О К Р Е М А Д У М К А
(в порядку ч. 3 ст. 19 ЦПК України)
"29" вересня 2015 р.м. Чернігів
Судді Апеляційного суду Чернігівської області Горобець Тетяни Володимирівни по справі № 740/2093/15, провадження №№ 22-ц/795/1649/2015
щодо ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2015 року про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Дружба Нова( далі СТОВ „ Дружба Нова) про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 до СТОВ „Дружба Нова про визнання недійсним укладеного між ними 03.07.2014року договору суборенди №3/7 земельної ділянки розміром 177,9340 га, розташованої на території Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівського району (кадастровий номер :12:001:002).

Ухвалюючи рішення, суд керувався ч.1 ст.203 ЦК України та визнав, що спірний Договір суборенди земельної ділянки був укладений усупереч ст.8 Закону України „Про оренду землі, оскільки був переданий позивачем в суборенду СТОВ „Дружба Нова із зміною її цільового призначення, визначеного у договорі оренди цієї земельної ділянки.

Відхиляючи заперечення відповідача щодо недоведеності позивачем факту порушення саме його прав оспорюваним договором суборенди, та, у звязку з цим, відсутності права у ОСОБА_1 на звернення до суду за захистом, суд першої інстанції у рішенні послався на диспозицію ч.3 ст. 215 ЦК України, зазначивши, що вказаною нормою матеріального права спростовуються заперечення відповідача в наведеній частині .

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2015 року рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року залишене без змін. Висновки суду першої інстанції визнано такими, що відповідають встановленим обставинам та вимогам закону і доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Маю окрему думку щодо рішення суду першої інстанції та вирішення апеляційної скарги і спору по суті.

За змістом ст. 3 ЦПК України та ст.15 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Тобто, доведенню у суді підлягає факт порушення, невизнання або оспорювання відповідачем зазначеним договором суборенди прав, свобод чи інтересів позивача, суть порушеного права, а також, чи саме відповідачем порушені права позивача, якщо факт таких порушень судом буде встановлено.

Про обовязок судів встановити, чи дійсно були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси осіб, які звертаються до суду, а якщо були порушені, та необхідність встановлення, чи є залучені у справі відповідачі ( відповідач) відповідальними за таке порушення наголошується у розясненнях пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року „Про судове рішення у цивільній справі.

Також, у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року у справі №6цс-78/13, зазначається, що суди не мають залишати поза увагою вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦПК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право і встановлюватись має чи дійсно порушуються права позивача, та зясовуватись, у чому саме полягає порушення законних його прав, істотність порушення.

В силу ч.3 ст.10 ЦПК України та ст. 60 ЦПК України обовязком позивача є доведення ( підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав , свобод чи інтересів.

Проте, ні у позовній заяві, ні у судовому засіданні позивачем не наведено будь яких фактів та доводів щодо порушення оспорюваним договором суборенди від 03.07.2014 року його, як сторони у договорі, законних прав,свобод чи інтересів. Судом таких фактів з наданих доказів та змісту позовних вимог не встановлено. На спростування апеляційної скарги позивачем також не надано письмових заперечень з наведенням конкретних фактів порушення його прав, свобод чи інтересів цим договором, умови якого погоджені та підписані ним та відповідачем добровільно, у судове засідання позивач та його представник, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, не зявились.

Отже, за відсутності самого факту порушення прав сторони оспорюваного правочину - позивача ОСОБА_1, та доказів, що права порушуються саме відповідачем СТОВ « Дружба-Нова» та, враховуючи, що земельна ділянка суборендарем використовується відповідно до умов договору, сам лише факт, що суборендар СТОВ „ Дружба Нова не є фермерським господарством, не може бути підставою для задоволення ініційованого орендарем позову про визнання недійсним договору суборенди від 03.07.2014 року .

СуддяОСОБА_2