Номер провадження: 22-ц/785/4390/15
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 травня 2013 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

02 січня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 24 вересня 2008 року. Після оформлення договору купівлі-продажу попередній власник ОСОБА_6, порушуючи право власності позивача, залишається проживати у спірній квартирі, яка належить ОСОБА_3. Добровільно звільнити житлове приміщення відповідач не бажає, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду, стверджуючи, що своїми діями відповідач створює перешкоди в користуванні квартирою, самоправно займаючи її, перебуваючи в ній без будь - яких правових підстав, відповідач перешкоджає позивачу користуватися власністю.

На підставі чого позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Справа розглянута за відсутності відповідача.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 18 травня 2013 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 25 березня 2015 року заяву про перегляд заочного рішення від 18 травня 2013 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просить скасувати заочне рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_5 не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином неодноразово, однак документи підтверджуючі поважність причин неявки до суду ними надано не було. Тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка відповідача в апеляційний суд не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, заперечення на апеляцію представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Судом встановлені наступні обставини у справі.

24 вересня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М.. Відповідно до п. 1 договору купівлі продажу від 24 вересня 2008 року ОСОБА_6 передав у власність (продав), а ОСОБА_3 набув у власність (купив) квартиру АДРЕСА_3, яка в цілому складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 44, 2 кв. м., загальною площею 66, 0 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Житлового кодексу України право власності на житловий будинок, квартиру (їх частини) виникає з моменту їх державної реєстрації.

Статею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації, яка здійснюється відповідним органом, яким згідно п.1.3. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. №7/5 є підприємства бюро технічної інвентаризації.

19 грудня 2012 року ОСОБА_6 зареєструвався у квартирі за адресою: АДРЕСА_2, яка належить йому на праві власності.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з положень статей 317, 319, 321, 328, 391 ЦК України.

Виносячи ухвалу про роз'яснення рішення суду від 21.08.2014 року Київський районний суд м. Одеси роз'яснив, що усунути перешкоди у користуванні квартирою ОСОБА_3 шляхом виселення ОСОБА_6 та будь-яких інших осіб, які знаходяться в квартирі за адресою: АДРЕСА_2.

У разі будь-яких обмежень в здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із довідки Відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 25.06.2015 року, 26.12.2012 року ОСОБА_6 був знятий з обліку за адресою АДРЕСА_4 по заяві власника квартири (а.с. 91). Власником цієї квартири яким є позивач ОСОБА_3, однак будь - яких належних та допустимих доказів щодо проживання чи перебування відповідача ОСОБА_6 у спірній квартирі матеріали справи не містять.

Судова колегія критично ставиться до довідки ЖБК «Вимпел-5» (а.с.23) згідно якої ОСОБА_6 проживає у спірній квартирі, тому що вказана довідка не являється належним доказом у зазначеній цивільній справі, оскільки для встановлення цього факту встановлений інший порядок.

При цьому слід зазначити, що задовольняючи позов, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач не просив виселяти із спірної квартири інших осіб, а районний суд не вказав яких саме інших осіб, крім ОСОБА_6, необхідно виселити зі спірної квартири, що не є правильним, так як їх виселення без залучення до участі у справі порушує їх право на справедливий суд.

Таким чином судова колегія приходить до висновку, що зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають за їх недоведеністю.

На підставі викладеного колегія вважає, що рішення Київського районного суду м.Одеси від 18.05.2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, п.2, 3 ч.1 ст.307, п.п. 3,4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314,316,317,319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити, заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 травня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков

Р.Д. Громік