Справа № 495/7538/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/7538/15-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про тлумачення змісту правочину

В С Т А Н О В И В:
16.10.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач) про тлумачення змісту правочину (а.с.1-5).

Так, позивач просить суд розтлумачити зміст правочину - Договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні серії НАН №762757 від 24 червня 2015 року, що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук А.В., що зареєстровано в реєстрі за №712, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в частині умов утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та участі батьків у її вихованні таким чином, що враховуючи те, що місцем проживання малолітньої дитини визначено місце проживання її батька ОСОБА_1 , який проживає в м. Білгород-Дністровському Одеської області, а її мати - ОСОБА_2 проживає м. Могилів-Подільському Вінницької області, тобто в іншому регіоні Україні, тому за таких обставин зі змісту зазначеного правочину слідує, що саме її батько, тобто ОСОБА_1 , повинен та буде приймати основну та більшу участь у її вихованні, що саме на ОСОБА_1 покладаються основний обов`язок та більша відповідальність щодо виховання малолітньої дочки ОСОБА_3 та її утримання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.06.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні серії НАН № 762757, що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 712. Як вбачається з назви зазначеного Договору, сторонами було укладено договір як про визначення місця проживания дитини, так і умов її утримання, а також участі батьків у її вихованні.Однак, якщо в Договорі чітко виписано, що місцем постійного проживання дитина є місце проживання її батька, то не дивлячись на те, що із назви договору вбачається, що сторони домовились також і щодо утримання дитини батьками га її виховання, в самому тексті договору в певній мірі недостатньо зазначено, хто саме із батьків повинен утримувати дитину та на кого саме повинен бути покладений обов`язок виховання дитини.Зазначене призвело до непорозуміння між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо порядку утримання дитини та її виховання.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 , не з`явився, але подав до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі (а.с.27).

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно якої проти задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує та просить суд розглянути справу без її участі (а.с.27).

Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.
У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про тлумачення змісту правочину.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 серпня 2015 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що був зареєстрований 14 серпня 1994 року Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис за № 1210 (а.с.13).
Від шлюбу сторони мають двох дітей:
- повнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від I5.10.2013 pоку, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис за № 2871 (а.с.12).
Як стверджує позивач, приблизно за півроку до розірвання шлюбу у судовому порядку подружжя фактично припинило шлюбні відносини та стало проживати окремо один від одного.
Зокрема, позивач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивач зазначає, що малолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилася проживати разом з батьком ОСОБА_1 , а тому з часу фактичного припинення шлюбних відносин фактично знаходиться на його утриманні та вихованні.
24.06.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні серії НОМЕР_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 712 (а.с.14).
Згідно умов зазначеного Договору, до укладення якого прийшли сторони, батьки домовилися про місце проживання ОСОБА_5 та про порядок здійснення батьківських прав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка проживає окремо від ОСОБА_5 (п.1.3).
Місцем проживання ОСОБА_5 батьки визначили місце проживання ОСОБА_6 . У разі зміни місця проживання ОСОБА_5 , Батько зобов`язаний попереджувати Матір описово із зазначенням точного місця проживання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання, (п. 1.3).
Мати має право зустрічатися та без перешкод спілкуватися з Дитиною, в тому числі у будь-який день тижня та у будь-який час, а також має право, за попередньою домовленістю з Батьком брати Дитину до себе за місцем проживання у вихідні дні.
Батько зобов`язується піклуватися про здоров`я ОСОБА_5 , брати участь у вихованні ОСОБА_5 , забезпечити ОСОБА_5 достатній рівень освіти. Батько зобов`язаний не перешкоджати спілкуванню ОСОБА_5 з Матір`ю (Розділ 3, п.3.1.1).
Мати зобов`язується брати участь у вихованні та духовному розвитку Дитини, незалежно від стосунків з Батьком (Розділ 3, п.3.2.1).
Пунктом 4.4 Договору передбачено, що всі спори, що виникнуть в процесі виконання цього договору, та розбіжності в тлумаченні окремих положень цього довогору вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до діючого законодавства України.
Як вбачається з назви зазначеного Договору сторонами було укладено договір як про визначення місця проживания дитини, так і умов її утримання, а також участі батьків у її вихованні.
Однак, якщо в Договорі чітко виписано, що місцем постійного проживання Дитина є місце проживання її Батька, то не дивлячись на те, що із назви Договору вбачається, що сторони домовились також і щодо утримання ОСОБА_5 батьками та її виховання, в самому тексті Договору в певній мірі недостатньо зазначено, хто саме із батьків повинен утримувати ОСОБА_5 та на кого саме повинен бути покладений обов`язок виховання ОСОБА_5 .
Як стверджує позивач, зазначене призвело до непорозуміння між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо порядку утримання дитини та її виховання.
Дані обставини і стали підставою звернення ОСОБА_1 до суду із відповідною позовною заявою.

Згідно ч.1 ст.637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється за правилами, встановленими ст.213 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.
Правила тлумачення змісту правочину визначені в частинах 3, 4 ст.213 ЦК України. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.
Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину. їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.
Якщо за правилами, встановленими ч.3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.
Отже, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.
Як вбачається зі змісту ст.213 ЦК України тлумаченню підлягає саме зміст правочину, а не його конкретні терміни в окремих пунктах договору.
За таких обставин, сторони мають різне уявлення про порядок утримання та виховання ОСОБА_5 кожним із батьків.
Таким чином, наявні передбачені ст.213 ЦК України підстави для тлумачення змісту Договору у цій частині.
Одним із основоположних принципів приватного правового регулювання є закріплений в п.3 ч.1 ст.3 ЦК та ст.627 ЦК України принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини.
Користуючись вказаним принципом сторони, включили до умов Договору від 24.06.2015 року, окрім вирішення питання визначення місця проживання ОСОБА_5 з Батьком також і також вирішення інших питань, зокрема: обов`язку утримання та виховання ОСОБА_5 .
Частина 1 ст.1 СК України передбачає, що Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.
Частина 1 ст.9 Сімейного кодексу України передбачає, що подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.
Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.
Главою 15 Сімейного кодексу України встановляє обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання.
Згідно ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Згідно ч.2 ст.181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Таким чином, враховуючи те, що абзацом другим ч.4 ст.157 Сімейного кодексу України визначено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини, тобто саме договором можливо визначити умови та порядок виховання дитини батьками, а як вбачається зі змісту вищезазначеного Договору саме на Батька покладено більше обов`язків по вихованню ОСОБА_5 , то в такому разі зміст зазначеного Договору в частині визначення умов утримання ОСОБА_5 та участь батьків у її вихованні слід тлумачити таким чином, що не дивлячись на те. що права та обов`язки Батьків щодо виховання є рівними, але разом із тим, враховуючи те, що місцем проживання ОСОБА_5 визначено місце проживання її Батька, тому за таких обставин саме Батька покладається основний обов`язок та лежить на ньому основна відповідальність щодо виховання ОСОБА_5 та її утримання.
Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).
Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення змісту правочину, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 213, 637 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11,57- 60, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення змісту правочину задовольнити.

Розтлумачити зміст правочину, а саме Договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні серії НАН №762757 від 24 червня 2015 року, що посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Клімчук А.В., що зареєстровано в реєстрі за №712, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в частині умов утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та участі батьків у її вихованні таким чином, що враховуючи те, що місцем проживання малолітньої дитини визначено місце проживання її батька ОСОБА_1 , який проживає в м. Білгород-Дністровському Одеської області, а її мати - ОСОБА_2 проживає м. Могилів-Подільському Вінницької області, тобто в іншому регіоні Україні, тому за таких обставин зі змісту зазначеного правочину слідує, що саме її батько, тобто ОСОБА_1 , повинен та буде приймати основну та більшу участь у її вихованні, що саме на ОСОБА_1 покладаються основний обов`язок та більша відповідальність щодо виховання малолітньої дочки ОСОБА_3 та її утримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко