1із3
Справа № 303/3667/15-ц
Номер ряд. стат. звіту 45
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України 05 жовтня 2015 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі одноособово:
головуючого-судді Іваницького Р.С.
при секретарі судового засідання Чудіній В.М.
за участі: представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2
відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
представника третьої особи Орос Л.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мукачево цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачево Міністерства оборони України до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя осба: Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
в с т а н о в и в :
Квартирно-експлуааційний відділ м.Мукачево Міністерства оборони України звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя осба: Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради, про визнання громадянина ОСОБА_3 , його дружину ОСОБА_4 , доньку ОСОБА_4 2002 року народження, доньку ОСОБА_3 2003 року народження, такими що втратили право на користування службовим житловим приміщення квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язання громадянина ОСОБА_3 , його дружину ОСОБА_4 , доньку ОСОБА_4 2002 року народження, доньку ОСОБА_3 2003 року народження, звільнити службове житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення. Зняття з реєстраційного обліку громадянина ОСОБА_3 , його дружину ОСОБА_4 , доньку ОСОБА_4 2002 року народження, доньку ОСОБА_3 2003 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути судові витрати з громадянина ОСОБА_3 .
В судовому засіданні представники позивача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево Міністерства оборони України Дементєва С.М. та ОСОБА_1 позов підтримали у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, просила його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечив, просив у задоволенні даного позову відмовити.
Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, також пояснила, що вона давно вже розлучена з відповідачем ОСОБА_3 , разом із дочками ОСОБА_4 2002 року народження та ОСОБА_3 2003 року народження проживають у селі Бобовище Мукачівського району в її батьків, на даній квартирі вона із дочками проживала тільки один рік і то приблизно три роки тому.
В судове засідання відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до ст. 74 ч.5 ЦПК України.
Представник третьої особи Орган опіки та піклування Мукачівської міської ради Орос Л.П. в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, пояснюючи, що у відповідачів є дві малолітні дитини право на житло яких потребує захисту.
З пояснень сторін та з дослідження матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 з тилу-начальника тилу, отримав службове житло квартиру АДРЕСА_2 де був зареєстрованим разом із сім`єю на час надання житла (а.с.17- 30).
Відповідно до Витягу з Наказу № 51 від 13.03.2014 року командира військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, відповідача ОСОБА_3 звільнено згідно наказу Командувача Сухопутних військ ЗСУ (по особовому складу) від 06.03.2014 року №118 з військової служби у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, з 13.03.2014 року виключено з списків особового складу частини, всіх видів забезпечення (а.с.16).
Виниклі правовідносини регулюються цивільним законодавством України, Житловим кодексом Української РСР, Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР.
Статтею 60 ЦПК України, визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 61 ч. 1 ЦПК України, встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню та частини 2 цієї статті, визначено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Статтею 174 ч. 4 ЦПК Ураїни, встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно до вимог ст. 124 Житлового кодексу Української РСР (зі змінами) встановлено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до ст. 125 Житлового кодексу Української РСР (зі змінами) визначено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: інвалідів війни та інших інвалідів з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті СРСР чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв`язаного з перебуванням на фронті; учасників Великої Вітчизняної війни, які перебували у складі діючої армії; сім`ї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті СРСР чи при виконанні інших обов`язків
військової служби; сім`ї військовослужбовців; інвалідів з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків; осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; осіб, що звільнені з посади, у зв`язку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення; осіб, звільнених у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників; пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сім`ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; інвалідів праці I і II груп, інвалідів I і II груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.
Також, пунктами 34 та 35 розділу IV Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради міністрів Української РСР від 04.02.1988 року № 37 аналогічно повторює положення ст.ст. 124, 125 Житлового кодексу Української РСР (зі змінами) та пунктом 37 цього положення, визначено, що наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають у службовому жилому приміщенні, можуть бути виселені в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення також у випадках, передбачених частиною першою статті 116 Житлового кодексу УРСР.
Згідно до ст. 116 Житлового кодексу Української РСР (зі змінами) вирішено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Як вбачається з вище вказаного, що відповідача ОСОБА_3 звільнено зі служби відповідно до якої він був забезпечений службовим житлом, станом на даний час він до служби ніякого відношення не має, він не відноситься до осіб яких не може бути виселено без надання іншого житла, також беручи до уваги, що відповідачка ОСОБА_4 визнає позов і її визнання не суперечить закону, отже суд приймає дане визнання та приходить до висновку, що в частині позову про визнання відповідачів такими що втратили право на користування службовим житлом слід задовольнити. Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідачів звільнити та зняти їх з реєстраційного обліку з службового житла, то виявляється, що відповідачі фактично не проживають у службовому житловому приміщенні, а відповідно до законодавства України органами реєстрації виконавчої влади здійснюється зняття особи з реєстрації місця проживання на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням, отже окремого вирішення вище зазначених позовних вимог не має потреби, відповідно суд вважає що в даних вимогах слід відмовити.
Згідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі та керуючись ст.ст. 10, 27, 57-61, 74, 88, 158, 169, 174, 208, 209, 212-218 ЦПК України, ст.ст. 71, 72, 124 ЖК Української РСР, п. п. 34, 37 Розділу IV Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради міністрів Української РСР від 04.02.1988 року № 37, суд,

р і ш и в :
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати громадянина ОСОБА_3 , його дружину ОСОБА_4 , доньку ОСОБА_4 2002 року народження, доньку ОСОБА_3 2003 року народження, такими що втратили право на користування службовим житловим приміщення квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево Міністерства оборони України сплачені судові витрати в розмірі 243 гривень 60 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд.
Повний текст рішення складено 09.10.2015 року.

Головуючий Р. Іваницький