Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/2780/15-ц
Провадження № 2/191/1229/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
10.11.2015 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Твердохліб А.В.,
за участю секретаря - Яришевої Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» до ОСОБА_1 про стягнення за договором позики,-
26 травня 2010 року відповідач, як працівник Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» звернувся із заявою до позивача про надання йому позики в розмірі 8 000,00 гривень на лікування.
25 червня 2010 року позивачем було погоджено заяву відповідача про надання безпроцентної позики в розмірі 5 000 і платіжним дорученням № 1642 від 25.06.10р. на картковий рахунок відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» було перераховано грошові кошти в розмірі 5 000,00 гривень.
В день одержання позики, відповідачем було підписано заяву - зобов'язання від 25.06.2010 року на суму позики в розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до пункту 1 вищевказаної заяви - зобов'язання відповідач просив здійснювати щомісячне часткове повернення позики шляхом утримання із його заробітної плати через бухгалтерію підприємства грошових коштів в розмірі 300,00 грн.
Так, за період липень 2010 року квітень 2011 року із заробітної плати відповідача було утримано 3000 грн.
Наказом № 144к від 28.04.2011р. відповідача було звільнено з Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» за власним бажанням.
В день припинення трудових відносин з ПрАТ «ВП «Техмаш», за відповідачем числилась заборгованість по поверненню сум наданих позик в розмірі 2 000,00 грн.
21 листопада 2014 року за вих. № 687 на адресу відповідача була направлена вимога про повернення позики.
Враховуючи, що сторонами не було визначено строк повернення позики, то відповідно до абзацу 2 частини 1 ст. 1049 ЦК України позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це.
Таким чином, враховуючи Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року № 958, граничним терміном для повернення позики є 23 грудня 2014 року.
Незважаючи на одержану вимогу, відповідач не вчинив жодної дії, спрямованої на погашення чи розстрочення заборгованості.
Таким чином, станом на сьогодні непогашеною залишається сума боргу в розмір 2 000,00 грн.
Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» борг в сумі 2 000,00 грн. , судові витрати покласти на відповідача.
До початку судового засідання представник позивача надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.
Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно наказу про прийняття на роботу № 300-к від 18.12.2007 року, ОСОБА_1 з 24 грудня 2007 року був прийнятий на роботу в Приватне акціонерне товариство «Виробниче підприємство «Техмаш».
Як встановлено судом, 26.05.2010 року ОСОБА_1 звернувся до директора ПАТ «Техмаш» з заявою про надання йому позики в розмірі 8000 грн., внаслідок чого 15 червня 2010 року ОСОБА_1 зобовязався при отриманні від ПАТ «Виробниче підприємство «Техмаш» позики в сумі 5000 грн. повертати позику щомісячно не пізніше 10 числа в розмірі 300 грн., про що свідчить його підпис в заяві-зобовязанні від 15.06.2010 року.
Відповідно звіту за господарськими операціями з 01.06.2010 року по 04.08.2015 року, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 була видана позика в сумі 5000,00 грн., утримано в період з 30.07.2010 року по 28.04.2011 року - 3000,00 грн., заборгованість за позикою - 2000,00 грн.
Згідно наказу № 144к від 28.04.2011 року відповідача було звільнено з Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» за власним бажанням.
Відповідно до п. 3 Заяви зобовязання від 25.06.2010 року, ОСОБА_1 при зміні місця праці чи у випадку виходу на пенсію зобовязався повернути заборгованість по отриманою ним позики в повному обсязі, однак в п.2 вищезазначеної заяви не визначена гранична дата повернення позики.
21.11.2014 року ПАТ «Виробниче підприємство «Техмаш»направило відповідачу вимогу про сплату заборгованості за № 687 з вимогою сплатити суму боргу в розмірі 2 000,00 грн. (а.с.8).
Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно абзацу 2 частини 1 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Враховуючи те, що відповідач в порушення зобовязань не повернув позивачу заборгованості, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» заборгованість в сумі 2000,00 грн.
Отже, з урахуванням викладених обставин, суд знаходить позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь ПАТ «Техмаш» в сумі 243, 60 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11,14,15,57,60,88,212-215,218 ЦПК, 509,526,625,627,1049 ЦК України, суд, суд, -
Позов Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовільнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: ОСОБА_2