Справа № 495/6822/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

01 жовтня 2015 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі Завацькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини.

В судове засідання позивачка не зявилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила слухати справу у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги визнає та просив справу слухати в його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.06.2007 року №0202056 та свідоцтвом про встановлення батьківства від 26.08.2005 року №0005270.

Офіційних шлюбних відносинах позивачка з відповідачем не укладала, але дитина є громадянином України, що підтверджується довідкою про реєстрацію особи громадянином України №128-09 від 2009 року.

Після повернення до України, відповідач ОСОБА_2 покинув позивачку з дитиною.

Вже понад шість років відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків батька, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками.

Вихованням дитини займається позивачка ОСОБА_1 разом з матірю, дитина знаходиться з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї.

На теперішній час позивачка має намір виїхати до м.Барнаул Російської Федерації для тимчасового заробітку на пять місяців, дитина має виїхати з нею, оскільки його не можна ні з ким залишити.

В звязку з чим, позивачка звернулась до відповідача, як до батька дитини з проханням зробити нотаріально засвідчену згоду на виїзд сина за кордон, але відповідач відмовився.

Відповідно до ст.155 ч.2 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересів дитини.

Згідно п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина. України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення , затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Рішення суду у разі тимчасового виїзду за кордон також має містити зазначення держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Враховуючи вищевикладенне, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст.6, 141, 155 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без дозволу/згоди батька дитини ОСОБА_2 на період з 01 жовтня 2015 року до 01 лютого 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя