Справа № 503/2145/14-ц
Провадження № 2/505/103/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

г о л о в у ю ч о г о судді Нікітішина В.П.

при с е к р е т а р і ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Котовську Одеської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ квартири та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення

в с т а н о в и в :

Позивач за первісним звернувся 15.04.2014 року в Кодимський районний суд Одеської області з цим позовом до відповідача, щодо поділу спільної сумісної власності подружжя у вигляді квартири АДРЕСА_1 шляхом передачі у її власність всієї цієї квартири та припинення права власності на частку власності у квартирі за відповідачем, одночасно стягнувши з неї на користь відповідача ? частини ринкової вартості квартири в розмірі 4296,44 грн., з врахуванням витрачених нею коштів на ремонт квартири в розмірі 27844,56 грн.

Ухвалою цього суду від 21.11.2014 року справу у відповідності до ст.ст.23,25 ЦПК України рередано на розгляд до Котовського міськоайонного суду.

01.12.2014 року справу прийнято до повадження суддею Котовського міськорайонного суду Нікітішиним.

Відповідач ОСОБА_3, заперечуючи у первісному позові, надав 24.12.2014 року зустрічний позов до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, в якому просив відмовити у первісному позові повністю та поділити спірну квартиру, виділивши кожному по ? ідеальної її частки, а також усунути перешкоди в його користуванні цією квартирою, шляхом вселення та зобовязання ОСОБА_4 не чинити йому перешкод у користуванні цією квартирою.

В уточненій позовні заяві від 30.01.2015 року позивач ОСОБА_2 просила суд розділити спірну квартиру з відповідачем ОСОБА_5 в натурі в рівних частинах та зобовязати останнього не перешкоджати їй у користуванні цією квартирою

У звязку із висновком судової будівельно-технічної експертизи про неможливість розподілу спірної кваритири в натурі, представник позивача адвокат ОСОБА_6 30.07.2015 року уточнив позовні вимоги за первісним позовом та в кінцевому просив ухвалити рішення суду, яким квартиру АДРЕСА_1 поділити в рівних ідеальних частках між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, визнавши за ними право спільної часткової власності по ? частки цієї квартири за кожним із них та зобовязати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 в користуванні цією квартирою.

Представник позивача по первісному позові адвокат ОСОБА_6 на кінцевих позовних вимога наполягав.

Додатково пояснював, що через поведінку відповідача ОСОБА_3, який зявлявся у спірну квартиру та зчиняв конфлікти, його довіритель вимушена була неодноразово звертатись за допомогою в міліцію про що свідчать надані письмові докази цьому. Тому, зважаючи на право

ОСОБА_3 на частку у цій квартирі, він наполягає на задоволені первісного позову у повному обсязі та в свою чергу не заперечує у його, ОСОБА_3, праві на вселення у спірну квартиру.

Позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 його представник за довіреністю ОСОБА_7 з урахуванням уточнених кінцевих позовних вимог за первісним позовом не заперечували у його задоволенні. Та відповідно цьому також наполягали на вимогах зустрічного позову, окрім вимоги що зобовязання ОСОБА_2 у подальшому не перешкоджати в користуванні спірною квартирою.

ОСОБА_4 додатково пояснював, що на цей час ОСОБА_4 в спірній квартирі не проживає. Разом з цим він не може потрапити до квартири через відсутність ключів від дверних замків. З метою запобігання конфлікту з ОСОБА_2 він не може зламувати замки. Тому у разі виникнення конфлікту з його вселенням до квартири, він зможе вирішити це питання в установленням законом порядку у разі задоволення його позову в повному обсязі.

Вислухавши сторони та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення первісного і зустрічного позову, виходячи з такого.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Крім визнання сторонами обставин справи, ці обставини також підтверджуються письмовими доказами долученими до справи.

Як свідчить із матеріалів справи сторони уклали шлюб 04.11.1989 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Кишинівського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №2174.

Від шлюбу мають четверо дітей: ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4

20.04.2011 шлюб розірвано рішенням Кодимського районного суду Одеської області ( справа № 2-293/11).

Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишені проживати з матір'ю, ОСОБА_2

За час перебування у шлюбі сторони придбали квартиру яка розташована за адресою: АДРЕСА_2., право власності на яку зареєстровано 01.04.2004 в Колимському районному бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер 5308187.

Вказане підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, укладеного 31.03.2004 між ОСОБА_5 і ОСОБА_12, посвідченого в цей же день приватним нотаріусом Колимського районного нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстровано в реєстрі за № 337.

Відповідно до технічного паспорту виготовленого Кодимським районним бюро технічної інвентаризації від 01.04.2004, реєстраційний № 108, інвентаризаційна справа №1200, вищевказана двох кімнатна квартира, розташована в одноповерховому будинку за адресою: АДРЕСА_2. До складу квартири входить дві кімнати жилою площею 16,4 кв.м. та 10,4 кв.м., кухня 8,4 кв.м., коридор 3,5 кв.м., кладова 1,2 кв.м., туалет 2,1 кв.м., веранда 6,5 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, вищевказане нерухоме майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки між сторонами відсутні домовленості щодо поділу вищевказаного спільного майна, а шлюбний договір вони не укладали тому при поділі вказаної квартири, їх частки є рівними.

Згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи від 23.05.2015 року №13-2015, проведеної судовим експертом ОСОБА_14 відповідно до ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2015 року, розподіл квартири в натурі є технічно неможливим.

Відповідно при розподілі цього майна подружжя їх ідеальні частки у власності на цю нерухомість є рівними.

Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Тому заявлені щодо поділу квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню

Суд також вважає, що сторони, як належні власники спірної квартири, мають всі передбачені законом права на володіння та користування нею, а тому позовні вимоги немайнового характеру в частині забезпечення цих прав у судовому порядку також підлягають задоволенню.

Понесені позивачем по первісному позові судові витрати у вигляді сплати вартості судової експертизи у розмірі 3000 грн. суд покладає на сторони у рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.57,60,61,63,68,70 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Первісну позовну заяву задовольнити.

Спільне майно подружжя у вигляді квартири АДРЕСА_1 поділити в рівних ідеальних частках між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, визнавши за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право спільної часткової власності по ? частки цієї квартири за кожним із них.

Зобовязати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 в користуванні цією квартирою.

Зустрічну позовну заяву задовольнити.

Спільне майно подружжя у вигляді квартири АДРЕСА_1 поділити в рівних ідеальних частках між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, визнавши за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право спільної часткової власності по ? частки цієї квартири за кожним із них.

Усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні цією квартирою шляхом його вселення в цю квартиру.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1500 грн. витрат на проведення судової експертизи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його постановив протягом 10 днів з дня його проголошення.

С у д д я