Провадження №2/200/3407/15
У Х В А Л А

про забезпечення позову

«14» вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

06серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди.

14вересня 2015 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження по справі та призначено до розгляду по суті на 01жовтня 2015 року на 14:00 год.

06серпня 2015 року позивач надав суду клопотання про забезпечення позову, у якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3, яке належить йому на праві приватної власності, заборонивши його відчужувати будь - яким способом та вчиняти щодо нього будь - які інші дії, в межах ціни позову.

В обґрунтування заяви зазначає, що враховуючи значний розмір, яка підлягає стягненню, а також враховуючи, що будучи обізнаним про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог, відповідач маючи фактичну можливість вчинення дії, спрямовані на відчуження належного йому майна та приховування грошових коштів, може вчинити дії щодо переоформлення майна (продаж, дарування) чи приховування грошових коштів аби утруднити чи зробити не можливим виконання рішення суду, а тому у разі відсутності або недостатності у відповідача грошових коштів, необхідних для повного виконання рішення суду, то стягнення має бути звернено на належне йому рухоме, нерухоме майно та грошові кошти.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Пленумом Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4, зазначено що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, повязаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально - правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження та реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.

З урахуванням вищевикладеного та аналізуючи зміст заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що є підстави припускати, що невжиття забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду,а тому вважає за необхідне задовольнити заяву позивача, наклавши арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача ОСОБА_2, яке належить йому на праві приватної власності із забороною його відчуження будь-яким способом та вчиняти щодо нього будь які дії.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на все нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 б. 47 кв. 132, в межах ціни позову у сумі 55860,05 грн.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити до Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції, Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, до негайного виконання, сторонам до відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Е.В. Женеску