Справа № 305/1003/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

01 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

судді-доповідача: Куцина М. М.,

суддів: Бондаренка Ю. О., Собослоя Г.Г.,

при секретарі: Марчишак Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Рахівського районного суду від 08 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів від спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів від спільного майна подружжя.

Позов обгрунтовано тим, що 21.07.2013 року у виконавчому комітеті Великобичківської селищної ради вона уклала шлюб з ОСОБА_2 за актовим записом № 29.

Після вступу до шлюбу вони з чоловіком - відповідачем ОСОБА_2, проживали у будинку його батьків в смт. Великий Бичків до середини березня 2015 року, після чого відповідач без пояснення причини вигнав її з помешкання, і вона змушена була переїхати до постійного місця проживання батьків в с. Луг, де проживає і на даний час.

Від спільного проживання дітей не мають. За час спільного проживання в шлюбі з відповідачем вони за спільні кошти придбали 14.10. 2014 року автомобіль марки "Mersedes-Benc Sprinter 312D" д.н.з. НОМЕР_4, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3. Загальна вартість автомобіля, згідно з довідкою-розрахунком, становить 79 411,00 гривень. Даний транспортний засіб відповідач зареєстрував на своє ім'я та відповідно отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Після розірвання шлюбу угоди про добровільний поділ майна, в даному випадку автомобіля, що є їх спільною власністю, між ними не досягнуто, навпаки, відповідач заявив, що ніякої компенсації за автомобіль вона не отримає, бо він його продасть та нічого не відшкодує.

Відповідач автомобіль продав без її згоди, а грошові кошти привласнив, хоча офіційно, за договором купівлі-продажу його не відчужував.

Позивачка, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини справи, та з підстав, передбачених ст. ст. 60, ч.1 69, 70, ч.1 71 СК України, просила у суді першої інстанції стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості автомобіля марки "Mersedes-Benc Sprinter 312D" д.н.з. НОМЕР_4, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, тобто грошові кошти у сумі 39,705.5 гривень та судові витрати.

Рішенням Рахівського районного суду від 08 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 частину вартості автомобіля марки "Mersedes-Benc Sprinter 312D" д.н.з. НОМЕР_4, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3, а саме - 39 705,50 (тридцять дев'ять тисяч сімсот п'ять гривень п'ятдесят копійок) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 3897,05 (три тисячі вісімсот дев'яносто сім гривень п'ять копійок).

Захід забезпечення позову, вжитий ухвалою суду від 18.06.2015 року, залишено без змін до виконання рішення суду.

Відповідач не погодився з рішенням місцевого суду і подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

Судова колегія, заслухавши доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, був придбаний спірний автомобіль за спільні кошти сторін, а тому, відповідно до вимог ст. 62 СК України, повинен був бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності сторін.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 70 СК України, суд здійснив поділ спільної сумісної власності та визнав за кожним із колишнього подружжя право власності на спірний автомобіль по 1/2 частині, та поклав обов'язок на відповідача сплати позивачці компенсацію 1/2 вартості спірного автомобіля.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого суду, який, розглядаючи заявлений по справі позов, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбові у період з 21 липня 2013 року по 25 червня 2015 рік.

Даний шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2015року.

Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбові у період з 21 липня 2013 року по 25 червня 2015 року відповідач за спільні кошти подружжя на підставі договору купівлі - продажу від 14 жовтня 2014 року придбав та зареєстрував в органах УДАІ УМВС України у Закарпатській області право власності на автомобіль марки "Mersedes-Benc Sprinter 312D" д.н.з. НОМЕР_4, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_3.

Наявною у справі довідкою-розрахунком від 11.10.2014 року № 706974 стверджено, що вартість спірного автомобіля складає 79 411,00 гривень. а тому суд першої інстанції вважав, що частка кожного з подружжя у спірному автомобілі складає по 1/2 частини вартості у сумі 39.705.50 гривень ( а. с. 11).

Відповідачем у суді першої інстанції визнається та не оспорюється факт придбання та реєстрації спірного автомобіля на час перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі.

Із письмового повідомлення начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговуванням Рахівського району за № 820 від 24 червня 2015 року , вбачається, що станом на 23 червня 2015 року спірний автомобіль не належить відповідачеві по справі.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Сторонами по справі визнається і не оспорюється факт того, що спірне майно набуто ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі.

Згідно з п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував те, що спірний автомобіль був придбаний за кошти батька відповідача, позивачка на час придбання спірного автомобіля з вересня 2014 року не проживала з відповідачем, оскільки виїхала на навчання. Після закінчення навчання позивачка у кінці вересня повернулася проживати до своїх батьків і станом на 14 жовтня 2014 року позивачка проживала у своїх батьків. Також не враховано письмову розписку довіреної особи власника автомобіля ОСОБА_4 та акту обстеження матеріально- побутових умов відповідача від 30 жовтня 2014 року, складеного депутатом Великолучківської селищної ради, станом на 23 червня 2015 року відсутня реєстрація спірного автомобіля за відповідачем.

Судова колегія вважає доводи апеляційної скарги як такі, що не ґрунтуються на законові і підлягають відхиленню з наступних міркувань.

Із тексту позовної заяви вбачається, що позивачка по справі намагалася у добровільному порядку вирішити питання з відповідачем про поділ спільного майна, тобто спірного автомобіля , лише після ухилення відповідачем від добровільного поділу, вона у травні 2015 року звернулася з позовом до суду.

Також, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, який правильно вважав, що на час придбання спірного автомобіля подружжям ОСОБА_4, сімейно - шлюбні відносини між сторонами не були припинені.

Відповідачем та його представником визнається та не оспорюється, факт відчуження спірного автомобіля до розгляду справи по суті у суді першої інстанції .

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, який вважав доведеним факт придбання спірного автомобіля за спільні кошти під час перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі, а тому визнав факт того, що спірний автомобіль, відповідно до правил ст.60, 61 та ч.1 ст.69 , ч.1, 4,5, ст.71 СК України, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4, оскільки спірний автомобіль є неподільним , присудив грошову компенсацію позивачці на 1/2 частину вартості спірного автомобіля у сумі 39,705.50 гривень.

Також, суд першої інстанції з врахуванням того, що спірний автомобіль на час розгляду справи відповідачем був відчужений, тому поклав на відповідача обов'язок сплатити позивачці грошову компенсації 1/2 частину вартості спірного автомобіля.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються й не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від 08 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: