УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», боржник ОСОБА_1 про заміну стягувача ПАТ « УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова компанія « Довіра та гарантія»,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Фінансова довіра звернулося до Київського районного суду м. Харкова із заявою про заміну стягувача ПАТ « УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова компанія « Довіра та гарантія», в якій вказано, що 05.05.2014 р. на примусове виконання рішення від 28.02.2014 р. Київським районним судом м. Харкова видано виконавчі листи № 640/20973/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2006 р. в сумі 2 540, 26 гри., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 229, 40 грн.

20 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі АТ «УкрСиббанк») укладено Договір факторингу №18, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2006р.,укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Представник ТОВ "Довіра та гарантія" ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності у судовому засіданні заяву підтримала.

Боржник ОСОБА_1В.в судове засідання не з'явився.

Представник ПАТ "Укрсиббанк", будучи належним чином повідомлений в судове засідання також не з'явився.

Суд, вислухавши думку заявника, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Стаття 378 ЦПК України допускає зміну сторони у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження. З правилами цієї статті кореспондуються положення ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема п. 1,2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У звязку з такою зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження,у звязку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб,визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів,а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. ч. 1, 2, 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувана або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям право попередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» є процесуальним правонаступником ПАТ "УкрСиббанк" оскільки до нього перейшли всі права та обовязки ПАТ "УкрСиббанк" як кредитора у зобовязанні за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2006 року.

Таким чином, заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. 378 ЦПК України та ЗУ «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальність « Фінансова компанія «Довіра та гарантія» - задовольнити.

Замінити стягувана Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у виконавчому провадженні з виконання заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2014 рокупо цивільні справі №640/20973/13-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2006 року.

На ухвалу, через суд першої інстанції, може бути подана апеляційна скарга, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя-