Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3909/15-ц
Провадження № 2-з/553/18/2015
У Х В А Л А

Іменем України

05.11.2015м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Чистик І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: квартиру, що належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2, та інше майно, що належить ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.

До відкриття провадження у справі позивачем подана до суду заява про забезпечення позову.

05.11.2015 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.

Дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: квартиру, що належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2, суд вважає, що подана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь заборгованості за договором в розмірі 33750 гривень.

У заяві про забезпечення заявник просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: м. Полтава, вул. Пушкіна, 38, та інше майно, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, не пославшись на докази щодо наявності такого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись у відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві про забезпечення позову позивачем не зазначені докази існування іншого окрім квартири, майна, що належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності, не зазначені докази про дійсну вартість квартири, розташованої за адресою: м. Полтава, вул. Пушкіна, 38, що позбавляє суд можливості зробити висновок про співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, із заявленими позивачем вимогами, як того вимагає ч. 3 ст. 152 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, вказаний в заяві вид забезпечення позову не можна визнати співмірним із заявленими у справі позовними вимогами, та таким, що не порушує права інших осіб.

На підставі викладеного, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: квартиру, що належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_3