АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2696/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Таратін В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПальонного В. С. , Карпенко О. В.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ,-

в с т а н о в и л а :

30 вересня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, посилаючись на те, що з 02 травня 1967 року до 27 червня 1980 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_7, від якого у них народилося два сини. Після розірвання шлюбу вони з колишньою дружиною поділили спільний житловий будинок, частку якого він оформив на їх синів.

Заявник вказує, що з 15 січня 2002 року вони із ОСОБА_7 знову почали проживати разом, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, він доглядав за дружиною, на протязі тривалого часу, коли та хворіла. Разом вони проживали до її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник зазначає у своїй заяві, що встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_7 потрібне йому для оформлення спадщини. В зв'язку із чим ОСОБА_6 звернувся до суду із даною заявою та просив встановити факт його проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 з 15 січня 2002 року.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу на підставі п. 4 ст. 256 ЦПК України, вбачаючи спір про право.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав на вказану ухвалу апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд обґрунтував своє рішення тим, що як вбачається із матеріалів справи, заява подана з метою прийняття в подальшому спадщини, тобто дана заява виникла у зв'язку з необхідністю встановлення факту прийняття спадщини на майно, що передбачає спір про право. Апелянт вважає такі висновки суду помилковими, тому просить скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року та направити справу в Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області для продовження розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкриті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі з посиланням на ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява подана з метою прийняття в подальшому спадщини, тобто дана заява виникла у зв'язку з необхідністю встановлення факту прийняття спадщини на майно, що передбачає собою спір про право.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, вважаючи їх помилковими, такими, що не відповідають обставинам справи, виходячи з наступного.

Як вбачається із заяви ОСОБА_6, звертаючись до Золотоніського міськрайрнного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, заявник посилається на те, що встановлення даного факту йому потрібне для оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті останньої.

Главою 6 ЦПК України, а також постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що факти, що мають юридичний характер, - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Статтею 256 ЦПК України встановлено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку, але він не є вичерпним, оскільки ч. 2 даної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх

встановлення.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт та докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують вкладені в заяві обставини.

Відповідно до роз'яснень п.п. 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний провести підготовчі дії, зокрема, з'ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Судам слід мати на увазі, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись за участю заявників і заінтересованих осіб, які визначаться залежно від мети встановлення фактів.

Заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії, передбачені ЦПК.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Виходячи із викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у даній справі на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України є помилковим, оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права та не прийнято до уваги роз'яснення вищевказаних Постанов Пленуму, так як суд визначає заінтересованих осіб, які залучаються до участі у справі в залежності від мети встановлення факту.

Суд першої інстанції заінтересованих осіб до участі у справі не залучав і їх коло не визначав, сам заявник також не вказує інших спадкоємців, а тому суд прийшов до передчасного висновку про те, що існує спір про право, оскільки із заявлених заявником вимог не вбачається, що має місце спір про право, ним зазначено, з якою метою подається дана заява, що є обов'язковою вимогою до заяв такої категорії.

Доводи апеляційної скарги є обгрунтованими, але підлягають частковому задоволенню, так як апелянт просить направити матеріали справи для продовження розгляду, що є неможливими на підставі вимог ЦПК України, оскільки провадження у справі не відкрито, навпаки, ухвалою суду відмовлено у відкритті провадження у справі, тому матеріали справи можуть бути направлені до суду першої інстанції для вирішення питання щодо прийняття заяви відповідно до вимог ЦПК України.

За наведених обставин оскаржувана ухвала судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а матеріали заяви поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття заяви та відкриття провадження у справі, оскільки судом першої інстанції допущено порушення вимог процесуального права та порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.3 ч.1 ст. 312, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 вересня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу - скасувати, матеріали заяви направити до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :