АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и л а:

В лютому 2015 року позивач пред»явив вказаний позов до відповідача та зазначав, що 12.11.2013 року уклав з відповідачем договір добровільного страхування наземного транспорту №150/13-Т/Л автомобіля VOLKSWAGEN MULTIVAN, 2007 року випуску,сірого кольору,номер кузова НОМЕР_1,реєстраційний номер НОМЕР_2,за умовами якого відповідач взяв на себе зобов»язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату на його користь.

14.09.2014 року о півночі застрахований транспортний засіб потрапив у воду,скотившись зі стоянки,тобто внаслідок раптових та непередбачуваних подій,незалежних від його волі чи дій та обумовленими зовнішніми чинниками.15.09.2014 року відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту він повідомив відповідача про настання страхового випадку,подавши про це заяву. З метою визначення завданих збитків 16.09.2014 року експертом ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча Компанія» в присутності його та представника відповідача було оглянуто автомобіль та складено протокол огляду автомобіля.

Незважаючи на вказані обставини,його заяви про виплату страхового відшкодування відповідачем були залишені без задоволення,в зв»язку з тим,що відповідач вважає даний випадок дорожньо-транспортною пригодою,але ним не надано довідки ДАІ встановленої форми,оскільки органи ДАІ ним не викликались. Крім того відповідач розцінив даний страховий випадок як дорожньо-транспортну пригоду,що могла відбутися лише за умови технічної несправності транспортного засобу та послався на висновки інженерно-технічного дослідження.

Посилаючись на безпідставність такої відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування, позивач просив стягнути з останнього страхове відшкодування на його користь у розмірі 263811,12 грн. відповідно до звіту №653.

Рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким позов задовольнити. Зазначає,що суд не правильно кваліфікував вказаний страховий випадок як дорожньо-транспортну пригоду і за відсутності довідки ДАІ відсутні підстави для сплати страхового відшкодування. Вважає,що зазначена страхова подія сталася внаслідок самовільного(раптового руху) автомобіля і при цьому не було поранено та не загинуло жодної людини,не було також інших учасників дорожнього руху пішохода,водія чи пасажира. Рух автомобіля з вимкнутим двигуном,який не був обумовлений діями (бездіяльністю) водія не може бути визнаний дорожньо-транспортною пригодою,а тому не може фіксуватися органами ДАІ. На його думку є безпідставним посилання суду в обґрунтування свого висновку на спеціальне інженерне-технічне дослідження обставин і механізму утворень пошкоджень застрахованого автомобіля від 01.11.2014 року, оскільки в ньому експерт припускає,що самовільний з»їзд автомобіля у водойму з технічної точки зору міг відбутися лише за умови технічної несправності його стоянкової гальмівної системи і невідповідності її обладнання і технічного стану. До того ж це експертне дослідження проводилося без огляду транспортного засобу,виключно по фото автомобіля, яке будо надано представником відповідача.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що 12.11.2013 року між сторонами був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №150/13-Т/Л автомобіля VOLKSWAGEN MULTIVAN, 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2,за умовами якого відповідач взяв на себе зобов»язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату на користь позивача.

Даним договором до страхових ризиків віднесено : викрадення ; збитки внаслідок ДТП; збитки внаслідок інших подій, серед яких і фізичний вплив інших випадкових, раптових або непередбачуваних подій ( п. 22 договору). При цьому не є страховим випадком збиток, що виник внаслідок порушення при експлуатації застрахованого транспортного засобу пункту 31 Правил дорожнього руху (відносно технічного стану транспортного засобу) (п.п. 28.2.10).

Збитки, що виникли внаслідок порушення Страхувальником (іншою особою, допущеною до керування ТЗ) правил безпеки при ремонтному обслуговуванні застрахованого ТЗ, правил його технічної експлуатації, вимог завода - виробника , викладених у посібнику/інструкції/керівництві експлуатації ТЗ, сервісній книжці ( п.п.28.2.9. договору).

Також умовами вказаного договору визначено дії страхувальника у разі настання страхового випадку та перелік документів , які підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків . Зокрема , страхувальник зобов»язаний негайно повідомити при настання події Компетентні органи, Страховика або його представника , а також викликати відповідні Компетентні органи , надавши Страховику у разі настання страхової події за ризиком «Збитки внаслідок ДТП» копію посвідчення водія , що керував ТЗ та довідку ДАІ про ДТП, встановленої форми( п.п. 25.1.2.,26.1.3. договору).

Пунктом 28.4.6 договору страхування передбачено, що страховик відмовляє у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник ( його представник) не виконав обов»язків передбачених умовами договору страхування.

Крім зазначеного, страховик відмовляє у виплаті страхового відшкодування і у разі, якщо ДТП сталося під час експлуатації транспортного засобу з порушенням правил його експлуатації та вимог відносно технічного стану транспортного засобу ( п.п. 28.4.20 договору).

15.09.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про настання страхового випадку відповідно до умов вищевказаного договору, в якій зазначав, що 14.09.2014 року о півночі застрахований транспортний засіб потрапив у воду,скотившись зі стоянки,тобто внаслідок раптових та непередбачуваних подій,незалежних від його волі чи дій та обумовленими зовнішніми чинниками.

25.09.2014 року ПрАТ «СК «Арсенал страхування», керуючись п.п.28.2.9. п. 28.2 та п.п. 28.4.6. п. 28.4. Розділу 28 Договору добровільного страхування наземного транспорту №150/13-Т/Л від 12.11.2013 року відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування.

05.12.2014 року, пославшись на висновок ТОВ «Експертно-правовий центр «Правекс» за результатами проведення спеціального інженерно-технічного дослідження обставин і механізму утворення пошкоджень автомобіля НОМЕР_3 № 033-11/14 від 01.11.2014 року, відповідно до якого самовільний з»їзд автомобіля позивача у водойму за обставин події, які викладені в поясненні останнього з технічної точки зору міг відбутися лише за умови технічної несправності його стоянкової гальмівної системи і невідповідності її обладнання і технічного стану вимогам п. 3.1., п. 31.4.1. д) Правил дорожнього руху; у разі технічної справності стоянкової гальмівної системи, самовільний з»їзд автомобіля позивача, з технічної точки зору можливий у разі невідповідності дій водія ОСОБА_3 вимогам п.15.12. ПДР, тобто за умови залишення автомобіля на парковці без ввімкнення стоянкової гальмівної системи, ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на підставі п. 28.2.9, 28.210 та 28.4.20 Договору, повторно відмовило ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції встановивши обставини справи виходив з того, що ПрАТ «СК «Арсенал страхування» правомірно відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування .

Таке рішення суду є законним та обґрунтованим , ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права , що регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав .

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Зазначаючи про те, що страховий випадок стався внаслідок зовнішнього фізичного впливу інших випадкових раптових та непередбачуваних подій, внаслідок чого дану страхову подію неможна віднести до категорії - дорожньо-транспортна пригода, ОСОБА_3 будь-яких належних та допустимих доказів наявності саме випадкових, раптових та непередбачуваних подій, внаслідок яких його автомобіль самовільно скотився у воду, не надав , характер та природу таких подій не визначив .

Проте як на спростування доводів ОСОБА_3 відповідачем надано Висновок ТОВ «Експертно-правовий центр «Правекс» за результатами проведення спеціального інженерно-технічного дослідження обставин і механізму утворення пошкоджень автомобіля НОМЕР_3 № 033-11/14 від 01.11.2014 року, відповідно до якого самовільний з»їзд автомобіля позивача у водойму за обставин події, які викладені в поясненні останнього з технічної точки зору міг відбутися лише за умови технічної несправності його стоянкової гальмівної системи і невідповідності її обладнання і технічного стану вимогам п. 3.1., п. 31.4.1. д) Правил дорожнього руху або у разі залишення автомобіля на парковці без ввімкнення стоянкової гальмівної системи.

Вказуючи , що дослідження ТОВ «Експертно-правовий центр «Правекс» здійснювалось лише за фотокартками автомобіля , без його огляду, що на його думку, свідчить про припущення експерта, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування його висновку , який відповідно до ст. 64 ЦПК України є письмовим доказом, що містить відомості про обставини, які мають значення для справи, якому судом першої інстанції дано належну оцінку згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, з якою погоджується і колегія суддів.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення постановленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -