АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача Гапона В.С.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2012 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ПАТ «Креді Агріколь Банк»звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором №103/08-Ж на суму 640 642,92 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 219 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2012 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість на загальну суму 640 642,92 грн., 3 219 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що рішення є необґрунтованим та винесене з порушенням норм матеріального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що вся існуюча заборгованість і несплачені відсотки за користування кредитом вже були стягнуті рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.03.2010. Зазначив, що право банка на отримання відсотків, пені за кредитом припинилося з моменту набрання законної сили вищевказаного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09.03.2010 не виконано та позовні вимоги є обґрунтованими.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Справа № 2-2871/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/12822/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Волкова С.Я.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2008 між АТ «Індустріально-експортний Банк» (правонаступник ПАТ «Креді Агріколь Банк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №103/08-Ж, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 200 000 дол. США, терміном до 29.05.2028 включно зі сплатою за користування грошовими коштами 12,23% річних. Відповідно до п. 8.5 договору такий набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (а. с. 31-34). Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконував. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.03.2010, яке набрало законної сили, було стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором станом на 20.09.2009 в загальному розмірі 1 760 962,50 грн.(а. с. 25). 19.04.2010Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на виконання вищевказаного рішення. 22.07.2010 старшим державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження (а. с. 27), але позичальник рішення суду першої інстанції взагалі не виконує. В період з 20.09.2009 по 18.06.2012 ПАТ «Креді Агріколь Банк» відповідачу нараховані відсотки за вказаним кредитним договором у сумі 68 331,13 дол. США, що станом на 18.06.2012 за офіційним курсом НБУ складає 546 136,56 грн. (а. с. 4) та пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 94 506,36 грн. за період з 18.06.2011 по 18.06.2012 (а. с. 5), тому позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що відповідач, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен був належно їх виконувати.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.03.2010, яке набрало законної сили 20.03.2010 було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк»заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 1 760 962,50 грн.(а. с. 25).

Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК Українизобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п.1.4.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду (проценти) щомісячно, в розмірі 12,23% річних, починаючи з дня списання коштів з рахунку позичальника, зазначеного в п. 3.1.1 цього договору, до моменту повного погашення заборгованості за цим договором. Відповідно до п. 2.4 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом згідно п. 1.4.1 договору здійснюється до моментупогашення кредиту, щомісяця, за період з 26 числа попереднього місяця по 25 число включно поточного місяця, за фактичну кількість днів користування кредитом. При розрахунку процентів день надання кредиту включається до розрахунку, а день погашення кредиту не включається (а. с. 31-32).

Згідно з ч.1, 3 ст. 549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 5.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником сплати процентів у терміни, визначені п. 2.4 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки КБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня (а. с. 33).

Виходячи із положень вищевказаних норм права, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді процентів за користування кредитом та пені за прострочення сплати процентів виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та пені за прострочення сплати процентів.

Доводи апелянта про те, що наявне рішення щодо стягнення з нього кредитної заборгованості, тому право банка на отримання відсотків, пені за кредитом припинилося з моменту набрання законної сили зазначеного рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому не заслуговують на увагу.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук