У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Кафідової О.В., Леванчука А.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет застави та виселення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», подану представником Шулікою А.В., на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від

3 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом, який у подальшому уточнило і просило в рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 3 921,15 доларів США, що згідно встановленого НБУ офіційного курсу гривні по відношенню до долара США, станом на 10 квітня 2014 року було еквівалентно 49 445 грн 70 коп., звернути стягнення на предмет застави - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,80 кв. м., житловою площею 30,40 кв. м., шляхом її продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням ними від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету застави у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета застави, за початковою ціною продажу предмета застави на підставі проведеної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, виселити ОСОБА_6 та інших осіб, які зареєстровані та проживають у АДРЕСА_2.

Позивач посилався на те, що 25 квітня 2003 року було укладено договір про відкриття карткового рахунку і встановлення кредитного ліміту, у відповідності до якого позивач зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_6 кредит у розмірі 15 тис. дол. США зі сплатою відсотків у розмірі 14,04 % та строком повернення цих коштів до 25 квітня 2008 року, а відповідач зобов'язався виконати кредитні зобов'язання у строки та у порядку, встановлені кредитним договором. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26 травня 2003 року було укладено договір застави, згідно з яким надано в заставу нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,80 кв. м., житловою площею 30,40 кв. м., яка належить відповідачу ОСОБА_6 на праві приватної власності.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору утворилася заборгованість, розмір якої становить 3 921,15 доларів США, в рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити мешканців з квартири.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

3 червня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що 25 квітня 2003 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про відкриття карткового рахунку і встановлення кредитного ліміту № К3Н0G015031687, у відповідності до якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 15 тис. дол. США зі сплатою відсотків у розмірі 14,04 % та строком повернення цих коштів до 25 квітня 2008 року, а відповідач зобов'язався виконати кредитні зобов'язання у строки та у порядку, встановлені кредитним договором.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26 травня 2003 року було укладено договір застави, предметом якого є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, загальною площею 50,80 кв. м., житловою площею 30,40 кв. м., яка належить відповідачу ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Позивач свої зобов'язання за вказаних договором виконав, надавши відповідачу кредит.

Разом із цим із наданого позивачем суду розрахунку станом на 10 квітня 2014 року, заборгованість відповідача становила 3 921,15 доларів США, що згідно встановленого НБУ офіційного курсу гривні по відношенню до долара США, станом на 10 квітня 2014 року було еквівалентно 49 445 грн 70 коп., з яких: 2 127,24 доларів США - заборгованість за кредитом, 1 518,68 доларів США - заборгованість за відсотками, 275,23 доларів США - пеня.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності ПАТ КБ «Приватбанк» своїх позовних вимог, оскільки з наданого ним розрахунку не вбачається можливим встановити з чого саме складаються вказані вище суми та за які періоди нарахована відповідна заборгованість, що унеможливило перевірку викладених у розрахунку відомостей. Виходячи із цього, суд визнав такими, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення місцевого суду, яким відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» у зв'язку з недоведеністю позовних вимог, у своїй ухвалі вдався до наведення інших підстав для відмови у позові, при цьому рішення суду першої інстанції не скасував, а залишив без змін за недоведеністю позову.

У той же час ч. 1 ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, вказані вище обставини свідчать про порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 3 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.С. Ткачук В.С. Висоцька В.М. Колодійчук О.В. Кафідова А.О. Леванчук Головуючий Судді: