Справа № 274/1730/15-ц
Провадження № 2/0274/1015/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2015 року . Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря - Лободи В.Л.,позивачки, представника позивача-Орловського Р.В., відповідача, представника відповідача -ОСОБА_1 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя

В С Т А Н О В И В :

Позивачкою заявлено вимоги про розділ майна до відповідача з тих підстав,що після розірвання шлюбу між ними не досягнуто згоди щодо поділу майна ,яке було придбано спільно під час шлюбу.Відповідно до заяви від 15.07.2015 року позивач наполягає на виділі їй дивана, телевізора,стінки на суму 9799 грн,стягненні грошової компенсації в розмірі ? частини від вартості автомобіля на суму 16986 грн..Відповідачу пропонує виділити автомобіль вартістю 27200 грн, а також двері,вікно пластикове,шпалери, багет,дзеркало, плінтус та фурнітуру до нього ,гіпсокартон,люстру, герметик ,поріг,підлогу ламінатну,підложку фольгову , а всього на суму 8427 грн.В позові вказує,що автомобіль був придбаний за 3400 доларів США ,що підтверджується копією розписки власника та довіреністю від 13.04.2015 року .На даний час вартість автомобіля вона визначає в сумі 27200 грн, а з врахуванням рівня інфляції половина від вартості автомобіля буде становити 16986 грн. Враховуючи інтереси неповнолітнього сина просить виділити їй більшу частину із спільного майна .

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала повністю. Ствердила,що за час перебування в шлюбі вони робили ремонт в квартирі, для чого купували двері, будівельні матеріали та інше.Відповідач залишився проживати у відремонтованій квартирі, там же залишився диван, телевізор, меблева стінка.

Представник позивачки звернув увагу на те,що машина була переоформлена на матір відповідача після того, як позивачка звернулась до суду .Відповідач давав нещирі пояснення щодо придбання майна та автомобіля.Від проведення експертизи відповідач відмовився, а тому розділ майна слід провести за цінами,на які вказує позивач.

Відповідач позов не визнав. Ствердив, що автомобіль був придбаний за кошти його матері по довіреності.З вартістю будівельних матеріалів, дивана ,телевізора,стінки він не погоджується, майно було у вжитку, вартість є меншою.Представник відповідача вказав, що позивачка не заявила вимоги про визнання майна спільною власністю подружжя, вартість майна завищена.

Вислухавши пояснення сторін, свідків , дослідивши письмові докази суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2008 року,шлюб розірвано за рішенням суду від 24.03.2015 року , такі обставини щодо періоду перебування в шлюбі стверджені рішенням суду (а.с.18), в силу ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Статтею 60 Сімейного Кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,що один з них не мав з поважної причини (навчання,ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу ) .

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року « «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі по тексту Пленуму ВСУ № 11) поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами ,встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст..372 ЦК України .Вартість майна ,що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям , а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно вимог ст.ст.60,61, 63 Сімейного Кодексу України, ст.ст.368 ч.3 ЦК України, що є чинними на момент виникнення спору, майно, набуте подружжям під час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя , кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно ст..69,70 ч.1 Сімейного Кодексу України ,ст..370 ч.2 ЦК України позивач вправі заявляти вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, частки їх в разі поділу є рівними.

В період шлюбу, сторонами, як подружжям , було придбано наступне майно : телевізор Самсунг вартістю 3599 грн, стінку "Кватро" вартістю 1450 грн., диван "Верона вартістю 4850 грн.

Факт придбання сторонами як подружжям вказаного вище майна, його вартість позивачка ствердила квитанціями (а.с.9 )

Сторони не дійшли згоди щодо вартості вказаного вище майна. Відповідач всупереч ст..60 ЦПК України не спростував доводи позивачки щодо вартості майна , від проведення експертизи відмовився, а тому суд відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України застосовує наслідки ухилення відповідача від участі в експертизі визнає вартість майна ,зазначеного в ухвалі про призначення експертизи, за цінами,що вказані в позові та квитанціях .

Суд, відповідно до ч.1 ст.71 Сімейного Кодексу України, приходить до висновку про можливість розділу в натурі дивана, телевізора та меблевої стінки шляхом виділення позивачці - телевізора та меблевої стінки, відповідачу - дивана. Суд знаходить можливим на підставі ч.3 ст.70 Сімейного Кодексу України не стягувати з позивачки на користь відповідача грошову компенсацію різниці часток .

Згідно довіреності від 13.02.2014 року ОСОБА_4 уповноважив відповідача або позивачку , самостійно, незалежно один від одного ,бути його представником в будь-яких установах при вирішенні будь-яких питань , повязаних із зняттям з обліку та відчуженням автомобіля ВАЗ 21099,1997 року випуску, р.н. НОМЕР_1,надав право користуватись(керувати )транспортним засобом(а.с.12).

На підставі довіреності, як зазначено у ч.1 статті 244 ЦК України, здійснюється представництво.За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобовязується діяти від імені довірителя.Згідно статей 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль.

На час розгляду справи власником автомобіля є ОСОБА_5Л.(а.с.33), її право власності на автомобіль ніким не оспорено. Отже, доводи позову про те,що автомобіль є спільним майном подружжя ,є безпідставними. Розписка про отримання коштів за автомобіль (а.с.13) не свідчить про придбання автомобіля сторонами у власність на підставі договору купівлі-продажу , а довіреність у встановленому порядку не скасовувалась, удаваним правочином,тощо , не визнавалась. За таких обставин відсутні підстави для розділу автомобіля ВАЗ 21099,1997 року випуску шляхом його виділення у власність відповідачу та стягнення грошової компенсації позивачці за ? частину його вартості.

Представлені позивачем квитанції про придбання будівельних матеріалів ,люстри,вікна,дверей (а.с.6-9),вартість яких відповідачем не визнається ,а дійсна вартість на час розгляду справи суду належними доказами не стверджена;не дають суду підстави прийти до висновку про доведеність позовних вимог в частині їх розділу .Суд зазначає, що вказані в позові будівельні матеріали , використані для ремонтних робіт в квартирі,що сторонами визнається, не є речами, в розумінні ч.1 ст.61 Сімейного Кодексу України.Однак позивач не позбавлена права заявляти вимоги про відшкодування їй витрат ,пов"язаних з ремонтом чи покращенням житла .Пояснення свідка ОСОБА_6про наявне в квартирі сторін майно, проведений ремонт та свідка ОСОБА_5про придбання нею автомобіля заявлених вимог ні стверджують, ні спростовують , а тому судом до уваги не приймаються.

Судові витрати по справі суд відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивачки пропорційно до суми задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,212-215,209,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволити частково.

Виділити ОСОБА_2 у власність телевізор Самсунг вартістю 3599 грн, стінку "Кватро" вартістю 1450 грн., а всього майна на суму 5049 грн.

Виділити ОСОБА_3 у власність диван "Верона" вартістю 4850 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243,6 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :