У х в а л а

іменем україни

29 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення суми відсотків за договором, стягнення трьох відсотків річних за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення суми відсотків за договором, стягнення трьох відсотків річних.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_4 суму трьох відсотків річних у розмірі 20, 26 доларів США, що еквівалентно 456 грн. 70 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, правильно виходив із того, що з банку на користь позивача необхідно стягнути 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України з часу набрання рішенням суду про стягнення заборгованості законної сили.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Таким чином, касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2015 року відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. Горелкіна
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко