Справа № 579/1123/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2015 року Кролевецький районний суд Cумської області

в складі: судді Сірої Г.І.,

за участі секретаря Печенової Л.В.,

з участю: заявника ОСОБА_1,

представника Відділення виконавчої

дирекції Фонду соціального страхування від

нещасних випадків на виробництві та

професійних захворювань України у місті

Конотоп Сумської області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю та перебування на утриманні, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю в АДРЕСА_1. з ОСОБА_3 та факту перебування на утриманні ОСОБА_3. який помер 23 лютого 2015 року в м. Кролевець.

Свої вимоги заявник мотивує тим,що 12 травня 1990 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3, від якого народила доньку ОСОБА_4. З 1990 року вони разом проживали однією сімєю в с. Реутинці Кролевецького району. АДРЕСА_2.

10 жовтня 2000 року шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано, про що відділом РАГС Кролевецького районного управління юстиції складено актовий запис за №122. Після розірвання шлюбу вони з чоловіком продовжували проживати за однією адресою як сімя.

Її чоловік, ОСОБА_3 до дня смерті постійно працював лісорубом в ДП "Кролевецьке лісомисливське господарство". За місцем роботи він отримував заробітну плату в сумі 3438,33 грн. на місяць, яку повністю віддавав їй, а вона витрачала її на оплату комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування та т.ін. Зазначена допомога була для неї постійним і основним джерелом до існування. Разом з ОСОБА_3 з 1990 року до дня його смерті 23 лютого 2015 року вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, вели спільне господарство, проживали як одна сімя.

З 02 жовтня 1997 року вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі та отримує пенсію за віком у розмірі 1136,23 грн. Чоловік отримував гарну зарплату, яка фактично була єдиним джерелом доходу їх родини.

23 лютого 2015 року її чоловік, ОСОБА_3, помер внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Після його смерті вона звернулася до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Конотоп Сумської області з приводу втрати годувальника. Однак для цього їй запропонували встановити факт перебування на утриманні чоловіка. Від встановлення факту проживання однією сімєю та перебування її на утриманні ОСОБА_3 виникає можливість отримання одноразової допомоги сімї та особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого відповідно до ч.7 ст.36, ч.6 ст.42 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Факт проживання однією сімєю з ОСОБА_3 та перебування її на утриманні померлого підтверджується довідкою Реутинської сільської ради про те, що вони проживали однією сімєю з ОСОБА_3З та були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а також підтверджують свідки.

Свої вимоги заявник мотивує також посиланням на положення ст. 3 Сімейного кодексу України ч.ч.1,2 ст.256 ЦПК України.

В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги з уточненням їх, пояснивши, що розірвання шлюбу з ОСОБА_3 було ініційовано нею в 2000 році з причини непорозумінь, які виникли між ними у звязку з наданням нею матеріальної допомоги дітям від першого шлюбу. Згодом вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на доньку ОСОБА_4 і таке рішення було винесене судом. Після цього ОСОБА_3 залишився проживати в сімї, наполягаючи, що він буде жити з своєю донькою. Однак через незначний проміжок часу конфлікт між ними було вичерпано, вони продовжували жити однією сімєю, разом виховували доньку. У ОСОБА_3З були добрі стосунки з її дітьми. Вони жили як одна сімя, тримали підсобне господарство, обробляли земельну ділянку. Коли ОСОБА_3 влаштувався на роботу в ДП "Кролевецьке лісомисливське господарство", на його прохання вона забрала виконавчий лист з примусового виконання, оскільки заробітну плату він віддавав в сімейний бюджет і його заробітна плата була основним джерелом сімейного бюджету. З врахуванням цього вона вважає, що має право на одноразову страхову виплату як член сімї померлого та його утриманець.

Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Конотоп Сумської області ОСОБА_2, заперечуючи проти заявлених вимог, посилається на те, що з встановленням вказаних ОСОБА_1 фактів не виникнуть для неї особисті та майнові права за Законом України від 23.09.1999року №1105-ХIV "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування" (в редакції Закону України від 28.12.2014 №77-VIII). Цей висновок слідує з аналізу п.2 ч.7 ст.36, ст.41 Закону та визначення сімї відповідно до ст.3 Сімейного Кодексу України, а також положень ст.ст. 21, 75, 76 СК України та судової практики. Проаналізувавши вищезазначені норми, ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1, отримуючи пенсію в розмірі 1136,23 грн., не була особою, що потребувала матеріальної допомоги, не була на утриманні померлого ОСОБА_3, враховуючи до того ж і розмір його заробітної плати при наявності утриманців по закону. а саме доньки та матері, яким виплачена одноразова допомога у звязку із смертю ОСОБА_3 Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не були сімєю в розумінні СК України, враховуючи факт розірвання шлюбу між ними.

Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Заявник, звертаючись до суду, стверджує, що встановлення фактів проживання однією сімєю та перебування її на утриманні ОСОБА_3 мають для неї юридичне значення у вигляді права на отримання нею одноразової допомоги сімї та особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 1990 року(а.с.8), від шлюбу мають доньку ОСОБА_7, 22.03.1992р. народження (а.с.9). Розірвання шлюбу між ОСОБА_3З та ОСОБА_1 зареєстровано 10 жовтня 2000 року у відділі РАГС Кролевецького районного управління юстиції за актовим записом №122 (а.с.10).

ОСОБА_3 помер 23 лютого 2015 року в с. Хрещатик Кролевецького району, факт смерті зареєстровано у виконкомі Реутинської сільської ради Кролевецького району 26.02.2015 року за актовим записом №04 (а.с.11).

Як вбачається з довідок Реутинської сільради №428 від 15.07.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були зареєстровані та постійно проживали однією сімєю в с. Реутинці, вул. Леніна,17/1 з 1990 року в будинку, який числиться за ОСОБА_1В.(а.с.12). Реутинською сільрадою 15.07.2015 року також видана довідка про те, що на день смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 перебувала на його утриманні, вона проводила його поховання і понесла у звязку з цим витрати (а.с.13). Зазначені обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, які дали показання про те, що ОСОБА_1 та В.З. проживали спільно, в тому числі і після 2000 року; вони сприймали їх як сімю і до останнього часу не знали, що шлюб між ними розірвано.

При вирішенні заяви ОСОБА_3 суд виходить з положень законодавства про те, чи матимуть місце юридичні наслідки зазначені заявником факти та чи мали вони місце з точки зору діючого законодавства.

Смерть ОСОБА_3 повязана з нещасним випадком на виробництві, що ніким не оспорюється та підтверджується постановами Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Конотоп Сумської області про призначення страхових виплат після його смерті (а.с.24-27).

Відповідно до п.2 ч.7 ст.36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування"(далі Закон) страхові виплати складаються, в тому числі, з страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сімї та особам, які перебували на утриманні померлого). Саме на це положення Закону посилається ОСОБА_1 як на юридичні наслідки у виді виникнення права на страхові виплати.

Відповідно до ч.6 ст.42 Закону у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сімї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більше як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

При вирішенні питання про встановлення факту спільного проживання заявника з померлим однією сімєю, суд керується положеннями Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Поняття сімя включає в себе три складові: 1) спільне проживання; 2) повязаність спільним побутом; 3)) наявність взаємних прав та обовязків. Тобто, усі три складові повинні бути присутніми. Виходячи з положень ст.21 СК України про те, що проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя, а також положень ст.ст.75, 76 СК України про право одного з подружжя на утримання, суд приходить до висновку, що встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу на час смерті ОСОБА_3 не матиме юридичних наслідків для заявника, оскільки цей факт не відповідає змісту поняття "сімя" з точки зору Сімейного кодексу України та Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування" і не надасть їй права на отримання страхової виплати як члену сімї померлого, тобто зазначений факт не має юридичних наслідків для заявника. Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сімї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої та поняття сімї відповідно до СК України, оскільки за законом подружжя утворюється і у них виникають взаємні права та обовязки після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану

Що стосується вимог ОСОБА_1 про те, що вона перебувала на утриманні ОСОБА_3, то суд виходить з наступного:

На час смерті ОСОБА_3 заявник отримувала пенсію в розмірі 1136,23грн. (а.с.14). Розмір заробітної плати померлого складав 3412,93грн., саме з такої заробітної плати проводився розрахунок страхових виплат (а.с.24). Вимоги заявника в частині встановлення факту перебування її на утриманні ОСОБА_3 грунтуються на різниці в грошових доходах її та померлого. Однак, на думку суду, цього недостатньо для позитивного вирішення її вимог. ОСОБА_1 отримувала пенсію, призначену довічно, розмір якої перевищує встановлений законодавством прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Тому її твердження про те, що заробітна плата ОСОБА_3 була єдиним джерелом доходу її родини, є безпідставними. Крім того, в даному випадку, слід визначати не джерело доходів родини, в склад якої заявник включає себе, померлого та доньку, а саме доходи заявника. Виходячи з того, що заявник мала постійне джерело доходу у вигляді пенсії, крім того, з її слів, мала підсобне господарство (свині, птиця, земельна ділянка), відсутні підстави для визнання її такою, що потребувала матеріальної допомоги та мала право на її отримання саме від померлого. При цьому слід також врахувати, що частина будинку, в якому проживали заявник та померлий. належить, як пояснила ОСОБА_1, особисто їй. Крім того, суд і з врахуванням положень ст. 76 СК України вважає, що заявник не надала доказів того, що вона потребувала матеріальної допомоги, а померлий її надавав в добровільному порядку у певному розмірі. Сам той факт, що, зі слів ОСОБА_1, він передавав отримувану ним заробітну плату в спільний сімейний бюджет, не є підтвердженням факту її перебування на утриманні померлого з точки зору діючого законодавства. Сама по собі довідка Реутинської сільської ради про перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 не може бути достатнім доказом цього факту, враховуючи. що цей факт має бути встановлений судом, а докази цього факту відсутні і заявником не надані та не зазначені. Тому, враховуючи викладене, суд вважає, що немає підстав для визнання заявника утриманцем померлого ОСОБА_3

Керуючись ст.11, п.5 ч. 2 ст.234, ст. ст.236, ст. 256, 259, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

відмовити ОСОБА_1 у встановленні факту спільного проживання однією сімєю в АДРЕСА_3 з ОСОБА_3 та факту перебування її на утриманні ОСОБА_3, який помер 23 лютого 2015 року

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу в десятиденний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_8