Справа № 489/6277/15-ц
Номер провадження 2/489/2996/15
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Миколаївської міської ради (далі-відповідач), третя особа - Друга Миколаївська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті її матері відкрилася спадщина у вигляді квартири. Спадкоємцями за законом є позивач та її рідний брат. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадкових прав, позивачу було відмовлено з причини наявності помилки в правовстановлюючому документі: в імені матері ОСОБА_3 зроблена помилка, замість "ОСОБА_3", записано "ОСОБА_3" (з одним ІНФОРМАЦІЯ_1).

На цих підставах просила суд встановити факт належності ОСОБА_3 договору дарування від 30.05.1996 та визнати право власності за позивачем на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті матері.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Просив винести рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Третя особа в судовому засіданні в судове засідання представника не направила, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

30.05.1996 ОСОБА_3 отримала в дар квартиру НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою ММБТІ від 26.08.2015 власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 30.05.1996.

Відповідно до Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 померла.

Позивач є рідною дочкою померлої ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3.

Відповідно до Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 є сином померлої ОСОБА_3

Згідно з довідкою від 14.08.2015 ОСОБА_4 усиновлений громадянами Італії.

Постановою від 17.11.2011 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з розбіжностями в документах та прийняттям спадщини малолітнім сином спадкодавиці.

Згідно Довідки № 1888 від 31.07.2014 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Згідно довідки № 3873 від 10.11.2015 на момент смерті ОСОБА_3 з нею проживали та були зареєстровані дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_4

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 за № 5 роз'яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник надала суду достатні та необхідні докази того, що договір дарування від 30.05.1996, посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, квартири АДРЕСА_1 належить померлій ОСОБА_3.

Аналізуючи викладене, у суду не виникає сумнівів про приналежність вказаного правовстановлюючого документу матері заявниці, ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування після смерті матері.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент смерті спадкодавиці з нею проживали та були зареєстровані позивач та її брат ОСОБА_4, а отже вони є такими, що прийняли спадщину в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Подальше усиновлення ОСОБА_4 не скасовує факту прийняття ним спадщини і не є наслідком втрати ним права на оформлення спадкових прав.

Однак, ОСОБА_4 або його законні представники не звертались для оформлення права власності в порядку спадкування, що не може обмежувати ОСОБА_1 у праві на спадкування, оформлення права власності, володіння та користування своєю часткою спадкового майна.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 правовстановлюючого документу, а саме договору дарування від 30.05.1996 посвідченого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, квартири АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв