

Оскільки боржник ОСОБА_6 належним чином не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором від 12 травня 2006 року, у зв'язку з чим станом на 06 червня 2012 року утворилась заборгованість в розмірі 208 046,88 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 червня 2012 року становить 1 662 294,57 грн, позивач просив в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу з будь-якою іншою особою покупцем.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 квітня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, яка діє в інтересах ТОВ «ОТП Факторинг Україна», просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки неможливо встановити процесуальне правонаступництво ПАТ «ОТП Банк» від ЗАТ «ОТП Банк» та ЗАТ «ОТП Банк» від АКБ «Райффайзенбанк Україна». Крім того, в матеріалах справи відсутні докази переходу прав та обов'язків за іпотечним договором до позивача.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1054> за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 629 ЦК України <nau://ukr/435-15|st629> договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України <nau://ukr/435-15|st512> кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 513 ЦК України <nau://ukr/435-15|st513> правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України <nau://ukr/435-15|st514>, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України <nau://ukr/435-15|st517> первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 травня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», (далі - ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_6 укладений кредитний договір, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 148 910,00 доларів США на умовах визначених у вказаному кредитному договорі та на строк до 12 травня 2021 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 12 травня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_6 укладений іпотечний договір, згідно з яким ОСОБА_6 передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка станом на 06 червня 2012 року складає 208 046,88 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 червня 2012 року становить 1 662 294,57 грн.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з яким останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 12 травня 2006 року згідно Додатку № 1 до даного договору.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що неможливо встановити процесуальне правонаступництво ПАТ «ОТП Банк» від ЗАТ «ОТП Банк», в свою чергу ЗАТ «ОТП Банк» від АКБ «Райффайзенбанк Україна», оскільки позивачем не було надано завірених належним чином: витягу з рішення Загальних зборів акціонерів АКБ «Райффайзенбанк Україна» від 09 жовтня 2006 року (протокол № 40) та витягу з рішення Загальних зборів акціонерів ЗАТ «ОТП Банк» від 23 квітня 2009 року (протокол № 53), які є підставою правонаступництва ПАТ «ОТП Банк» прав та обов'язків АКБ «Райффайзенбанк Україна».

Однак суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Частиною 2 статті 87 ЦК України визначено, що установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на вимогу суду був наданий витяг із Статуту ПАТ «ОТП «Банк», який погоджений Національним Банком України 18 червня 2009 року, реєстраційний номер 273 та пройшов державну реєстрацію.

Відповідно до ст. 1 вказаного статуту ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов'язків АКБ «Райффайзенбанк Україна».

Отже, позивачем було належним чином доведено правонаступництво ПАТ «ОТП Банк» від ЗАТ «ОТП Банк», в свою чергу ЗАТ «ОТП Банк» від АКБ «Райффайзенбанк Україна».

Крім того, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив із того, що позивачем не надано доказів переходу прав та обов'язків за іпотечним договором від 12 травня 2006 року від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», при цьому не дав належної правової оцінки тому, що в матеріалах справи міститься нотаріально завірений договір про відступлення права вимоги від 12 листопада 2010 року, згідно з яким ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного договору, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та його позичальниками, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного договору, що забезпечений іпотекою/заставою за договорами іпотеки/застави, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного договору, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» (в договорах забезпечення іменується - «Іпотекодержатель» чи «Заставодержатель») та боржниками /третіми особами (в договорах забезпечення іменуються - «Іпотекодавець» чи «Заставодавець»).

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» переходять всі права ПАТ «ОТП Банк» як сторони, що іменується «Іпотекодавець» чи «Заставодавець» у зобов'язаннях, які виникли на підставі договорів забезпечення в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором (включаючи право звернення на предмет іпотеки/застави).

Відповідно до переліку, згідно з яким ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення кредитних договорів, який міститься в додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2010 року, під номером 345 зазначено кредитний договір від 12 травня 2006 року укладений між банком та ОСОБА_6, а також договір іпотеки від 12 травня 2006 року, укладений між цими ж сторонами.

Суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, вказаних обставин не врахував та не надав належної правової оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи, у зв'язку з чим прийшов до передчасного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України не виконав, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув, не перевірив доводів апеляційної скарги, не зазначив конкретних обставин та фактів, що спростовують такі доводи.

За таких обставин, ухвалені судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук