У х в а л а

іменем україни

10 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Карпенко С.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 1 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Машівської центральної районної лікарні Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про визнання недійсним договору про право тимчасового проживання в гуртожитку, визнання незаконним наказу головного лікаря, визнання права користування житловим приміщенням та відшкодування майнової і моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 24 березня 2015 року і додатковим рішенням цього ж суду від 8 травня 2015 року, залишеними без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 1 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Машівського районного суду Полтавської області від 24 березня 2015 року та ухвали апеляційного суду Полтавської області від 1 липня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що договори про право тимчасового проживання в гуртожитку права ОСОБА_2 не порушують; відмовляючи у визнанні наказу про видачу ордеру незаконним, суд виходив з того, що позивач користується кімнатою № 4 і наказ підтверджує закріплення за нею права на цю кімнату, а ордер на право зайняття кімнати № 3 видано ОСОБА_3 у зв'язку з трудовими відносинами. Оскільки проживання в гуртожитку має тимчасовий характер, підстав для безстрокового користування гуртожитком позивач не довела; підстави відшкодування майнової та моральної шкоди відсутні.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої й апеляційної інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 1 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Машівської центральної районної лікарні Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про визнання недійсним договору про право тимчасового проживання в гуртожитку, визнання незаконним наказу головного лікаря, визнання права користування житловим приміщенням та відшкодування майнової і моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ С.О.Карпенко