АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Шеремєьєва Л.А.
справа №760/6181/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Гаращенка Д.Р., Рейнарт І.М.

при секретарі: Мовчан О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року у цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства «СВЕМОН- КИЇВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року позивач ВАТ «СВЕМОН-КИЇВ» звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 в якому просив стягнути заборгованість в розмірі 23250 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «СВЕМОН-КИЇВ» заборгованість у сумі 23250 грн. та 243,60 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Зазначає, що судом невірно застосовано законодавство яке регулює оплату житлово-комунальних послуг та не враховано ту обставину, що тарифи на проживання у вказаному гуртожитку не встановлені.

В судовому засіданні відповідач доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Позивач ВАТ «СВЕМОН-КИЇВ» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача,перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 01 квітня 2011 року між ВАТ «СВЕМОН-КИЇВ» та ОСОБА_1 був укладений договір найму (оренди) житлового приміщення №103, згідно з яким позивач передав, а відповідач прийняла у строкове платне користування житлове приміщення по АДРЕСА_1 житловою площею 18 кв.м з розміром оплати 1000 грн. на місяць.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, проте відповідач з вересня 2012 року умови договору не виконувала, систематично порушувала строки внесення платежів, оплату в повному обсязі не здійснювала.

30 жовтня 2013 року ОСОБА_1 був направлений лист з вимогою погасити заборгованість та звільнити займане житлове приміщення відповідно до умов п.5.3 договору, та 06 грудня 2013 року остання була повідомлена про припинення дії договору №103 з 12 грудня 2013 року.

Відповідач зобов'язана була звільнити займане приміщення до 12 грудня 2013 року.

У зв'язку з тим, що відповідач добровільно відмовилася звільнити займане приміщення та сплатити борг ВАТ «СВЕМОН-КИЇВ» звернулося до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року позов ВАТ «СВЕМОН - КИЇВ» задоволено частково.

Виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

На час звернення позивача з даним позовом рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року не виконане, відповідач та члени її сім'ї з гуртожитку не виселилися та продовжують там проживати, відповідач об'єкт оренди не повертає, за проживання після закінчення дії договору грошові кошти не сплачує, у зв'язку з чим в останньої утворилася заборгованість за період з 13 грудня 2013 року по 23 березня 2015 року в розмірі 23250 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що умови договору відповідачем не виконуються, плата за проживання після закінчення дії договору не вноситься, вимоги позивача про звільнення займаного житлового приміщення не виконані, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача за період з 13 грудня 2013 року по 23 березня 2015 року заборгованості в розмірі 23250 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначенні на розсуд сторін і погоджені ними, та умови які є обов'язковими до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату, розмір якої у відповідності до ч.1ст.820 ЦК України встановлюється договором.

Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити, плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму, а ст.820 ЦК України встановлює, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла.

Як визначено сторонами в п.2.3 договору найму (оренди) житлового приміщення №103, від 01 квітня 2011 року плата (аванс) вноситься наймачем щомісячно до 10 числа поточного місяця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача або шляхом внесення готівкових коштів в касу уповноваженого позивачем банку, або в касу підприємства на підставі прибуткового ордеру.

Згідно з п.п. 4.1., 4.2. договору та додаткової угоди №1 до нього від 19 жовтня 2011 року відповідач зобов'язалася своєчасно вносити плату за користування житловою площею і за комунальні послуги та не менше одного разу на три місяці надавати позивачу копії розрахункових документів (квитанцій) про сплату за отримані послуги теплопостачання згідно договорів, укладених нею з КП «Відрадненське» (постачальником послуг теплопостачання).

Відповідно до п. 5.3 договору у випадку несплати наймачем за найм приміщення плати більше, ніж за 1 місяць, власник має право в односторонньому порядку припинити дію договору та виселити наймача з займаного приміщення протягом 5 днів з дня направлення наймачу письмового повідомлення. За кожний день проживання після закінчення терміну звільнення житла наймач сплачує власнику по 50 грн.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а в силу ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Оскільки, відповідач на вимогу позивача не звільнила займане приміщення до 12 грудня 2013 року, то з 13 грудня 2013 року за умовами п.5.3 договору ОСОБА_1 повинна сплачувати по 50 грн. за кожен день проживання.

Посилання апелянта на те, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував вимоги ст.ст.7, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.130 ЖК України, п.38 Примірного положення про гуртожитки та п.1, п.п.4. п.2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 96, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані норми на спірні правовідносини не поширюються.

Доводи апеляційної скарги, про те, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено питання встановлення тарифів на проживання у вказаному гуртожитку не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки п.5.3 договору була встановлена фіксована плата за кожний день проживання після закінчення терміну звільнення житла у розмірі 50 грн. за день.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за період з 13 грудня 2013 року по 23 березня 2015 року в розмірі 23250 грн. (465 днів * 50 грн.).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обгрунтованим.

Керуючись ст.ст.218, 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді: