У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Здорово») про стягнення інфляційних витрат,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» на користь ОСОБА_2 інфляційні витрати у розмірі 24 842 грн 98 коп. та 3 % річних у розмірі 3 300 грн 13 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року апеляційну скаргу представника ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» - Барибіної К.Б. відхилено, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «Здорово», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що зобов'язання ПрАТ «Страхова компанія «Здорово» про виплату ОСОБА_2 страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого застосовуються наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року в справі №6-49цс12.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» про стягнення інфляційних витрат, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур