Провадження № 2/522/7127/15
УХВАЛА

11 листопада 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Ільченко Н.А.

при секретарі: Довгань Ж.А.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням , -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, шляхом виселення відповідачів з квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач подав адресоване суду своє письмове клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на обєкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1.

Мотивуючи цю заяву позивач зазначає, що відповідач може здійснити відчуження нерухомого майна, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду в подальшому

Відповідно до п. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, згідно п. 3 ст. 151 ЦПК України.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Як вбачається із заперечень на позовну заяву поданих ОСОБА_2 спадковим майном після смерті ОСОБА_4 є майнові права на квартиру №32, а не на квартиру АДРЕСА_2.

Так, згідно додаткової угоди до договору інвестування №58 від 29.12.2005 року, що була укладена 06.11.2008 року між ТОВ «ГЕНПОДРЯД-РИЕЛТОР» і ОСОБА_4, до договору інвестування були внесені зміни до п.3.1. «Будівельний №32 обєкту інвестування».

Як вбачається, з листа ТОВА «ГЕНПОДРЯД-РИЕЛТОР» від 26.11.2008 року внаслідок виявлення технічної помилки при проектуванні обєкта будівництва за адресою: м.Одеса, вул.. Скиданівська, 7-11, будівельний номер обєкта інвестування квартири №29 змінився на №32(договір інвестування №58 від 29.12.2005 року).

Таким чином, у суду немає підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Ільченко

11.11.2015