АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2619/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Несенюка Данила Миколайовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернулась у листопаді 2014 року.

Зазначала, що 29.05.2008 між відповідачем та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №490073411 відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 16 175,85 доларів США на придбання транспортного засобу. Одночасно між сторонами укладено договір застави відповідно до якого позичальник, в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, передав банку в заставу автомобіль Chevrolet Aveo TC58U, 2008 року випуску.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 29.05.2008 між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір поруки №490073411-П, відповідно до якого остання поручилась солідарно та в повному обсязі відповідати перед позивачем за належне виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до судового наказу Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2009 з ОСОБА_4 на користь відповідача було достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 135 641,21 грн. та звернуто стягнення на предмет застави. Натомість у червні 2014 р. відповідач звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з позовом про стягнення заборгованості з неї як з поручителя, яка виникла внаслідок невиконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором.

Оскільки відповідач пропустив шестимісячний строк від дня настання строку виконання зобов'язання та не пред'явив вимогу до поручителя, позивач просила визнати припиненим договір поруки № 490073411-П від 29.05.2008 укладений між сторонами.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано поруку за договором поруки №490073411-П від 29.05.2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством "Альфа-Банк" та ОСОБА_3, такою, що припинена.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що 29.05.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №490073411, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в розмірі 16 175,85 доларів США під 14,5% річних строком до 29.05.2015 року для придбання транспортного засобу та приймає в заставу в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором предмет застави, а саме транспортний засіб Chevrolet Aveo TC58U, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Пунктом 2.8 договору який регулює порядок надання кредиту встановлено, у разі надання кредиту в іноземній валюті банк перераховує кредитні кошти або виручені від продажу валюти кошти в сумі76 350,00 грн. на рахунок продавця з метою оплати транспортного засобу.

Згідно п. 2.8 кредитного договору, платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів у разі сплати у валюті кредиту 29 числа кожного місяця в сумі 308,00 доларів.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 29.05.2008 між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 490073411-П , згідно до умов якого позивач зобов'язалась відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до 5.3 договору поруки він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку і діє до повного виконання зобов'язань боржника за основним договором.

27.08.2009 року, у зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, на підставі заяви ЗАТ «Альфа-Банк» Шахтарським міськрайонним судом Донецької області видано судовий наказ.

Як вбачається зі змісту судового наказу з ОСОБА_4 на користь ЗАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 490073411 в загальному розмірі 135 641,21 грн., з яких 116 597,83 грн. заборгованість за кредитом, 8 704,56 грн. по процентам та 10 338,82 грн. пені.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль Chevrolet Aveo TC58U, 2008 р. випуску, шляхом продажу вказаного автомобіля ЗАТ «Альфа - банк», з укладенням угоди щодо оплатного відчуження в будь - який спосіб з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, отримання витягів з державного реєстру прав власності, а також надання ЗАТ «Альфа - банк» всіх необхідних повноважень для здійснення такого відчуження (а.с.47).

Вказаний автомобіль був переданий відповідачу, що підтверджується актом приймання-передачі автомобіля від 17.04.2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання поруки припиненою, суд першої інстанції прийшов до висновків що вони є законними, обґрунтованими та такими що ґрунтуються на обставинах справи, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Частиною 2 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсягу, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Як установлено судом, боржник ОСОБА_4 взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 29.05.2015, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до п.п. 6.1 Розділу ІІ кредитного договору банк має право вимагати (в тому числі в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов'язань з повернення кредиту за договором, зокрема, у випадку затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування щонайменш на один календарний місяць.

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та п.п. 6.1 Розділу ІІ кредитного договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, звернувшись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави.

27.08.2009 Шахтарським міськрайонним судом Донецької області видано судовий наказ про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 135 641,21 грн. та в рахунок погашення вказаної заборгованості звернуто стягнення на автомобіль Chevrolet Aveo TC58U, 2008 р. випуску.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Даний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України у справі № 6-53цс14, який є обов'язковим для всіх судів України відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України.

Таким чином звернення ПАТ «Альфа банк» до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по кредиту та звернення стягнення на автомобіль є свідченням настання виконання основного зобов'язання за кредитним договором.

Враховуючи що в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача з вимогою про стягнення заборгованості на протязі шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України від дня настання строку виконання основного зобов'язання, то є підстави вважати поруку припиненою.

З урахуванням вищевикладеного доводи апеляційної скарги про те, що вказаний договір поруки може бути визнаний судом припиненим лише після 29.11.2015 року, тобто після шісти місяці з дня настання дати остаточного повернення кредиту, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не можуть бути прийняті судом до уваги.

Слід також зазначити що у суду відсутні підстави вважати розмір заборгованості, яка була стягнута згідно наказу Шахтарського міськрайонного суду Донецької області, поточною.

Так, відповідно до умов кредитного договору №490073411, що був укладений між сторонами 29.05.2008, ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 16 175,85 доларів США під 14% річних.

З розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг вбачається, що сукупна вартість споживчого кредиту становить 25 817,36 доларів США (а.с. 20).

У серпні 2009 року, тобто фактично через рік, ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з заявою про видачу наказу щодо стягнення з позичальника заборгованості по кредиту та звернення стягнення на предмет застави.

Вказаним наказом з позичальника на користь банку стягнуто заборгованість в загальному розмірі 135 641,21 грн., з яких 116 597,83 грн. заборгованість за кредитом, 8 704,56 грн. по процентам та 10 338,82 грн. пені та в рахунок погашення вказаної заборгованості звернуто стягнення на автомобіль.

Враховуючи суму та розмір сукупної вартості кредиту а також суму заборгованості про стягнення якої відповідач звернувся з заявою про видачу наказу, суд приходить до висновку що відповідачем було реалізовано право на дострокове повернення кредиту згідно ст. 1050 ЦК України.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Несенюка Данила Миколайовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»- відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: