Справа № 395/202/15-ц
Провадження № 4-с/395/3/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві РУДЕНКО І.М.,

за відсутністю учасників судового розгляду, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою Приватного підприємства «Агрофірма «Перлина»» (далі заявник, скаржник, ПП «Агрофірма «Перлина»») на дії та рішення державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_1 (далі субєкт оскарження, державний виконавець СОПІЛЬНЯК О.В.), заінтересована особа: ОСОБА_2 (далі заінтересована особа, ОСОБА_2І.)

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла скарга ПП «Агрофірма «Перлина»» на дії та рішення державного виконавця СОПІЛЬНЯК О.В., заінтересована особа: ОСОБА_2, в якій скаржник вказав, що ОСОБА_1 винесла незаконну постанову про виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 46876034 від 12 березня 2015 року.

Так, 20.04.2015 р. на адресу ПП «Агрофірма «Перлина»» надійшла постанова державного виконавця СОПІЛЬНЯК О.В. про виправлення граматичної помилки у постанові відкриття виконавчого провадження ВП № 46876034 від 12.03.2015 р.

У вищезгадані постанові йдеться про те, що 12.03.2015 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню ухвали Новомиргородського районного суду Кіровоградської області № 395/202/15-ц від 02.03.2015 р. про забезпечення позову ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Агрофірма «Перлина»» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

У даній постанові допущено граматичну помилку у даті набрання ухвалою законної сили.

Ураховуючи викладене, державним виконавцем постановлено: виправити дату набрання ухвалою законної сили з 13.03.2015 р. на 02.03.2015 р.

Зазначену постанову про виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 46876034 від 12 березня 2015 року скаржник вважає такою, що прийнята з порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» (надалі Закон).

Відповідно до вказаного Закону:

ст. 1 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

ст. 6 державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

ст. ст. 1, 11 державний виконавець зобовязаний вживати передбаченим цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено в межах та у спосіб, визначених цим Законом.

У постанові про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2015 р. зазначено, що документ вступив у законну силу 13.03.2015 р. тоді як заява про примусове виконання подана 12.03.2015 р.

Поряд з цим ухвала суду, на виконання якої відкрито виконавче провадження, станом на 12.03.2015 р. не могла містити напис про набрання нею законної сили майбутньою датою 13.03.2015 р., відповідно вказана ухвала станом на 12.03.2015 р. не могла відповідати вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

П. 6 ч. 1 ст. 26 згаданого Закону, в свою чергу, визначає, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону.

Таким чином, державний виконавець СОПІЛЬНЯК О.В. мала б відмовити ОСОБА_2 у відкритті виконавчого провадження з підстав невідповідності виконавчого документа вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а не з підстав не набрання ним чинності.

Поняття «допуск рішення до негайного виконання» і «набрання рішенням законної сили» за своєю правовою природою є різними та відмінним між собою.

Підприємство не заперечувало тієї обставини, що ухвала суду про забезпечення позову від 02.03.2015 р. дійсно підлягала негайному виконанню.

В той же час зазначена ухвала як на момент предявлення її до виконання, так і на момент винесення постанови про виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2015 р. не відповідала вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не могла містити в собі дати набрання законної сили.

Зазначена ухвала на адресу Приватного підприємства «Агрофірма Перлина»» не направлялась. Про її існування підприємству стало відомо 24.03.2015 р. з листа Відділу Державної виконавчої служби Новомиргородського районного управління юстиції, а отримати її копію в суді першої інстанції виявилось за можливе лише 27.03.2015 р.

Станом на дату видачі ухвали підприємству - 27.03.2015 р. вона була такою, що не набрала законної сили, про що свідчить відповідний напис на ній.

У подальшому підприємство оскаржило її до апеляційного суду Кіровоградської області, відтак до теперішнього часу вона є такою, що не набрала законної сили.

Дії державного виконавця про винесення постанови про виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження, а саме: про виправлення дати набрання ухвалою законної сиди з «13.03.2015 року» на «02.03.2015 року», є щонайменше дивними, оскільки:

Як вище зазначалося, ухвала суду про забезпечення позову від 02.03.2015 року до теперішнього часу не набрала законної сили;

Зазначення державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження неіснуючої дати набрання законної сили виконавчим документом не є граматичною помилкою;

Винесення постанови про виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження не змінює невідповідності ухвали суду про забезпечення позову від 02.03.2015 р. вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»;

Виправлення дати набрання ухвалою законної сили з «13.03.2015 року» на « 02.03.2015 року» суперечить самому виконавчому документу (ухвала суду про забезпечення позову від 02.03.2015 р. не місить в собі відомостей про набрання нею законної сили 02.03.2015 р. це дата її постановлення).

Враховуючи викладене, керуючись чч. 1-2 ст. 20, ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 383-384, 387 ЦПК України, просить суд:

визнати дії державного виконавця відділу ДВС Новомиргородського районного управління юстиції ОСОБА_1 щодо виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 46876034 від 12 березня 2015 року неправомірними;

скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Новомиргородського районного управління юстиції ОСОБА_1 від 03.04.2015 р. про виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 46876034 від 12.03.2015 р.

Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи представники заявника і субєкта оскарження, заінтересована особа у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник скаржника ОСОБА_3 по телефону повідомив, що не зможе зявитися у судове засідання, не заперечував проти розгляду скарги в його відсутність.

Як вбачається з письмової заяви представника субєкта оскарження від 02.06.2015 р., він просить суд розглянути справу в його відсутність та відмовити у задоволенні скарги повністю.

Окрім цього, представник субєкта оскарження подав письмові заперечення проти скарги, бо відділ ДВС Новомиргородського РУЮ вважає її необґрунтованою.

Тому, посилаючись на статті 7, 8, 10, 12 та 82 Закону України «Про виконавче провадження», статі 383-389 ЦПК України, просить суд постановити ухвалу про відмову в задоволенні скарги ПП «Агрофірма «Перлина»» повністю.

Як вбачається з письмового клопотання заінтересованої особи ОСОБА_2, вона просить суд відкласти розгляд справи на 05.06.2015 р., бо ні вона, ні її представник не можуть зявитися у судове засідання.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність зазначених учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини.

Ознайомившись зі скаргою, безпосередньо дослідивши матеріали справи та інші письмові докази, суд міркує за потрібне задовольнити скаргу частково із таких підстав.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон):

п. 2 ч. 2 ст. 17 Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою у тому числі такі виконавчі документи: ухвали судів у цивільних справах;

ч. 1 ст. 18 У виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу,

прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано

документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я

(прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних

осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних

осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб),

ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача

та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний

ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для

фізичних осіб платників податків), а також інші дані, якщо вони

відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які

ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому

виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи

(для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки

стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

ч. 3 ст. 18 Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

ч. 1 ст. 25 Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

п. 3 ч. 1 ст. 26 Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі якщо рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

п. 6 ч. 1 ст. 26 Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

У судовому засіданні безспірно зясовано, що за ухвалою Новомиргородського районного суду від 02.03.2015 р. у справі № 395/202/15-ц було частково задоволено заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПП «Агрофірма Перлина» про витребування майна із чужого незаконного володіння:

З метою забезпечення позову ОСОБА_2 до ПП «Агрофірма Перлина» про витребування майна із чужого незаконного володіння, заборонено ПП «Агрофірма «Перлина»» (юридична адреса якого: вул. Щорса, 34 у с. Панчеве, Новомиргородського району Кіровоградської області, код 32450306) здійснювати будь-яке товарне сільськогосподарське виробництво або будь-яку господарську діяльність на земельній ділянці № 41, яка належить ОСОБА_2, площею 7,3512 га, кадастровий номер :02:000:0041, що знаходиться на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, зокрема, її обробку, посів, оранку, культивацію, рекультивацію, збирання врожаю та інші дії щодо знищення наявних посівів чи збирання врожаю з неї до розгляду справи у суді.

Також у судовому рішенні було зазначено, що:

ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень;

копію ухвали слід надіслати заявнику негайно після її постановлення, а також копію ухвали потрібно надіслати особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання;

оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Як вбачається з наданої субєктом оскарження копії матеріалів виконавчого провадження, 12.03.2015 р. позивач ОСОБА_2 подала до відділу ДВС заяву про примусове виконання вище згаданої ухвали суду.

Державний виконавець СОПІЛЬНЯК О.В. ухвалила постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46876034 від 12.03.2015 р., зазначивши, що документ вступив у законну силу 13.03.2015 р.

23.03.2015 р. копія цієї постанови надійшла на адресу ПП «Агрофірма «Перлина»».

Зазначену постанову про відкриття виконавчого провадження скаржник вважає такою, що прийнята з порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», бо в ній вказано, що документ вступив у законну силу 13.03.2015 р., тоді як заява про примусове виконання була подана 12.03.2015 р.

Поряд з цим ухвала суду, на виконання якої відкрито виконавче провадження, на думку заявника, станом на 12.03.2015 р. не могла містити напис про набрання нею законної сили майбутньою датою 13.03.2015 р., відповідно вказана ухвала станом на 12.03.2015 р. не могла відповідати вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

03.04.2015 р. державним виконавцем СОПІЛЬНЯК О.В. винесено постанову про виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження, а саме: виправлено дату набрання ухвалою законної сили з «13.03.2015 р.» на «02.03.2015 р.»

Скаржник вважає, що зазначення державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження неіснуючої дати набрання законної сили виконавчим документом не є граматичною помилкою, бо в ухвалі суду взагалі не вказано дати набрання нею чинності.

Оскільки вказана ухвала станом на 12.03.2015 р. не могла відповідати вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», скаржник, посилаючись на п. 6 ч. 1 ст. 26 згаданого Закону, вважає, що державний виконавець повинна була відмовити у відкритті виконавчого провадження через невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону.

Одночасно скаржник не заперечує тієї обставини, що ухвала суду про забезпечення позову від 02.03.2015 р. дійсно підлягала негайному виконанню.

Суд відкидає такі міркування скаржника, бо вони суперечать чинному законодавству.

Згідно розясненням п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. за № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суди мають ураховувати, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень субєкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у звязку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Відповідно до чч. 1, 4 ст. 82 Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до суду, який видав виконавчий документ.

У даному випадку суд вважає, що представник субєкта оскарження обґрунтовано стверджує у власних письмових запереченнях проти скарги, що:

Згідно пункту 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» строк предявлення виконавчого документу до виконання встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

У скарзі заявник правильно вказав, що поняття «допуск рішення до негайного виконання» і «набрання рішенням законної сили» за своєю правовою природою є різними та відмінними між собою поняттями.

У скарзі ПП «Агрофірма «Перлина»» зазначено, що ухвала Новомиргородського районного суду у справі № 395/201/15-ц від 02.03.2015 р. не набрала законної сили.

Згідно статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», ухвала в частині забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

За пунктом 10 статті 153 Цивільно-процесуального кодексу України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

12.03.2015 р. до відділу надійшла заява від 12.03.2015 р. від ОСОБА_4 з ухвалою Новомиргородського районного суду у справі № 395/201/15-ц від 02.03.2015 р. «Про заборону ПП «Агрофірма «Перлина»» здійснювати будь-яке товарне сільськогосподарське виробництво або будь-яку господарську діяльність на земельній ділянці № 42, яка належить ОСОБА_4, площею 7,3512 га, кадастровий номер :02:000:0042, що знаходиться на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області».

Тоді ж, 12.03.2015 р., державним виконавцем було відкрито виконавче провадження по виконанню вказаної ухвали від 02.03.2015 р.

13.03.2015 р. постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено сторонам згідно статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

27.03.2015 р. державним виконавцем було складено акт, відповідно до якого уповноваженим особам ПП «Агрофірма «Перлина»»: секретарю Босько О.В. та головному бухгалтеру ОСОБА_5 доведено до відома ухвалу суду від 02.03.2015 р. про заборону здійснювати будь-яке товарне сільськогосподарське виробництво або будь-яку господарську діяльність на земельній ділянці № 42, яка належить ОСОБА_4

30.03.2015 р. до відділу було подано заяву представника ПП «Агрофірма «Перлина»» згідно дорученню від 30.03.2015 р. ОСОБА_6, дільничного агронома ПП «Агрофірма «Перлина»», відповідно до якої копії акту державного виконавця від 27.03.2015 р. він отримав та із забороною про використання зазначеної в ухвалі Новомиргородського районного суду від 02.03.2015 р. земельної ділянки ознайомлений.

01.04.2015 р. на адресу відділу ДВС Новомиргородського РУЮ надійшла заява боржника ПП «Агрофірма «Перлина»» про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження з питання дати набрання виконавчим документом чинності.

Згідно частини 3 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчого провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Тому 03.04.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження, а саме: виправлено дату набрання ухвалою законної сили з «13.03.2015 р.» на «02.03.2015 р.»

07.04.2015 р. постанову про виправлення граматичної помилки та відповідь на звернення ПП «Агрофірма «Перлина»» про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено сторонам згідно статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Як вже зазначав суд, заявник у скарзі посилається лише на такі обставини:

у постанові про відкриття виконавчого провадження неправильно вказано, що документ вступив у законну силу 13.03.2015 р., тоді як заява про примусове виконання була подана 12.03.2015 р.;

ухвала суду, на виконання якої відкрито виконавче провадження, станом на 12.03.2015 р. не могла містити напис про набрання нею законної сили як майбутньою датою 13.03.2015 р., так і до цього часу;

постанова державного виконавця від 03.04.2015 р. про виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження незаконна, бо внесення таких змін до попередньої постанови не є виправленням граматичної помилки.

Інші посилання на неправомірність дій або невідповідність рішення державного виконавця вимогам Закону у скарзі відсутні.

Суд вважає твердження скаржника частково обґрунтованими з таких міркувань.

Ухвала суду про забезпечення позову до цього часу не набрала законної сили, бо у подальшому була оскаржена боржником у встановленому законом порядку.

Тому вказівка державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2015 р., що документ вступив у законну силу (набрав чинності) 13 березня 2015 р. не відповідає вимогам закону.

03.04.2015 р. державним виконавцем було винесено постанову про виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2015 р., згідно якій було виправлено дату набрання ухвалою законної сили з 13 березня 2015 р. на 02 березня 2015 р.

Як вже зазначав суд, насправді ухвала суду про забезпечення позову від 02.03.2015 р. до цього часу не набрала законної сили.

Тому таке виправлення граматичної помилки державним виконавцем суперечить вимогам Закону.

В той же час суд відкидає твердження скаржника, що державний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження, бо виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону, з таких міркувань.

В ухвалі суду від 02.03.2015 р. дійсно немає дати набрання законної (юридичної) сили рішенням (п. 5 ч. 1 ст. 18 Закону).

Проте скаржник необґрунтовано посилається на п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону, оскільки у даному випадку ухвала суду про забезпечення позову не тільки не могла, а й не повинна була містити дані про набрання нею законної сили, бо підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Окрім цього, за правилами п. 3 ч. 1 ст. 26 цього ж Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі якщо рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання.

У даному випадку ухвала суду про забезпечення позову від 02.03.2015 р. дійсно підлягала негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Зі змісту скарги заявника вбачається, що фактично він оскаржує не дії державного виконавця СОПІЛЬНЯК О.В., а лише її рішення.

Оскільки твердження скаржника з приводу неправомірності оскаржуваного рішення зазначеного державного виконавця обґрунтовані в обумовленому судом обсязі, суд вважає за потрібне постановити ухвалу про часткове задоволення скарги.

В той же час підстави для задоволення решти вимог скарги відсутні, бо державному виконавцю потрібно було вказати не про набрання ухвалою законної (юридичної) сили, а про те, що вона у встановленому законом порядку допущена до негайного виконання.

Окрім обґрунтування скарги заявником, пояснень представника субєкта оскарження та його письмових заперечень проти скарги, вищевикладені обставини також підтверджуються наданими учасниками судового розгляду письмовими доказами: копіями виконавчого провадження, поштових відправлень, іншими документами.

Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 1, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 18, 20, 22, 25, 26, 31, 75, 82, 83 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 153, 209-210, 292-294, 296, 383-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Приватного підприємства «Агрофірма «Перлина»» на дії та рішення державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Новомиргородського районного управління юстиції ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 з питання виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження, визнання їх неправомірними та скасування постанови вказаного державного виконавця від 03 квітня 2015 року про виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 46876034 від 12 березня 2015 року задовольнити частково.

Визнати постанову державного виконавця відділу ДВС Новомиргородського районного управління юстиції ОСОБА_1 від 03 квітня 2015 р. про виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 46876034 від 12 березня 2015 року неправомірною.

Зобовязати державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_1 привести у відповідність з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» власну постанову від 03 квітня 2015 р. про виправлення граматичної помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 46876034 від 12.03.2015 р.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд.

Головуючий:

суддя С. В. Щенюченко

Згідно з оригіналом:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО