АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 761/25858/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4253/15
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

4 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А. Шиманського В.Й.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації щодо надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу іншого з батьків,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою позовну заяву залишити без розгляду, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у вересні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу іншого з батьків, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що між сторонами у 2013 року укладено шлюб, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначила, що до досягнення дитини 16-річного віку планує організовувати дитині поїздки за кордон, проте батько дитини не надає дозволу на виїзд за межі України. У зв'язку із викладеним просила суд надати дозвіл на оформлення проїзного документу дитині ОСОБА_5 для виїзду за межі України без згоди батька дитини. ОСОБА_3 до 1 вересня 2017 року, надати дозвіл на виїзд ОСОБА_5 до країн Євро Союзу, Російської Федерації, Грузії, Білорусі, Туреччини та ОАЕ в супроводі матері без згоди та супроводу батька дитини.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2014 року відкрито провадження по даній справі.

Розгляд справи призначався неодноразово.

У судових засіданнях, призначених на 3 та 22 грудня 2014 року в судовому засіданні був присутній представник позивачки.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи відкладався у зв'язку із з клопотаннями представника відповідача щодо виклику прокурора Шевченківського району м. Києва та надання часу для ознайомлення з поданою позивачем заявою про зменшення позовних вимог.

Про розгляд справи 26.01.2015 року було повідомлено представника позивача, про що свідчить розписка з його особистим підписом.

26.01.2015 р. надійшла заява представника позивачкипро перенесення розгляду справи у зв'язку із хворобою.

26 січня 2015 року у судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із повторною неявкою належним чином повідомленого позивача.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач, повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в розумінні положень ст. 207 ЦПК України в даному випадку відсутня повторність неявки позивача в судове засідання.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що позивачка повторно не з'явилася в судове засідання 26 січня 2015 року, перша неявка її була 31 жовтня 2014 року, а тому на підставі ст. 207 ЦК України, позовна заява має бути залишена без розгляду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у судові засідання 3 та 22 грудня 2014 року в судовому засіданні був присутній представник позивача, 26 січня 2015 року представник позивача подав до суду заяву про відкладення у зв'язку із хворобою. Зазначені обставини не дають підстав вважати, що позивач повторно не з'явилася в судове засідання, оскільки повторність передбачає неявку у судове засідання двічі поспіль.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що явка позивача була визнана обов'язковою, оскільки матеріали справи таких відомостей не містять.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апелянта, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ЦПК України, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303,307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді