Справа № 635/6708/15-ц
Провадження №2/635/3070/2015

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
11 листопада 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого судді Панас Н.Л.,
При секретарі Супрун Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату та час розгляду справи шляхом опублікування оголошення у газеті «Слобідський край», у судове завідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності зі ст.224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, встановлених актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди.
Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
У відповідності зі ст.ст. 536, 546, 549 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання.
Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується погасити кредит та сплатити відсотки.
У відповідності зі ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути займодавцю позику (грошові кошти в той же сумі або речі, визначені родовими ознаками, тієї ж кількості, того ж роду та якості, які були передані йому займодавцем) в строк і в порядку, встановленому договором. Згідно ч. 2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати процентів, що належить йому за договором позики.
Відповідно до вимог ст. 540 ЦК України, якщо в зобов»язанні беруть участь декілька кредиторів або декілька боржників, кожен з кредиторів має право вимагати виконання, а кожен з боржників повинен виконати зобов»язання в рівній частці, якщо інше не встановлене договором або актами цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ст. 575 ЦК України іпотека - це застава нерухомого майна, який залишається у власності заставодателя або третьої особи.
Згідно з вимогами ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), яке може бути відчужено заставодателя і на яке може бути звернено стягнення.
Як вбачається з положень ч. 1 ст. 583 ЦК України заставодателем може бути як боржник так і третя особа (майновий поручитель).
Відповідно до вимог ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлене договором або законом. Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави у випадку, коли зобов»язання не буде виконане у встановлений строк (час), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 572 ЦК України внаслідок застави кредитор (заставодержатель) має право у випадку невиконання боржником (заставодателем) зобов»язання, яке забезпечено заставою, отримати виконання за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлене законом (право застави).
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 38 цього Закону якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.
Відповідач знав про наявну у нього заборгованість та про необхідність її погашення, але ніяких заходів до погашення виниклої заборгованості не прийняв.(а.с.24)
Отже, аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, на умовах та в порядку, викладеному у ст. 38 Закону України "Про іпотеку", за ціною, встановленою на підставі оцінки субєктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на момент укладення договору купівлі-продажу, підлягають задоволенню у повному обсязі.
Що ж стосується вимог позивача щодо виселення усіх мешканців спірного домоволодіння, то в цій частині позов задоволенню не пілягає з огляду на наступне.
У відповідності до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Згідно з ч.3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Оскільки позивачем не надано суду доказів про направлення письмової вимоги іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, про добровільне звільнення житлового будинку всіх громадян, що мешкають у ньому, суд вважає, що вимоги позивача щодо виселення з житлового будинку мешканців, без надання іншого жилого приміщення не є обгрунтовними та такими, що підлягають задоволенню.
У відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 3654 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 11, 526, 536, 540, 546, 549, 572, 575, 576, 583, 589, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 109 ЖК України, ст. 33, 38, 40 Закону України «Про іпотеку», Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (з наступними змінами та доповненнями), керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 214, 215, 224-229 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» задовольнити частково.
Надати Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_1 Аваль» право на проведення усіх дій, повязаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення, отримання, оригіналів, копій, дублікатів правовстановлюючих документів, технічної документації на вищевказаний житловий будинок.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» (рахунок №290921074 в Харківській обласній дирекції «ОСОБА_1 Аваль» код ЄДПРО 23321095, МФО 350589) судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено сторонами в загальному порядку повністю або частково до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.
Апеляційна скарга подається у письмовій формі протягом десяти днів зі дня проголошення рішення.
Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.
Суддя: Н.Л.Панас