У х в а л а

іменем україни

18 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Континент» (далі - ТОВ «Континент»), товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства «УМК» (далі - ТОВ ВКП «УМК»), треті особи: відділ Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, державне підприємство «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2, про поновлення строку позовної давності, визнання недійсним договору міни земельних ділянок та державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельної ділянки (паю), за касаційною скаргою Луценко О.Б., яка діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства «УМК», на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що їй на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,13 га, яка знаходиться на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Рішенням постійно діючого Третейського суду від 25 вересня 2006 року припинено право власності на належну їй земельну ділянку та визнано право власності на цю ділянку за ТОВ «Континент». Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2008 року вказане рішення третейського суду скасовано. Проте відповідно до договору міни від 14 січня 2009 року ТОВ «Континент» передало спірну земельну ділянку ТОВ ВКП «УМК», яке, в свою чергу, поділило її на чотири частини та отримало державні акти на право приватної власності. Посилаючись на те, що такими діями відповідачів її фактично позбавлено права власності на земельну ділянку, просила задовольнити позов.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 3 грудня 2013 року у позові відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Визнано недійсним договір міни земельної ділянки (паю) № 573 площею 3,1269 га, кадастровий номер :01:072:0084, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, від 14 січня 2009 року, укладений між ТОВ «Континент» і ТОВ ВКП «УМК», зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_2 у реєстрі за № 34. Визнано недійсними: державний акт серії ЯЖ № 927095 на право власності на земельну ділянку площею 0,7818 га, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:072:0259, виданий 21 квітня 2009 року ТОВ ВКП «УМК» та зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 39; державний акт серії ЯЖ № 927023 на право власності на земельну ділянку площею 0,7818 га, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:072:0187, виданий 21 квітня 2009 року ТОВ ВКП «УМК» та зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 31; державний акт серії ЯЖ № 927047 на право власності на земельну ділянку площею 0,7818 га, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:072:0211, виданий 22 квітня 2009 року ТОВ ВКП «УМК» та зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 47; державний акт серії ЯЖ № 927071 на право власності на земельну ділянку площею 0,7818 га, яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:072:0235, виданий 22 квітня 2009 року ТОВ ВКП «УМК» та зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 43. Витребувано у ТОВ ВКП «УМК» зазначені земельні ділянки та усунуто перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження вказаними земельними ділянками. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Луценко О.Б., яка діє від імені ТОВ ВКП «УМК» звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити силі рішення суду першої інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2008 року скасовано рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Левлекс» від 25 вересня 2006 року, яким припинено право власності ОСОБА_1 на належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,13 га (пай № 573), яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та визнано право власності на цю ділянку за ТОВ «Континент».

Між цим товариством та ТОВ ВКП «УМК» 14 січня 2009 року укладено договір міни вказаної земельної ділянки, після чого останнє оформило поділ цієї ділянки на чотири окремих і отримало державні акти про право власності на них.

При вирішенні спору, який був предметом розгляду, суд апеляційної інстанції, з врахуванням обставин припинення права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 та скасування рішення третейського суду, яким це право було припинене, правильно виходив з того, що земельна ділянка вибула з володіння власника не з його волі, що дає підстави для її витребування в порядку ст. 388 ЦК України в т. ч. від добросовісного набувача та задовольнив поданий ОСОБА_1 позов у цій частині.

Доказів про передачу позивачем земельної ділянки у власність інших осіб, зокрема, ТОВ «Континент», на підставі цивільно-правової угоди, яка б відповідала вимогам чинного законодавства, не подано.

Долучена до справи розписка від 21 березня 2006 року про отримання ОСОБА_1 15000 доларів США за відчужуваний нею пай не може вважатись такою угодою.

Тому неможливо погодитись з посиланнями в касаційній скарзі про відсутність підстав для витребування від ТОВ ВКП «УМК», як добросовісного набувача, земельної ділянки.

Підлягають відхиленню доводи касаційної скарги про відсутність підстав для визнання недійсним договору міни за позовом ОСОБА_1, яка не була його стороною, та необґрунтованість висновків суду про поважність причин пропуску позовної давності для його оспорення.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України правочин може бути визнаний судом недійсним у випадку заперечення його дійсності однією із сторін або іншою заінтересованою особою

Оскільки на момент укладення правочину, припинення права власності позивача на земельну ділянку на підставі рішення третейського суду у зв'язку із його скасуванням визнано незаконним, то ОСОБА_1, як заінтересована особа, могла його оспорювати та здійснювати захист порушення свого права власності не шляхом застосування реституції, а шляхом витребування майна, тобто у спосіб який нею і було обрано.

Захищаючи порушене право ОСОБА_1, в т. ч. шляхом визнання договору міни недійсним, апеляційний суд дійшов висновку про поважність причин пропущення нею позовної давності та навів у рішенні докази і мотиви, з яких він виходив роблячи такий висновок.

При проведенні оцінки доказів та встановлення обставин, пов'язаних з поважністю причин пропущення позовної давності, порушень положень цивільного процесуального законодавства не встановлено.

Тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення і задоволення касаційної скарги відсутні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Луценко О.Б., яка діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства «УМК», відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова