КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1274/14-ц
Провадження №2/319/94/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2015 року смт Куйбишеве
Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Скляра С.Ю.,
при секретарі судового засідання Шипко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Куйбишевська районна державна адміністрація Запорізької області, органи опіки та піклування Торезької міської ради Донецької області (служба у справах дітей м.Тореза), Сніжнянської міської ради Донецької області (служба у справах дітей м.Сніжне) про позбавлення батьківських прав, -
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом,в якому вказала, що вона та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Торезького міського суду Донецької області від 11 червня 2010 року шлюб між сторонами розірвано, фактично шлюбні відносини між ними припинилися з березня 2010 року. З цього часу сторони проживають окремо, спільна дитини перебуває на утриманні позивача ОСОБА_1. Рішенням Торезького міського суду Донецької області від 28 травня 2010 року відповідача ОСОБА_2 зобов'язано до сплати аліментів на утримання дитини до її повноліття. Відповідач ОСОБА_2 участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, має заборгованість по сплаті аліментів. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 вимушена була звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву з проханням слухати справу без її участі. Крім того, позивач у заяві вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві.
Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача ОСОБА_1.
Куйбишевська районна державна адміністрація Запорізької області (далі - Куйбишевська РДА), органи опіки та піклування Торезької міської ради Донецької області (служба у справах дітей м.Тореза) і Сніжнянської міської ради Донецької області (служба у справах дітей м.Сніжне), як треті особи на боці позивача, які не заявили самостійних вимог щодо предмета спору, були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без участі їх представника не заявили.
За таких обставин неявка в судове засідання представників третіх осіб не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується із положеннями статті 169 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив.
За письмової згоди позивача ОСОБА_1 суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог стст.57-60 ЦПК України.
У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 з 26 січня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,7).
З матеріалів справи вбачається, що з березня 2010 року шлюбні відносини між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 припинилися, з цього часу вони спільно не проживають, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство. Сім'я розпалася через сварки, які виникали з різних підстав.
Рішенням Торезького міського суду Донецької області від 11 червня 2010 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано (а.с.6,8).

Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від позивача ОСОБА_1, на утриманні якої залишилась їхня спільна малолітня дитина.

Відповідач ОСОБА_2 не брав участі в утриманні дитини, а тому за рішенням Торезького міського суду Донецької області від 28 травня 2010 року був зобов'язаний до сплати аліментів на її утримання, починаючи з 06 травня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).

Положення про права, обов'язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини передбачені статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26 квітня 2001 року.

Зокрема, частиною першою статті 12 цього Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З матеріалів справи (а.с.10-25) вбачається, що починаючи з березня 2010 року малолітня ОСОБА_3 фактично залишилась на утриманні і вихованні своєї матері - позивача ОСОБА_1. Остання забезпечила належні умови проживання для дитини, піклується про стан її здоров'я, приділяє достатню увагу вихованню та навчанню дитини.

Натомість відповідач ОСОБА_2 вихованням та утриманням своєї дитини не займається, разом з нею тривалий час не проживає, матеріально не допомагає, процесом виховання та навчання дитини не цікавиться, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.

У відділі державної виконавчої служби Сніжнянського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2884, виданого 09 червня 2010 року Торезьким міським судом Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, по якому за боржником рахується заборгованість. Станом на 01 жовтня 2014 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів складає 40657 грн. 25 коп. (а.с.26-27). З довідки про заборгованість по аліментах вбачається, що боржником сплачені аліменти лише за період з квітня 2011 року по вересень 2012 року.

Даючи оцінку вказаним доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків та ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків, а саме: відповідач не займається вихованням дитини, не відвідує її за місцем проживання та не спілкується з нею, відповідач не піклується про фізичний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням.

За вищевказаних обставин Куйбишевська РДА, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3, про що на підставі матеріалів цивільної справи надано відповідний висновок №01-16/0024 від 12 січня 2015 року.

Суд погоджується з наданим висновком органу опіки та піклування, оскільки він є обґрунтованим та відповідає інтересам дитини.

У зв'язку з ухиленням ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав.

Питання про розподіл судових витрат позивачем ОСОБА_1 не порушено.

Керуючись п.2 ч.1 ст.164 СК України, стст.10,11,60,88,209,212-215,224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м.Сніжне Донецької області, адреса місця проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) батьківських прав відносно дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції - Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив - Куйбишевським районним судом Запорізької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: С.Ю.Скляр