АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Супрун Г.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: судді Білич І.М.

суддів: Борисова О.В., Гаращенко Д.Р.

при секретарі: Абдуллаєвій Е.Б.

за участю: позивача ОСОБА_3

представника відповідача Кугот В.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа - Комунальне підприємство „Куренівське" Подільського району м. Києва про визнання права на користування житлом.

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звертаючись у жовтні 2014 року до суду з вищевказаним позовом просила суд визнати за нею право користування кімнатою в гуртожитку. Обґрунтовуючи сої вимоги тим, що вона була членом сімї своєї сестри ОСОБА_6, переїхала до неї на її прохання та постійно проживала з квітня 2013 року. Інших родичів та сімї у сестри не було, а тому на підставі ст. 106 ЖК, як член сімї, просила зобов'язати відповідача укласти з нею договір найму жилого приміщення замість попереднього наймача ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати за нею право на користування цим жилим приміщенням.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Не погодившись з зазначеним вище рішенням суду представник позивача подала апеляційну скаргу, де ставила питання про його скасування, та постановлення нового про задоволення заявлених позовних вимог. Вказуючи при цьому на незаконність та необґрунтованість.

Апелянт у судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити.

Представник відповідача не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Третя особа будучи належним чином повідомлена про розгляд справи у судове засідання не з'явилася, поважність причин своєї неявки суду не повідомила.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що починаючи з 12.07.1990 року в кімнаті АДРЕСА_1 була прописана та постійно проживала ОСОБА_6 ( ордер НОМЕР_1 від 11.07.1990 року).

Зазначений гуртожиток на підставі рішення №818 від 14.10.2010 року „ Про прийняття до комунальної власності територіальної громади Подільського району м. Києва гуртожитку по АДРЕСА_1 « належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та перебуває на обслуговуванні Комунального підприємства „Куренівське» .

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела факту постійного проживання як члена сімї померлої сестри у відповідності до вимог ч.2 ст. 64 ст. ЖК України.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги як положення ст. 109 ЖК України так і покази свідків, які чітко підтверджували, що позивач за запрошенням своєї сестри вселилася та постійно проживала в кімнаті АДРЕСА_1 як член сімї, а отже в силу вимог ст. 65 ЖК України набула такого ж права користування на житло як і її сестра, на думку колегії суддів не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Згідно положень ст. 65 ЖК України та у відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» ( із змінами та доповненнями, внесеними до Постанови Пленуму від 10.03.1989 року та 25 грудня 1992 року) при розгляді спорів про право користування житловим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це членів сімї наймача, чи прописані вони в цьому житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне користування.

У ході розгляду справи позивачем не було надано доказів на підтвердження свого вселення у спірне приміщення за письмової згоди сестри.

Як і доказів того, що вона приймала участь в оплаті комунальних та інших платежів. Слід зазначити, що ОСОБА_6 за життя подаючи заяву щодо призначення соціальної допомоги вказувала на відсутність будь - яких членів її родини, які б проживали разом з нею за спірною адресою.

Питання про визнання права користування житловим приміщенням за ОСОБА_3 ні колишній наймач ( ОСОБА_6) за свого життя, ні сама позивач також не ставили.

Слід зазначити, що весь період часу про який позивач вказувала, як час вселення та проживання разом зі своєю сестрою, вона продовжувала бути зареєстрованою в АДРЕСА_2, де нею було використано право на приватизацію житла ( а.с. 8).

Матеріали кримінального провадження за фактом настання смерті ОСОБА_6 також не містять у собі доказів на підтвердження вимог позивача ( пояснення сусідів не свідчать про вселення та постійне проживання ОСОБА_3 як члена сімї бувшого наймача ОСОБА_6 в спірну квартиру).

За відсутності доведення позивачем факту користування спірним житловим приміщенням як член сімі наймача, відсутні правові підстави і щодо задоволення вимог про зобов'язання укладення з нею договору найму замість попереднього наймача у відповідності до положень ст. 109 ЖК України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: