Справа № 569/9917/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар Марченко А.А.

за участю представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_5 про визнання договорів поруки припиненими,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідачів, в якому просять визнати припиненими договір поруки № 146277 від 1 жовтня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» ( правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» ) та ОСОБА_3, та договір поруки № 146278 від 1 жовтня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликаються на обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Крім того, пояснив, що згідно із умовами кредитного договору, поручителями за яким являються позивачі, банк зобов'язувався повідомляти про зміну відсоткової ставки за 14 днів до дати збільшення її розміру. З 30 січня 2009 року і до 27 січня 2015 року відбулося 111 випадків зміни процентної ставки, однак, жодного разу позичальник не була повідомлена про такі зміни. Додаткова угода, якою збільшено обсяг відповідальності поручителів, укладалася лише між банком та позичальником, позивачі з нею ознайомлені не були і дізналися про факт її укладання лише під час розгляду судом справи про стягнення заборгованості за кредитним договором. Також вважає, що відповідачем пропущено 6-місячний строк звернення з вимогою до поручителів, оскільки позичальник кредит припинила сплачувати 25 березня 2014 року, а листи банку з пред'явленням вимоги про дострокове повернення кредиту направлені в грудні 2014 року. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що зміни в кредитний договір вносилися в день його укладення, а тому позичальники були з ними ознайомлені. Листом від 19 лютого 2008 року банк повідомив позичальника про те, що з 12 березня 2009 року процентна ставка буде нараховуватися у збільшеному розмірі. Крім того, зауважила, що 6-місячний строк пред'явлення вимоги до поручителя повинен обраховуватися від нового строку, який банк встановив позичальнику для виконання зобов'язання - з 7 січня 2015 року. Вказаний строк відповідачем не пропущений, так як банк звернувся до суду з позовом в березні 2015 року. Просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, хоча про місце та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 1 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( після зміни найменування юридичної особи - ПАТ «УкрСиббанк» ), та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого позичальник отримала кредит в розмірі 32000 доларів США зі сплатою 9,5 % річних за користування кредитними коштами із кінцевим терміном повернення не пізніше 30 вересня 2037 року.

1 жовтня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» і між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк» були укладені договори поруки № 146277 та № 146278 відповідно.

Відповідно до п.1.1 вказаних договорів поруки поручителі зобов'язувалися відповідати перед кредитором за невиконання позичальником ОСОБА_5 усіх його зобов'язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 1 жовтня 2007 року.

Згідно із п.1.3, 1.4 договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Пунктом 2.1 договорів поруки встановлена заборона кредитору без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору ( шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою ) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди щодо внесення відповідних змін.

1 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_5 укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 1 жовтня 2007 року. За умовами угоди в кредитний договір внесено зміни, зокрема, пункт 5.2 доповнено новим абзацом, яким у випадках настання передбачених п.п.«а» та «б» п.5.2 договору обставин процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п.1.3.1 договору.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Припинення поруки зумовлюють такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів, відстрочення виконання, що веде за собою збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення ( збільшення розміру ) неустойки, встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Крім цього, в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін ( банку і поручителя ), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

В судовому засіданні не здобуто доказів, що поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 давали свою згоду на зміну процентної ставки встановленими п.2.1 договорів поруки способами.

Покликання представника відповідача ПАТ "УкрСиббанк" на те, що поручителі були ознайомлені з додатковою угодою, тому що вона укладалася одномоментно з кредитним договором, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, а ґрунтуються лише на припущеннях.

У відповідності до п.1.3.2 сторони кредитного договору домовилися, що може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п.5.2 договору.

Пунктом 5.2 кредитного договору визначено порядок збільшення розміру процентної ставки за договором, а саме - шляхом направлення банком позичальнику рекомендованою поштою не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки повідомлення про встановлення нової процентної ставки із визначенням її розміру та дати початку дії такої ставки.

Представник відповідача покликається на лист № 150757 від 19 лютого 2008 року як доказ належного повідомлення позичальника про зміну розміру процентної ставки. Однак, вказаним листом лише проінформовано позичальника про запровадження з 12 березня 2008 року нової системи нарахування процентів у випадку прострочення платежу за кредитним договором - нараховування їх не на всю суму кредиту, а лише на прострочену суму основного боргу. З довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0 від 1 жовтня 2007 ркоу вбачається, що вперше позичальником графік погашення заборгованості за кредитом було порушено в січні 2009 року, тобто на момент направлення позичальнику вказаного вище листа не настало жодної із обставин, передбачених ч.1 п.5.2 кредитного договору.

Враховуючи, що умовами спірних договорів поруки не передбачено можливості встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки банком в односторонньому порядку без згоди поручителя, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання договорів поруки припиненими.

Щодо визнання договорів поруки припиненими з підстав пропуску строку пред'явлення вимоги до поручителя, то суд заважує таке.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з направленої ПАТ «УкрСиббанк» 2 грудня 2014 року позичальнику ОСОБА_5 та поручителям ОСОБА_3, ОСОБА_4 вимоги, в зв'язку з наявністю станом на 17 листопада 2014 року заборгованості позичальника по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом на загальну суму 27121,96 доларів США банк змінив строк виконання основного зобов'язання та вимагає дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит з 32 календарного дня з дати одержання позичальником повідомлення про дострокове повернення кредиту. Відповідачем ОСОБА_5 вимогу банку отримано 6 грудня 2014 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відтак, датою зміни строку виконання основного зобов'язання є 7 січня 2015 року.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у рішенні № 6-190 цс/14 від 21 січня 2015 року, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Оскільки відповідач ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до суду з позовом до позичальника ОСОБА_5 та поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором 13 березня 2015 року, тобто в межах встановленого ч.4 ст.559 ЦК України 6-місячного строку пред'явлення вимоги до поручителя, відсутні підстави для визнання спірних договорів поруки припиненими в зв'язку з пропуском вказаного строку.

У відповідності до правил ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів підтверджені документально судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачами судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 60, 88, 212 ЦПК України, ст.559 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", ОСОБА_5 про визнання договорів поруки припиненими - задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки № 146277 від 01 жовтня 2007 року, укладений між Акціонерним комерційний інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3.

Визнати припиненим договір поруки № 146278 від 01 жовтня 2007 року, укладений між Акціонерним комерційний інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 243 грн. 60 коп. судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_4 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :