Справа №489/3659/15-ц 18.08.2015 18.08.2015 18.08.2015
Провадження №22-ц/784/2075/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2075 Головуючий 1інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач Темнікова В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі Свіщук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з 20 листопада 2009 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак на даний час шлюбні відносини припинено, спільне господарство з ним не ведеться. В період шлюбу вона народила доньку Олександру-04 липня ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач добровільно матеріальну допомогу їй не надає, Тому вона просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% від встановленого Законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/4 ч. усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з часу подання позовної заяви і до досягнення дитиною 3-річного віку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково. Суд стягнув з відповідача на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 02.06.2015р. і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/5 ч. усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 02.06.2015р. до досягнення дитиною 3-річного віку.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити в частині розміру аліментів, встановивши їх у розмірі 1/6 частини від його заробітку, як на утримання дитини, так і на утримання позивачки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, які виразилися в неправильній оцінці наданих суду доказів.

Позивачка звернулася до суду з запереченнями на апеляційну скаргу, в яких просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи дані вимоги закону в повній мірі виконані не були.

Ухвалюючи рішення по справі суд виходив з того, що ним були встановлені факти про те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. В період шлюбу позивачка народила дочку ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якої є відповідач. Коштів на утримання дитини відповідач не надає.

Також суд виходив з того, що законодавством імперативно встановлено, що аліменти на дитину мають бути не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому посилання позивачки на те, що аліменти мають бути стягнуті на утримання дитини у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не відповідає ч. 2 ст. 182 СК України.

Крім того, судом було враховано, що відповідач має ще одну дитину, на утримання якої він сплачує аліменти, що відповідач працює на даний час на посаді електромонтера, що підтверджується записом в трудовій книжці, а тому може надавати позивачці матеріальну допомогу.Тому враховуючи зазначене, а також доходи відповідача, матеріальний стан дитини та її матері, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/5 частини усіх видів доходів відповідача.

При прийнятті рішення суд враховував також положення ст. 128 КЗпП України про те, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Втім, проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи, та вислухавши пояснення сторін в судовому засідання в апеляційній інстанції, апеляційний суд вважає, що встановивши дійсні обставини по справі, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини саме в розмірі 1/4 частини заробітку та іншого доходу відповідача, а на її утримання в розмірі 1/5 частини заробітку та іншого доходу відповідача і вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини з 1/4 частини його заробітку та іншого доходу до 1/6 частини, а також аліментів на утримання позивачки з 1/5 частини до 1/6 частини його заробітку та іншого доходу з наступних підстав:

Згідно ст. 182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини , стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів , наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, згідно ч.4 ст.84 СК України, стягуються з чоловіка за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже і для визначення того, чи має один із подружжя можливість надавати допомогу іншому слід виходити з цих же критеріїв.

Як убачається з довідки про заробітну плату відповідача ( а.с.21), його середній заробіток за період з грудня 2014р. по травень 2015р. включно навіть після сплати аліментів на утримання старшого сина ОСОБА_5 становить 3761 грн. Дані обставини свідчать про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці як на її утримання, так і на утримання дочки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак, як встановлено судом першої інстанції у відповідача крім дочки ОСОБА_4 є ще одна дитина, а саме ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якого відповідач згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2007р. сплачує аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку. Не зважаючи на те, що суд першої інстанції посилався в рішенні на ці обставини, але належної правової оцінки він їм у сукупності з другими доказами по справі не дав.

Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що розмір стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів підлягає зменшенню з ? частини заробітку та іншого доходу на утримання дитини, та з 1/5 частини заробітку та іншого доходу на утримання позивачки до 1/6 частини його заробітку та іншого доходу як на утримання дитини, так і на утримання самої позивачки до досягнення дитиною 3-річного віку дитини. Крім того, не зважаючи на те, що суд в мотивувальній частині рішення і зазначив, що розмір аліментів на утримання дитини не повинен бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але в резолютивній частині рішення даний висновок суду не знайшов свого відображення. Тому резолютивну частину рішення слід доповнити даним висновком.

Водночас, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що апелянт залишився без житла, що він вимушений сплачувати за житло, так як ніяких доказів на підтвердження цього, а також на підтвердження розміру такої оплати суду надано не було. Втім, згідно наданої до заперечень на апеляційну скаргу довідки ЖЕК № 11 відповідач є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та зареєстрований в ній. Суд же згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Пояснення сторони по справі не можуть бути прийняті як докази по справі, так як враховуючи положення ст. 58,59 ЦПК України про належність та допустимість доказів, а також положення ст. 57 ЦПК України про те, що доказом у справі є пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, допитаних як свідків, пояснення апелянта в даному випадку, які отримані не за процедурою допиту свідків (ст. 184 ЦПК України) не можуть використовуватися як засіб доказування.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ст. 180 - 182, 183, 84, 75 СК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно з ? частини заробітку та іншого доходу до 1/6 частини заробітку та іншого доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання з 1/5 частини заробітку та іншого доходу до 1/6 частини заробітку та іншого доходу.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом 2 місяців після його проголошення.

Головуючий

Судді