Номер провадження: 22-ц/785/7936/15
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,

встановила:
08.07.2015 року представник позивачів ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому після останнього уточнення просила:

стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності внаслідок ДТП у розмірі 13 767 грн., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн.;

стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 195 000 грн.;

стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 50 000 грн., з яких 1697,44 грн. - витрати на евакуацію та зберігання транспортного засобу, 48 302,56 грн. - шкода, заподіяна майну;

стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 162 418,84 грн., з яких 750,12 грн. - витрати на проведення експертного дослідження, 161 668, 72 грн. - шкода, заподіяна майну;

стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.;

стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 5 000 грн.;

стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.;

стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 45 000 грн.
11 серпня 2015 року представник відповідачів адвокат Бондаренко О.М. надав до суду заяву про зупинення провадження у справі у зв`язку із тим, що відповідач ОСОБА_5 призваний до Збройних Сил України та на підтвердження надав довідку № 263 від 23 липня 2015 року Іллічівського міського військового комісаріату м. Іллічівськ Одеської області.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року провадження у справі було зупинено на час перебування відповідача ОСОБА_5 у складі Збройних Сил України (а.с. 81).

В апеляційній скарзі представник позивачів ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_5 дійсно призваний до Збройних Сил України, що підтверджується довідкою № 263 від 23 липня 2015 року Іллічівського міського військового комісаріату м. Іллічівськ Одеської області (а.с.78).
У зв`язку з цим, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався вимогами, передбаченими п.3 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, згідно яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування позивача або відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки в Україні не об`явлено воєнного стану, а тому Збройні Сили України або інші утворені відповідно до закону військові формування, на воєнний стан не переводились.
Разом з тим, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 202 ЦПК України суд наділений правом зупинення провадження у справі у разі перебування сторони на строковій військовій службі або альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання.
Виходячи із змісту вищевказаної довідки № 263 від 23 липня 2015 року, відповідач ОСОБА_5 призваний саме на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 , тобто проходить службу не за місцем проживання.
Таким чином, суд не був зобов`язаний зупиняти провадження у справі, а мав на це право, до закінчення служби відповідача ОСОБА_5 у Збройних Силах України.
Вирішуючи питання про те, чи мають матеріали справи достатньо підстав для зупинення провадження у справі, колегія суддів виходить із наступного.
У відповідності до ст. 10 ЦПК України, якою закріплений принцип змагальності сторін, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що розгляд справи у відсутність відповідача ОСОБА_5 призведе до порушення його прав щодо безпосередньої участі у справі та надання суду доказів, тобто буде порушений один із головних принципів цивільного судочинства, як змагальність сторін.
Таким чином, та враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 бажає особисто прийняти участь у розгляді справи, однак із об`єктивних і поважних причин не може скористатись своїми правами, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 202 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно із заявою від 29.09.2015 року, договір на представництво відповідача ОСОБА_5 адвокатом Бондаренком О.М. розірваний, у зв`язку з чим останній не наділений повноваженнями на участь у справі (а.с.115).

З цих підстав вимоги ч. 2 ст. 202 ЦПК України в даному випадку не можуть бути застосовані.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її частково спростовують, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржувану ухвалу та вказати, що підставою для зупинення провадження у справі є п. 1 ч. 1 ст. 202 ЦПК України , а не п. 3 ч. 1 ст. 201 ЦПК України як зазначено в ухвалі. В іншій частині ухвалу слід залишити без змін.

Що стосується доводів позивачів та їх представника ОСОБА_1 щодо порушення розумних строків розгляду цивільної справи, та щодо порушення їх прав на своєчасне відшкодування завданої шкоди, то вони є слушними, однак зазначені обставини не дають підстав для порушення прав відповідача ОСОБА_5 на змагальність при розгляді цивільної справи, в якій він на даний час з об`єктивних причин не може прийняти участь.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року про зупинення провадження у цивільній справі змінити.

В абзаці шостому мотивувальної частини ухвали слова та цифри:

«У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування позивача або відповідача у складі Збройних Сил України»

замінити словами та цифрами наступного змісту:

«У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 202 ЦПК України суд має право зупинити провадження у справі у разі перебування сторони на строковій військовій службі або альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання».

В абзаці сьомому мотивувальної частини рішення слова: «суд зобов`язаний»

замінити словами: «суд має право».

В абзаці восьмому мотивувальної частини рішення слова та цифри:

«Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 201 ЦПК України»

замінити словами та цифрами наступного змісту:

«Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 202 ЦПК України».
В іншій частині ухвалу суду слід залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко