Номер провадження: 22-ц/785/5865/15
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Кварталова А.М., Доценко Л.І.

При секретарі - Томашевська К.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_12, треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Виконавчий комітет Одеської міської ради, ОСОБА_13, про усунення перешкод у здійсненні права власності, права користування та знесення самочинної будівлі, -

Встановила:

В листопаді 2013 року ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 звернулись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_12, в якій просили суд усунути їм перешкоди в праві власності шляхом знесення самовільно збудованого житлового будинку по АДРЕСА_2. Одночасно в заяві про забезпечення позову просили суд накласти арешт та заборонити відчуження у будь-який спосіб квартир, які розташовані за адресою АДРЕСА_2, заборонити постачальним організаціям укладати договори та відключити від мереж постачання води, газу, електроенергії та заборонити Київському районному відділу ГУ ДМС в Одеській області здійснювати реєстрацію за вказаною адресою. В обґрунтування заяви посилались на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення судом позову.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2015 року заяву задоволено частково. Накладено арешт на квартири, що розташовані по АДРЕСА_2, а саме: 1,3,8,9,10,12,15,16,18,19,20,21,27,29,31,33,34,35,37,38,39,41,42,44,45,47,50,51,52,43,2,4,5,6,7,11,13,14,17,22,23,24,25,26,28,30,32,36,40,43,46,48,49.

В іншій частині заяви-відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду з ухваленням нової, про відмову в забезпеченні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилаються на те, що накладення арешту на кв.18 та 19 накладено за відсутності її власників, належним чином не повідомлених про час та місце судового розгляду та на майно третіх осіб.

В судове засідання відповідач ОСОБА_12 та її представник , 3-ї особи, залучені до участі в справі : Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Виконавчий комітет Одеської міської ради, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32. ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36 не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, мотиви і доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 Ц1ІК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 151-152 ЦПК України, про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову є вимоги про зобов'язання відповідача знести за власний рахунок самовільно збудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2.

З апеляційної скарги та матеріалів справи вбачається, що заявники є особами, які набули квартиру № 18 та 19 на підставі договорів купівлі-продажу ( а.с. 12-41)

Таким чином, задоволення позовних вимог передбачає знос АДРЕСА_2, в тому числі квартир, які знаходиться у будинку та належить заявникам. на підставі договору купівлі-продажу .

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Таким чином, судом правильно вжиті заходи забезпечення позову за ухвалою від 19 лютого 2015р., які стосуються суті заявлених позовних вимог позивача та гарантують виконання можливого рішення суду, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Між тим, ст.152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову. Позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , притягнуті до участі в справі в якості 3-х осіб.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що районний суд помилково наклав арешт на кв.18,19 по АДРЕСА_2, оскільки їх власники не є відповідачами по справі.

В заяві, п.4 позивачі просили суд накласти арешт та заборонити відчуження у будь-який спосіб зазначених квартир.

Відповідно до п.2 ч.І ст.152 ЦПК України позов судом забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Вищевказана заборона за п.2 ч.І ст.152 ЦПК України відповідає заявленим позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1. ч. З ст. 154 ЦПК України суд може за заявою однієї із сторін і зважаючи на пояснення другої сторони допустити заміну одного способу забезпечення позову іншим. Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Доводи апелянта про те, що заходи забезпечення позову порушують інтереси третіх осіб, які є власниками квартир за договором купівлі - продажу, є добросовісними набувачами, проживають у вищевказаних квартирах, до уваги не приймаються з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, введенні судом обмеження спрямовані на створення умов для швидкого виконання рішення суду, оскільки виготовлення технічних умов, підключення будинку до мереж постачання води. Газу, електроенергії щодо об'єкту нерухомого майна, а саме до АДРЕСА_2 ускладнить можливе рішення суду та його виконання.

Встановлено, що на даний час будинок підключений до інженерних мереж за договором на попереднього власника, судом першої інстанції не було задоволено клопотання про зобов'язання постачальних організацій відключити будинок від мереж, а тому права третіх осіб в цій частині не порушено.

Посилання апелянта на обмеження його прав, як власника квартири - добросовісних набувачів квартир не враховують того, що право власності може бути обмежено у випадках передбачених законом.

Введення судом обмеження при розгляді справи щодо права власності є одним із випадків обмеження, яке передбачено на забезпечення балансу між інтересами сторін провадження.

Разом із тим, якщо особа вважає себе власником майна, вона має право на пред'явлення до суду самостійного позову про визнання права власності в зв'язку з фактичним оспорюванням її права позивачем, які в свою чергу посилаються на незаконність побудованої будівлі, визнання права власності та відчуження її. Належна реалізація третіми особами на захист своїх прав створить умови для своєчасного, об'єктивного розгляду справи в межах одного провадження.

Доводи про неналежне сповіщення заявників про розгляд заяви ,які наведені в апеляційній скарзі,не спростовують висновки суду першої інстанції щодо необхідності забезпечення позову в силу ст.153 ч.1 ЦПК України.

Виходячи з вищезазначеного, судова колегія пришла до висновку, що забезпечення позову не порушують принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу. Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

На теперішній час спір про право знаходиться на розгляді в суді першої інстанції. Законність заявлених вимог буде перевірятися судом першої інстанції, тому вимоги про скасування заходів забезпечення позову в повному обсязі при наявності спору про право є необґрунтованими.

Мотиви апеляційної скарги, які зводяться до безпідставності позовних вимог, не приймаються до уваги, оскільки вирішуючи питання забезпечення позову, суд не повинен вдаватися в оцінку доказів по справі.

Інші доводи апеляційної скарги судова колегія не приймає до уваги, так як вони не спростовують висновки суду, в частині, з якими погодилася судова колегія.

Виходячи з того, що районний суд помилково забезпечив позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно 3-х осіб та не врахував вимоги ст.152 ч.1 п.2 ЦПК України, які узгоджуються з заявою позивачів щодо забезпечення позову, шляхом заборони відчуження, судова колегія з підстав ст.307 ч.2 п. 3 ЦПК України вважає за необхідне змінити ухвалу суду та накласти заборону відчуження у будь-який спосіб житлового будинку з надвірними спорудами та/ чи їх частини, які розташовані за адресою: квартира АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 та АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_7, шляхом заборони органами державної реєстраційної служби та нотаріусам(державним і приватним) здійснювати реєстрацію та перереєстрацію права власності на нерухоме майно в цілому або на окрему його частину.

Керуючись ст.209, 303, 307 п.3 ч.2, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7- задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2015 року змінити в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 та АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_7.

Накласти заборону відчуження у будь-який спосіб житлового будинку з надвірними спорудами та/ чи їх частини, які розташовані за адресою: квартира АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 та АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_7, шляхом заборони органами державної реєстраційної служби та нотаріусам(державним і приватним) здійснювати реєстрацію та перереєстрацію права власності на нерухоме майно в цілому або на окрему його частину.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.М.Кварталова

Л.І.Доценко