Справа №475/637/15-ц 09.11.2015 09.11.2015 09.11.2015
Провадження №22-ц/784/2708/15
Провадження № 22-ц/784/2708/15 Головуючий у першій інстанції - Єгорова Н.І.
Справа № 475/637/15-ц Доповідач апеляційної інстанції - Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

09 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участю:

- представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на ухвалу судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2015 року про повернення позовної заяви, постановлену за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

встановила:

12 червня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху, а ухвалою судді того ж суду від 30 червня 2015 року - повернуто позивачу як не подану.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу від 30 червня 2015 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із наступних підстав.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суд вправі повернути позовну заяву позивачу, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України, а пропозиція виправити недоліки у встановлений судом строк не виконана.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені ст. ст. 119- 120 ЦПК України.

В них зазначено, зокрема, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи, пред'являючи позов про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в сумі 313 117 грн. 58 коп., позивач судовий збір не сплатила.

В ухвалі від 15 червня 2015 року про залишення позовної заяви ОСОБА_5 без руху суддя вказав, що позивачу слід сплатити судовий збір, розмір якого, на підставі п. 1.1. ст. 4 Закону України «Про судовий збір», становив 3 131 грн. 17 коп.

22 червня 2015 року позивач отримала зазначену ухвалу судді.

-2-

26 червня 2015 року районним судом зареєстровано заяву ОСОБА_4 про звільнення її від сплати судового збору, як на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так і у зв'язку з тяжким майновим становищем. До цієї заяви позивач додала довідку про склад сім'ї та свідоцтво про народження її іншої дитини.

Ухвалою судді від 30 червня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4 повернуто, як не подану, у зв'язку з невиконанням вимог суду щодо усунення недоліків.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_4, суддя виходив з того, що позивач не сплатила судовий збір, про що було вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, розмір якого, на підставі п. 1.1. ст. 4 Закону України «Про судовий збір», становив 3 131 грн. 17 коп., пільг щодо сплати судового збору вона не має, а долучених доказів до клопотання про звільнення від сплати судового збору є недостатньо, а тому в силу ст. 121 ЦПК України визнав її неподаною та повернув позивачу.

Між тим, з усіма висновками суду в повній мірі погодитись не можна.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів - у справах про стягнення аліментів.

Сплата у виді неустойки (пені) є відповідальністю платника аліментів, за прострочення сплати аліментів, які він вже зобов'язаний сплачувати за рішенням суду.

Отже, за даним позовом не вирішується спір про стягнення аліментів. А тому вирішуючи заяву позивача про звільнення від сплати аліментів, ураховуючи характер спору, суддя обґрунтовано в ухвалі вказав на відсутність у позивача пільг передбачених п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». При цьому, порушень судом прав позивача на звернення до суду та норм міжнародного законодавства не встановлено.

Між тим, ця ухвала, на думку колегії суддів, постановлена судом з порушенням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що, окремо, ухвалу щодо вирішення заяви позивача про звільнення від сплати судового збору суддя не постановив, а в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали від 30 червня 2015 року, дійшов висновку про недостатність наданих позивачем доказів для вирішення питання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до правил ч. ч. 1 і 3 ст. 82 ЦПК України і ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Таким чином, звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.

Проте, як встановлено, суддя 30 червня 2015 року в одній ухвалі про визнання неподаною та повернення позовної заяви фактично відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору, не надавши заявнику строку для сплати судового збору, що свідчить про порушення судом норм процесуального права. У даному випадку позивач понесла негативні наслідки у вигляді повернення позовної заяви, не будучи ознайомленою із висновком районного суду про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, а відтак і з обов'язком сплатити судовий збір.

-3-

За такого, не можна визнати, що оскаржувана ухвала постановлена у відповідності до норм процесуального права, а тому вказана ухвала судді підлягає скасуванню, а справа - поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі у відповідності до вимог ст. ст. 119-120 ЦПК України. При цьому, суду першої інстанції треба мати на увазі, що за подання апеляційної скарги ОСОБА_4 не сплатила судовий збір, апеляційним судом спір по суті не вирішувався, а тому вирішити питання розподілу сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги, слід здійснити судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК України. (абз 3 п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року (з наступними змінами)).

Керуючись статтями 303, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2015 року скасувати, а справу направити до того ж суду для вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі у відповідності до вимог ст.ст. 119-120 ЦПК України. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: