АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 756/8759/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3419/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шумейко О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

4 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної служби геології та надр України, Державного підприємства «Бурштин України» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Представник ДП Бурштин «України»в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Судом встановлено, що у червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що його призначено на посаду директора ДП «Бурштин України» на підставі контракту терміном на три роки, до 11 березня 2015 року. Наказом Держгеонадра України від 05 червня 2014 року його було звільнено із займаної посади на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України. Зазначив, що його звільнення із займаної посади є незаконним, оскільки він завжди дотримувався трудової дисципліни, вчасно та в повному обсязі виконував обов'язки, покладені на нього контрактом, що підтверджується, зокрема, відсутністю дисциплінарних стягнень та зауважень з боку керівництва Державної служби геології та надр України. Крім того, не погоджується з висновками акту перевірки, проведеної Територіальною державною інспекцією з питань праці у Рівненській області. Такі висновки, на думку позивача, стали підставою для його звільнення із займаної посади. Разом з тим, за рішенням Рівненського районного суду від 14 липня 2014 року, яке набуло законної сили, провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, стосовно ОСОБА_3, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також позивач зазначає, що його було звільнено в період непрацездатності та з порушенням строку, передбаченого ст. 148 КЗпП України.

У зв'язку із викладеним просив суд визнати незаконним звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, поновити позивача на посаді директора ДП «Бурштин України», стягнути з відповідача ДП «Бурштин України» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Судом встановлено, що 12 березня 2012 року між Держгеонадра України та ОСОБА_3 укладено контракт № 08, за умовами якого позивача призначено на посаду директора Державного підприємства «Бурштин України» терміном на три роки з 12 березня 2012 року по 11 березня 2015 року, відповідно до умов якого позивач зобов'язався безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством (ДП «Бурштин України»), забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна. На підставі контракту виникли трудові відносини між позивачем та Органом управління майном - Держгеонадра України. (пункти 1.1, 1.2 контракту)

Наказом Державної служби геології та надр України від 05 червня 2014 року № 70-к ОСОБА_3 звільнено з посади директора ДП «Бурштин України» 05 червня 2014 року відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з систематичним невиконанням керівником ДП «Бурштин України» без поважних причин п.п. 2.3.1, 2.3.2 п. 2.3. розділу 2 контракту № 08 від 12 березня 2012 року, недотриманням фінансового законодавства та відповідно до п.п. 7.4.1, 7.4.2, 7.4.4, 7.4.8 п. 7.4 розділу 7 контракту.

Згідно з листом від 04 червня 2014 року Рівненська обласна державна адміністрація погодила звільнення ОСОБА_3 з посади директора ДП «Бурштин України».

Відповідно до листа від 05 червня 2014 року Держгеонадра України повідомило позивача про звільнення та просило прибути до Держгеонадра України для ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудову книжку.

Відповідно до наказу Держгеонадра України від 26 березня 2014 року № 37-к позивача відсторонено від виконання повноважень директора ДП «Бурштин України» з 26 березня 2014 року на термін до закінчення перевірки.

За результатами проведення перевірки сектором внутрішнього аудиту Держгеонадра України складено довідку від 09 квітня 2014 року.

Крім того, завідувачем Сектору внутрішнього аудиту та контролю Пічевським О.М. який приймав участь у проведенні перевірки щодо корупційних правопорушень директора ДП «Бурштин України» ОСОБА_3, складено службову записку на ім'я голови Держгеонадра України (т. 1, а.с. 153-160).

Перевіркою встановлено, що державним підприємством «Бурштин України» проводилися роботи по пошуку та пошуково-оцінювальні роботи бурштину на Бережанській дільниці Володимиревецького бурштиноносного району на підставі договору від 17 квітня 2012 року, укладеного з Держгеонадра України, за державні кошти. Роботи ДП «Бурштин України» проведені з порушенням геологічного завдання, пооб'єктного плану геологорозвідувальних робіт підприємства на 2012 рік, а саме: не виконано в повному обсязі пооб'єктний план геологорозвідувальних робіт підприємства на 2012 рік, але витрачено кошти, передбачені на ці роботи в повному обсязі. Також встановлено, що господарські операції з поставки виробів з бурштину на суму 10843,64 грн. на користь ТОВ «КЮФ «Максаліна» відповідно до договору від 16 грудня 2013 року № 294 не підтверджені належними первинними документами (видатковими накладними). Крім того, встановлено відсутність дій з боку керівництва ДП «Бурштин України», спрямованих на погашення дебіторської заборгованості, що виникла по особам, яких було звільнено, на загальну суму 14046,65 грн. Також, перевіркою встановлено, що позивачем безоплатно отримано продукцію на загальну суму 78668,40 грн., а саме: на підставі накладних на внутрішнє переміщення позивачем отримано продукцію у 2013 році на загальну суму 40140,36 грн., на час здійснення перевірки продукція позивачем не повернута, станом на початок 2013 року ОСОБА_3 має дебіторську заборгованість перед підприємством у сумі 38528,04 грн.

Перевіркою встановлено, що ДП «Бурштин України» було подано неправдиві дані бухгалтерського обліку підприємства та фінансової звітності: наявні розбіжності між даними Балансу (Звіту про фінансовий стан) за 2013 рік та записами у Головній книзі за 2013 рік. На підставі наказу ДП «Бурштин України» від 12 січня 2010 року № 3 позивач є відповідальною особою за організацію бухгалтерського обліку.

Судом встановлено, що під час перебування на посаді директора підприємства позивачем без погодження з Держгеонадрами України було призначено та звільнено з посади першого заступника директора ОСОБА_5 призначено на посаду заступника директора з гірничих робіт ОСОБА_6, звільнено з посади заступника директора з перспективного розвитку ОСОБА_7, призначено та звільнено з посади заступника директора з економіки та фінансів ОСОБА_8, звільнено з посади заступника директора з економіки та фінансів ОСОБА_9, призначено на посаду головного бухгалтера ОСОБА_10, звільнено з посади заступника директора з виробництва ОСОБА_11, звільнено з посади заступника директора з комерційних питань ОСОБА_12

З 27 по 29 травня 2014 року Територіальною державною інспекцією з питань праці у Рівненській області було проведено перевірку додержання ДП «Бурштин України» законодавства про працю, за результатом якої складено акт № 17-02-006/0030 від 29 травня 2014 року. Перевіркою встановлено, що у період з січня по квітень 2014 року виплата заробітної плати працівникам ДП «Бурштин України» здійснювалася не в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснені не після виконання зобов'язань щодо оплати праці. За таких обставин, інспекцією був складений припис та протокол про адміністративне правопорушення від 29 травня 2014 року.

Постановою Рівненського міського суду від 14 липня 2014 року залишеною без змін постановою Апеляційного суду Рівненської області провадження по справі про адміністративне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП стосовно ОСОБА_3 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За положенням ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За приписами ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні контракту.

Статтею 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є угода сторін; закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; підстави, передбачені контрактом, тощо.

Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав його необґрунтованим.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що звільнення ОСОБА_3 відбулось під час його перебування на лікарняному, оскільки, оскільки звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності не допускається з підстав, передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України, та в інших випадках, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства проводиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тоді як позивача звільнено із займаної посади на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, а саме з причин невиконання ним умов контракту.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що позивачу не видано у день звільнення трудову книжку, не проведено розрахунок, оскільки позовних вимог про невидачу трудової книжки та не проведення розрахунку при звільненні ним не заявлялось.

Безпідставними є посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції в порушення ст. 59, 212 ЦПК України покладено в основу рішення довідку від 9 квітня 2014 року, яка нібито не стосується предмету спору, оскільки як вбачається з матеріалів справи, підставою для звільнення позивача стало саме виявлення порушень при перевірці, яка проводилась 9 квітня 2014 року та на підставі якої подана службова записка завідувачем Сектору внутрішнього аудиту та контролю ПічевськимО.М.

Доводи апеляційної скарги, що висновки, викладені у зазначеній довідці від 9 квітня 2014 року про допущені позивачем порушення не відповідають дійсності, не заслуговують на увагу, оскільки належних та допустимих доказів на спростування висновків перевірки від 9 квітня 2014 року позивачем суду не надано.

Також колегія суддів не може погодитись і з доводами апеляційної скарги щодо недотримання процедури звільнення - не застосування положень ст.ст. 147-149 КЗпП України, оскільки звільнення у зв'язку з порушенням умов контракту не є дисциплінарним стягненням, тому при звільненні за цією підставою не повинні додержуватись вимоги, встановлені ст. 147-149 КЗпП стосовно порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді