АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

26 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Черненкової Л.А., Осіяна О.М.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 23 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № HAGAAE00000012, за яким останньому надано кредит у розмірі 11 162,84 доларів США зі сплатою за користування кредитом 10,08 % річних з кінцевим терміном повернення 22 травня 2012 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між сторонами 23 травня 2007 року укладений договір застави рухомого майна.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладений договір поруки № 167.

Позивач зазначив, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, проте, ОСОБА_2 свої зобов'язання по сплаті суми кредиту та процентів за користування кредитом не виконував належним чином, у зв»язку з чим станом на 30 липня 2012 року загальна сума заборгованості складає 17 727, 73 доларів США, що еквівалентно 141 697,75 грн.

Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави шляхом витребування у відповідача та передачі в заклад предмету застави: автомобіль RENAULT, модель Kangoo, 2005 року випуску, тип ТЗ; вантажний легковий універсал-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, стягнути з відповідачів солідарно 10 000 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково (а.с.73-74).

Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,6 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у зверненні стягнення на предмет застави скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відмовляючи банку у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави, суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір є нікчемним, оскільки сторонами не додержано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору.

Проте погодитися з висновками суду першої інстанції повністю не можливо.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № HAGAAE00000012 від 23 травня 2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 11 162,84 доларів США зі сплатою за користування кредитом 10,08 % річних, з кінцевим терміном повернення 22 травня 2012 року та договір застави рухомого майна. Кредит надавався на придбання відповідачем автомобіля RENAULT, модель Kangoo, 2005 року випуску, тип ТЗ; Вантажний легковий універсал-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладено договір поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 30 липня 2012 року утворилася заборгованість в розмірі 17 727,73 доларів США, що еквівалентно 141 697, 75 грн., з яких: 7 006,45 дол. США - заборгованість за кредитом, 5 519,86 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 482,00 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 4 719,42 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором.

Згідно зі ст. 13 ЗУ «Про заставу» (в її редакції, яка була чинною на момент укладення спірного договору) - договір застави повинен бути укладений в письмовій формі, а нотаріального посвідчення такий договір вимагав лише у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти.

Отже, на момент укладення кредитно-заставного договору (по якому передавався в заставу автомобіль) законом, зокрема ст. 13 ЗУ «Про заставу», не було передбачено обов'язкове нотаріальне його посвідчення.

Крім того, сторони цим договором не передбачили його нотаріальне посвідчення.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції не прийняв до уваги, що зміни до ст.13 ЗУ «Про заставу», відносно нотаріального посвідчення договорів застави транспортних засобів, були внесені Законом України від 06 липня 2010 року № 2435-УІ, тобто через три роки після укладення сторонами спірного договору.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язань, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України передбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Як вбачається зі змісту ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону У країни "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

На вказані вище норми матеріального права та фактичні обставини справи суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України уваги не звернув.

Встановивши фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність встановлених законом підстав для передачі в заклад предмета застави, комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення, в зазначений позивачем спосіб за початковою ціною реалізації заставного автомобіля в сумі 550 222,25 грн., яка визначена в п. 34.5 договору застави рухомого майна, а також зазначені висновки суду узгоджуються з нормами матеріального права та матеріалами справи.

Стосовно позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідачів (боржника та поручителя ПАТ «А-Банк») солідарно суму у розмірі 10 000 грн., колегія суддів вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки одночасно не можна задовольнити вимоги кредитора про звернення стягнення на предмет застави та стягнення суми боргу з позичальника, який є заставодавцем.

З вищенаведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2014 в частині відмови у зверненні стягнення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави задовольнити та передати в заклад публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» предмет застави, а саме належний на праві власності ОСОБА_2 автомобіль: RENAULT, модель Kangoo, 2005 року випуску, тип ТЗ; Вантажний легковий універсал-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAGAAE00000012 від 23 травня 2007 року в сумі 141 697, 75 грн.

Звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем за початковою ціною 50 222,25 грн. зі зняттям вищевказаного автомобіля з обліку органу УДАІ ГУМВС України, а також наданням публічному акціонерному товариству комерційного банку «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Л.А. Черненкова

О.М. Осіян