Справа № 462/2634/15 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/5480/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника Залізничної РА ЛМР - Шаровського Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 травня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулась з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ЛКП "Сяйво", Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про зобов'язання відповідача демонтувати самочинно надбудований мансардний поверх над квартирою АДРЕСА_1 та привести планування будинку і квартири до попереднього стану.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено, зобов"язано ОСОБА_2 демонтувати самочинно надбудований мансардний поверх над квартирою АДРЕСА_1 та привести планування будинку і квартири до попереднього стану.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі покликається на те, що суд першої інстанції, постановляючи заочне рішення порушив вимоги ст. 169 ЦПК України, оскільки, розглянув спір при першій неявці відповідача, чим позбавив його можливості належно захистити свої права, надати докази на спростування заявленого позову та довести ті обставини, на які він покликається, як на підставу заперечень позову. Крім цього, апелянт звертає увагу на те, що в даному випадку позивач зазначає, що звернувся до суду з метою виконання покладених на нього завдань виконавчим комітетом Львівської міської ради, а тому, виходячи з положень ст. 3 КАС України, та обгрунтувань позивача, які викладені в позовній заяві, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, є суб"єктом владних повноважень та звернулась в суд з метою виконання наданих їй повноважень і за таких умов даний спір є публічно - правовим та належить до юрисдикції адміністративного суду. Також апелянт зазначає, що позивач, в порушення ст. 60 ЦПК України не обгрунтував та не довів порушення діями відповідача його прав, та наявності порушених прав взагалі. Звертає увагу суду на те, що повноваженнями на вжиття заходів реагування при порушенні містобудівного законодавства наділена виключно Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю і Залізнична районна адміністрація ЛМР не уповноважена на здійснення такого контролю, в тому числі не має повноважень визначати здійснену позивачами реконструкцію самочинною та вимагати її приведення до попереднього стану. На думку апелянта позов задоволено безпідставно, оскільки в провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 13.11.2014 року №761 "Про самочинне будівництво здійснене ОСОБА_2.", а відтак покликання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на це розпорядження є безпідставним, оскільки його дія на час ухвалення оскаржуваного рішення була зупинена. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника Залізничної РА ЛМР -Шаровського Р.М. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно з положеннями ст. 152 ЖК УРСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_1, є однокімнатною, загальною площею 34.6 кв.м, житловою площею 19.0 кв.м, у якій проживають та зареєстровані відповідач ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та двоє малолітніх дітей останньої - ОСОБА_8, ОСОБА_9

З доданого позивачем до матеріалів позову поверхового плану за 1950 рік, викопіровки з поверхового плану за 2005 рік, вбачається, що в житловому будинку був мезонін, який в 1973 році був ліквідований, як житловий і переведений в нежитловий.

З копії свідоцтва про право власності, виданого 02.04.1997 року вбачається, що квартира приватизована, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_10

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 самочинно надбудувала мансардний поверх над своєю квартирою, що є підставою для зобов»язання відповідачки його демонтувати та привести планування будинку і квартири до попереднього стану.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Стаття 369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач, позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка на думку позивача порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому залучається до участі у цивільній справі за пред»явленими вимогами.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред»явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ч.1 ст. 33 ЦПК України).

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред»явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Відповідно до роз»яснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 « Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання, оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (частина перша та друга ст.3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або ос порені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були . то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що саме відповідачка ОСОБА_2 самочинно надбудувала мансардний поверх над квартирою АДРЕСА_1 тим самим виконавши роботи з переобладнання зазначених будинку та квартири, які пов»язані з втручанням в несучі конструкції цього будинку.

Однак до такого висновку суд першої інстанції прийшов не з»ясувавши чи приймали особисту участь у ремонті квартири, її переобладнанні, влаштуванні мансардного поверху інші співвласники квартири, якими є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, чи затрачали саме вони на це кошти, чи заперечували щодо такого переобладнання, чи дають згоду на виконання ОСОБА_2 робіт з приведення квартири та житлового будинку до попереднього стану, оскільки виконання рішення суду вплине на права та обов»язки інших співвласників квартири.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не з»ясував технічний стан житлового будинку, не взяв до уваги стан даху будинку та необхідність його ремонту, не з»ясував технічної можливості демонтажу існуючих конструкцій даху, окремі конструкції якого перебували у незадовільному технічному стані, демонтаж яких, як вбачається з висновку про проведення обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 може призвести до подальшого руйнування споруди в цілому, а висновок суду першої інстанції про виконання ОСОБА_2 робіт, які пов»язані з втручанням у несучі конструкції житлового будинку ґрунтується на припущеннях, до такого висновку суд дійшов за відсутності належних та допустимих доказів.

Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що інші співвласники квартири АДРЕСА_1, якими відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 02.04.1997 року, є ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_6, до участі у справі, як відповідачі, не були залучені, хоча суд вирішив питання про їх права та обов»язки, а суд апеляційної інстанції згідно з чинним законодавством не наділений правом на стадії апеляційного провадження змінювати процесуальне становище будь - кого з учасників процесу та залучати до участі у справі осіб, які не приймали участі у справі в суді першої інстанції, даний спір не може вирішуватися без участі як відповідачів осіб, яких такий прямо стосується, про те вимоги до них позивачем не заявлено, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 травня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради в задоволенні позову до ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.