У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа -Компаніївська державна нотаріальна контора Кіровоградської області, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, складаючи заповіт 3 липня 2013 року, не усвідомлював своїх дій та не міг керувати ними, оскільки страждав на серцево-судинні захворювання, цироз печінки. Зазначає, що померлий ОСОБА_6 також останні місяці життя перебував у важкому стані та втрачав почуття реальності, не впізнавав людей, вчиняв неадекватні дії, що може вказувати на його психічне захворювання. Крім того, при складанні заповіту не були додержані вимоги щодо форми, змісту та порядку його посвідчення, що унеможливлює встановлення дійсної волі заповідача. У зв'язку з тим, що заповіт не відповідає волевиявленню заповідача, на підставі ст. ст. 225, 1257 ЦК України просив визнати його недійсним.

Рішенням Бобринецького районного суду від 23 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку з урахуванням норм ст. ст. 225, 1257 ЦК України про відмову у задоволенні позову. ОСОБА_4 не було доведено того, що на час складання заповіту волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта