АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

30 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: Бусленко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року в цивільній справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.02.2015 стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 95/КА/49/2007-980 від 04.10.2007 у розмірі 709 439,78 грн. та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. У задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовлено. Визнано припиненою поруку за договором поруки, укладеним 04.10.2007 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2, ставиться питання про скасування рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі. Апелянт вважає рішення суду в цій частині таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та наданим доказам. Зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції не надав належної оцінки тим фактам, що позивачем навмисно не вказано на існуючий предмет застави - автотранспортний засіб, який знаходиться в задовільному стані та за рахунок якого позивач має право на задоволення своїх вимог. Вважає, що суд не взяв до уваги обставини, що були наведені у запереченнях на позовну заяву та прийняв рішення, яке порушує законні інтереси відповідачки.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК Україниапеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості, суд виходив з того, що ОСОБА_2 порушила взяті на себе зобов'язання перед банком щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків згідно умов кредитного договору, а тому повинна сплатити залишок кредиту і проценти за користування ним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає їх правильними.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, отримуючи кредит позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, а також сплатити проценти в розмірі та на умовах, передбаченими кредитним договором.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 04.10.2007 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір «Кредитування комерційного транспорту» № 95/КА/49/2007-980 відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 363 419,00 грн. з кінцевим терміном поверненням до 04.10.2012 зі сплатою 19,5 % річних за користування кредитом.

Зазначеним, укладеним між позивачем та ОСОБА_2 кредитним договором, визначено, що за порушення термінів повернення кредиту та строків сплати відсотків за його користування, відповідачка сплачує позивачу пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня (п.п. 5.1, 5.2 Договору).

Пунктом 5.3 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування ним, відповідачка сплачує позивачу штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у графіку та визначених на дату прострочення.

Відповідно до п. 3.1.1. кредитного договору в якості забезпечення виконання відповідачкою зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, ОСОБА_2 передала в заставу автотранспортний засіб.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 04.10.2007 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого останній прийняв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов'язаннях ОСОБА_2, які виникають з кредитного договору.

З урахуванням строків, встановлених ч. 4 ст. 559 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку щодо припинення поруки та відмови в задоволенні позовних вимог позивача в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя і в цій частині рішення суду не оскаржується, а тому виходячи з положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України не перевіряється.

Банк зобов'язання за договором виконав та здійснив надання кредитних коштів.

Проте, у порушення положень статті 1054 ЦПК України та умов укладеного договору, позичальниця свої зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів у встановлені строки не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 24.04.2014 згідно розрахунку, наданого ПАТ «КБ «Надра», складає 767 830,13 грн. з яких: 316 322,03 - заборгованість по кредиту; 353 117,75 - заборгованість по сплаті відсотків; 73 335,65 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 25 054,70 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору.

Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідачки заборгованість по кредиту та відсотки за користування ним відповідно до поданого позивачем розрахунку, оскільки він ґрунтується на умовах кредитного договору.

При цьому апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності розрахунку та визначеного судом розміру заборгованості.

Судом першої інстанції застосовано ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшено розмір пені і штрафу до 30 000 грн. та 10 000 грн., відповідно, що сторонами не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги щодо не взяття до уваги судом тієї обставини, що позивачем навмисно не звернено стягнення на предмет застави на задоволення вимог, забезпечених заставою, не можуть бути взяті до уваги виходячи з того, що відповідно до ст. 589 ЦК та умов укладеного сторонами кредитного договору, задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок предмета застави, є правом, а не обов'язком позивача і він вільний розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/10610/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6308/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Борденюк В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.