Справа № 630/466/15-ц
Провадження № 2/630/315/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Малихіна О.О.

за участю секретаря: Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу за договором позики від 16 серпня 2012 року з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1445496,62грн., три відсотки річних у розмірі 61584,66 грн. та судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував, що з ОСОБА_2 був укладений Договір позики від 16 серпня 2012 року, згідно з яким відповідачці були передані грошові кошти в сумі 965000,00 грн. строком до 31 грудня 2012 року. Відповідачка повернула позивачу 125000,00 грн., але іншу частину боргу в строк, визначений договором не повернула і на неодноразові прохання повернути борг не реагує. В зв'язку з невиконанням відповідачкою свого зобовязання вона повинна повернути суму боргу з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України - встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з'явився, але подав суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка, ОСОБА_2, в судове засідання не зявилася, про дату та час судового розгляду повідомлялася судом завчасно та належним чином за адресою, повідомленою АДП ГУ ДМС України в Харківській області, однак всі конверти повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. З огляду на положення ст. 74 ЦПК України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду.

В судовому засіданні встановлене наступне.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Як вбачається із матеріалів справи, 16 серпня 2012 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений договір позики у письмові формі, згідно з яким відповідачка позичила у позивача в борг гроші в сумі 965000,00 грн., які вона зобовязалася повернути до 31 грудня 2012 року. Відповідачка повернула позивачу частину боргу в сумі 125000,00 грн. до дати виконання зобоязання, яка встановлена договором, але іншу частину в сумі 840000,00 грн. до теперішнього часу так і не повернула.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобовязання, вона, на підставі ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобовязана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період прострочення зобовязання з 01 січня 2013 року по 30 квітня 2015 року сума інфляційних витрат становить 605496,63 грн., та розмір трьох процентів річних від простроченої суми складає 61584,66 грн.

До теперішнього часу відповідачка не повернула позивачу борг, а тому суд стягує з відповідачки борг з ін-фляційними витратами в сумі 1445496,63 грн. та трьома процентами річних від простроченої суми 61584,66 грн.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, позов задовольняється, суд стягує з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 3654,00 грн. у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 526, 611, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 84, 88, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, за договором позики від 16 серпня 2012 року борг в сумі 840000,00 грн., інфляційні витрати в сумі 605496,63грн., три проценти річних в сумі 61584,66 грн., а також судовий збір в сумі 3654,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Люботинського міського суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засі-данні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отри-мання копії цього рішення.

Суддя О. О. Малихін