АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/9640/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Марфіна Н.В.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення способу участі батька у вихованні дитини, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення способу участі батька у вихованні дитини передано на розгляд до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою та просить ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року скасувати і направити справу до Дніпровського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду 1-ї інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зазначає, що, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд 1-ї інстанції виходив з того, що на момент відкриття провадження у справі у суду не було даних про зняття відповідача з реєстрації у Дніпровському районні міста Києва. Проте, такі висновки суду 1-ї інстанції не узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами. Вказує на те, що 19 травня 2015 року судом першої інстанції було постановлено ухвалу про відкриття провадження по даній цивільній справі, яку ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2015 року було залишено без змін. Постановляючи ухвалу, апеляційний суд встановив, що відкриваючи провадження по справі, суд 1-ї інстанції виходив з надісланої на його запит довідки, яка підтверджувала факт реєстрації відповідача в Дніпровському районі міста Києва, що свідчить про дотримання правил підсудності. Ухвала апеляційного суду міста Києва набрала законної сили, а тому є обов'язковою для суду 1-ї інстанції. Крім того, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року чітко встановлено, що якщо на позов, пред'явлений за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання чи перебування відповідача, поширюється альтернативна підсудність, то правила пункту 1 частини першої статті 116 ЦПК України усупереч волевиявленню позивача не застосовуються. Проте, судом 1-ї інстанції повністю проігноровано дані обставини справи та постановлено необґрунтовану ухвалу.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_6 ОСОБА_11 проти доводів апеляційної скарги заперечував посилаючись на те, що вони є безпідставними, а ухвала суду першої інстанції повністю відповідає вимогам закону.

Представник Служби у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників судового розгляду, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 12 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення способу участі батька у вихованні дитини.

На внаправленозапит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_6.

В матеріалах справи є довідка адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в місті Києві зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою від 19.05.2015 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання способу участі батька у вихованні дитини.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 07.07.2015 року апеляційну скаргу представника відповідача відхилено, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19.05.2015 року залишено без змін.

20.07.2015 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю за місцем проживання відповідача до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації про визначення способу участі батька у вихованні дитини передано на розгляд до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Постановляючи дану ухвалу, суд 1-ї інстанції виходив з вимог п.1 ч.1 ст.116 ЦПК України посилаючись на те, що з довідки №969 від 18.06.2015 року, виданої Виконавчим комітетом Чопської міської ради Управління міського господарства Закарпатської області вбачається, що з 18.06.2015 року відповідачка зареєстрована у АДРЕСА_2, а тому є всі правові підстави для передачі цивільної справи на розгляд до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції повністю відповідає встановленим обставинам справи, дослідженим доказам та вимогам закону з наступних підстав.

Стаття 55 Конституції України кожному гарантує право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо захисту порушених не визнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових земельних, трудових, сімейних відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких спорів провадиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

За приписами п.1 ч.1 ст.116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування).

Відповідно до ч.1 ст.173 ЦПК України розгляд справи по суті розпочинається доповіддю головуючого про зміст заявлених вимог та про визнання сторонами певних обставин під час попереднього судового засідання, після чого з'ясовується, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду.

З наявної в матеріалах справи довідки Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» №148 від 08.06.2015 року вбачається, що ОСОБА_10 19 травня 2015 року знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

З довідки Управління міського господарства Виконавчого комітету Чопської міської ради Закарпатської області №969 від 18.06.2015 року вбачається, що ОСОБА_10 з 18 червня 2015 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Отже, з наведеного вбачається, що в день відкриття провадження у даній справі відповідач знялася з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, про що суду 1-ї інстанції відомо не було, та 18 червня 2015 року зареєструвалася за адресою: АДРЕСА_2 що територіально відноситься до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

За наведених обставин справи, колегія суддів погоджується, з висновком суду 1-ї інстанції про задоволення клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Не є підставою для скасування правильної по суті ухвали суду доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2015 року встановлено, що судом 1-ї інстанції відкрито провадження у даній справі з дотриманням правил підсудності, оскільки, постановляючи дану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на момент постановлення ухвали про відкриття провадження по справі у суду 1-ї інстанції були відсутні дані про зняття відповідача з реєстрації у Дніпровському районі міста Києва та дані про її реєстрацію в будь-якому іншому місці.

Крім того, в силу вимог закону, суд не має права розглядати справу і зобов'язаний передати її на розгляд до суду, якому вона підсудна за законом, оскільки ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом 1-ї інстанції, порушено приписи постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року, колегія суддів вважає необгрутованими, з огляду на таке.

Пунктом 46 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року роз'яснено судам, що якщо на позов, пред'явлений за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання чи перебування відповідача, поширюється альтернативна підсудність, то правила пункту 1 частини першої статті 116 ЦПК України усупереч волевиявленню позивача не застосовуються.

Правила підсудності справ за вибором позивача, яку ще називають альтернативною підсудністю, встановлено ст.110 ЦПК України. Даною статтею встановлено вичерпний перелік справ, до яких застосовуються правила альтернативної підсудності.

Зі змісту ст.110 ЦПКУкраїни не вбачається, що позови про визначення способу участі батька у вихованні дитини відносяться до категорії справ, на які поширюється альтернативна підсудність. Крім того, ч.9 ст.110 ЦПК України також не поширюється на позов ОСОБА_3, оскільки на момент звернення позивача до суду з позовом місце реєстрації проживання відповідача було відоме та зареєстроване у встановленому законом порядку. Лише в день відкриття провадження у справі відповідача було знято з реєстрації в Дніпровському районі міста Києва.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду 1-ї інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду 1-ї інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_7 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: