Провадження № 22-ц/780/3599/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 40 16.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Середина», ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті інтернет-видання «Обозреватель» було розміщено статтю за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій наведені неправдиві відомості стосовно позивача, які ганьблять честь, гідність, а також завдають шкоди діловій репутації позивача. Зокрема в ній зазначена наступна неправдива інформація: «Производство по ст. 364-1 Уголовного кодекса Украины было открыто 13 октября против директора «Дунайсудносервиса» ОСОБА_2».ІНФОРМАЦІЯ_3 на веб-сайті інтернет-видання «Бессарабия Inform» було розміщено статтю за назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4», в якій наведені аналогічні неправдиві відомості стосовно позивача. Однак позивач не є директором «Дунайсудносервис» та проти нього не відкрито кримінальну справу за ст. 364-1 КК України. Інформація, наведена в статтях, порушує особисті немайнові права позивача, що виражається у негативному упередженому ставленні до нього з боку осіб, які прочитали відповідні статті. В звязку з тим, що позивачу не вдалося встановити автора статей, він звертається з позовом до власників інтернет-видань ТОВ «Золота Середина» та ОСОБА_3, що відповідає п. 12 Постанови Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Просив визнати порушення особистих немайнових прав ОСОБА_2, а саме приниження честі, гідності та ділової репутації, визнати недостовірною інформацію, викладену в мережі інтернет на сайтах ІНФОРМАЦІЯ_7, у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», та ІНФОРМАЦІЯ_8 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_4»; зобовязати ТОВ «Золота Середина» та ОСОБА_3 в строк до пяти днів з моменту набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію в спосіб, аналогічний її поширенню, та вилучити недостовірну інформацію з сайтів; покласти на відповідачів судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що судом невірно оцінено надані ним докази та неправомірно відхилено інші, які безпосередньо стосуються предмету спору та є належними доказами. Так, суд прийняв довіреність представника ТОВ «Судноремонтне підприємство «Дунайсудносервіс», але в подальшому зробив висновок, що представник не наділений повноваженнями надавати пояснення з приводу осіб, які перебувають чи не перебувають в трудових відносинах з підприємством. Також у листі слідчого управління ГУ МВС України в Одеській області від 04 листопада 2014 року зазначено, що стосовно ОСОБА_2 як голови правління ПАТ «Дунайсудносервіс» відсутні кримінальні провадження за ч. 1 ст. 364-1 КК України, однак суд листа до уваги не прийняв.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції в повній мірі даним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, суд першої інстанції виходив з того, що на інтернет-ресурсах відбулося поширення інформації в розумінні вимог чинного законодавства, поширена інформація стосувалася ОСОБА_2, однак відповідно до вимог чинного законодавства ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів недостовірності вказаної інформації, оскільки докази, які надані позивачем для підтвердження недостовірності поширеної інформації, є неналежними та не можуть бути покладені судом в основу доказування.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками із наступних підстав.

Згідно з вимогами статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Статтями 297, 299 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі та на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі і своєї ділової репутації.

Згідно розяснень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Судом першої інстанції встановлено, що в мережі інтернет на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4», в якій зазначено, що «производство по ст. 364-1 Уголовного кодекса Украины было открыто 13 октября против директора «Дунайсудносервиса» ОСОБА_2».

Згідно довідки ТОВ «Інтернет Інвест» від 21 січня 2015 року № 502, яке надає послуги з реєстрації доменного імені та з розміщення сайту (хостингу) ІНФОРМАЦІЯ_8 на підставі публічного (сервісного) договору згідно зі ст. 633, ст. 641 ЦК України, дані, що були надані реєстрантом доменного імені та замовником послуги хостингу ОСОБА_3 (а. с. 37).

На веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_6, який, за змістом позовної заяви, містить публікацію із аналогічною інформацією, будь-які дані відсутні.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом п. 15 постанови Пленуму Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Разом із тим судом першої інстанції не враховано, що із висловлювання «производство по ст. 364-1 Уголовного кодекса Украины было открыто 13 октября против директора «Дунайсудносервиса» ОСОБА_2», наведеного у статті інтернет-видання, не можна однозначно визначити, що воно стосується певної фізичної особи, а саме позивача ОСОБА_2, оскільки не містить його по батькові; імя та прізвище «ОСОБА_2», назване відповідачем, не надає можливості безспірно ідентифікувати особу позивача; даного висновку можна дійти лише шляхом припущень.

Оскільки висновки суду у принциповій позиції не відповідають обставинам справи і ґрунтуються на припущеннях, воно не може залишатись в силі і підлягає скасуванню.

Під час розгляду апеляційної скарги представник позивача не обґрунтував наявність порушення прав позивача даними публікаціями та яким чином наведені позивачем статті стосуються позивача а огляду на те, що в статтях не зазначено по батькові особи та позивач не є директором «Дунайсудносервиса».

Враховуючи, що позивач виходив із припущень тих обставин, що відповідач мав на увазі його особу у висловленні «производство по ст. 364-1 Уголовного кодекса Украины было открыто 13 октября против директора «Дунайсудносервиса» ОСОБА_2», при цьому будь-яких інших доказів того, що поширена інформація стосується саме нього, і таким чином що його права порушені і він є належним позивачем у даній справі, ним не надано, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позову.

Колегія суддів також враховує, що згідно довідки свідчого управління Головного управління МВС України в Одеській області від 04 листопада 2014 року № 12866, в провадженні старшого слідчого СУ ГУ МВС України в Одеській області Недзельського В.В. кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України відносно ОСОБА_2 не має (а. с. 26), однак довідка не містить відомостей щодо наявності кримінального провадження станом на час публікації статті і стосується лише відсутності кримінального провадження у одного слідчого, а не відсутності кримінального провадження щодо ОСОБА_2 взагалі.

Крім того, інтернет-адреса ІНФОРМАЦІЯ_6, за якою, за переконанням позивача, міститься така ж інформація, не є робочою (інформація відсутня), тому колегія суддів критично оцінює акт про фіксацію факту опублікування статті, складений невідомими особами, і вважає дану обставину недоведеною.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити в позові ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Середина», ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Фінагєєв В.О.