САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/4617/15-ц
Провадження № 2/206/1255/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"22" жовтня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді Зайченко С.В., при секретареві Щербини Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську в порядку ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Лівобережний районний центр зайнятості про розірвання трудового договору та зобовязання надати довідку ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати безстроковий трудовий договір, укладений 22 квітня 2014 року між фізичною особою субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 та нею, зареєстрований 24 квітня 2014 року за №9 міським центром зайнятості м. Брянка, зобовязати фізичну особу субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 надати довідку за її підписом, що підтверджує її роботу продавцем замість запису до її трудової книжки про її влаштування та звільнення, у відповідності до вимог ч 3 ст. 38 КЗпП України у звязку із втратою трудової книжки з метою її відновлення, мотивуючи тим, що 22 квітня 2014 року між нею та ОСОБА_3 укладено трудовий договір, зареєстрований 24 квітня 2014 року за №9 міським центром зайнятості м. Брянка. Згідно цього договору її прийнято на посаду продавця ювелірних виробів. 30 листопада 2014 року відповідач звільнила її у звязку із закриттям торгової точки, а тому припинила і сплату їй заробітної плати. Відповідач виїхала за кордон, на її смс-повідомлення про розірвання трудового договору не відповідає. При її спробі встати 17 серпня 2015 року на облік у Лівобережний районний центр зайнятості м. Дніпропетровська з метою отримання допомоги по безробіттю виявилося, що роботодавець не розірвав договір. У звязку з відсутністю ОСОБА_3, вона не має можливості звільнитися у встановленому законодавством порядку і отримувати допомогу по безробіттю не зможе до моменту розірвання трудового договору, тому вона вимушена звернутися до суду з дійсним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа Лівобережний районний центр зайнятості явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила.

Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_2 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 було укладено трудовий договір від 22 квітня 2014 року, який зареєстрований Брянківським міським центром зайнятості за № 9, відповідно до якого працівник зобов'язувався виконувати роботу продавця на невизначений строк з оплатою праці в розмірі 1270 грн. на місяць. Сторони ознайомлені з порядком реєстрації та зняття з реєстрації трудового договору, внесення відповідних записів до трудової книжки працівника та її зберігання /а.с.3/.

Відповідно довідки наданої фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 №7 від 03.04.2015р. ОСОБА_2 працювала продавцем ювелірних виробів у неї (код ДРФО НОМЕР_1, свідоцтво про державну реєстрацію №0003221 від 13.07.2009, адреса реєстрації Луганська область, м. Брянка, мікрорайон «Тополь» АДРЕСА_1) з 22.04.2014р. по 30.11.2014р. Місце здійснення діяльності: м. Дніпропетровськ, вул. Нижньодніпровська, 17 ТРЦ «Караван». (а.с.4).

Згідно ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник має право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, за власним бажанням, попередивши роботодавця письмово за два тижні.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавства про працю. Умови колективного чи трудового договору.

Згідно ч. 1 ст. 43 Конституції кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття, з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 24-1 КпЗП України при укладанні трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа або за довіреністю уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, який затверджено наказом Міністерством праці та соціальної політики України №260 від 08.06.2001, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.06.2001 за №554/5745 зі змінами та доповненнями, покладено на державну службу зайнятості функції по реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю.

Згідно з п. п. 6, 7 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України N 260 від 08.06.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за N 554/5745, «Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою» в разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. На підставі цього запису відповідальна особа центру зайнятості робить на трьох примірниках трудового договору запис про зняття з реєстрації трудового договору.

Відповідно до положень Порядку реєстрації трудового договору, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08 червня 2001 року за № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, провести дії по зняттю з реєстрації трудового договору в центрі зайнятості можливо лише у разі звернення обох сторін (роботодавця, працівника) та з належним їм документами.

Згідно з Наказом міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08.06.2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.

Враховуючи те, що трудовий договір був укладений на території проведення антитерористичної операції, позивач майже рік не працює за трудовим договором, укладеним з відповідачем, не має можливості розірвати договір, в порядку передбаченим зазначеними вище законодавчими актами, що позбавляє права набути статус безробітного чи влаштуватися на інше місце роботи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині розірвання трудового договору.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Враховуючи викладене, також суд вважає можливим зобовязати відповідача надати довідку, що підтверджує стаж роботи позивача продавцем на підставі трудового договору № 9 від 22 квітня 2014 року, оскільки останньою втрачена трудова книжка, а ця довідка необхідна їй для відновлення записів в ній.

Згідно частині 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Лівобережний районний центр зайнятості про розірвання трудового договору та зобовязання надати довідку - задовольнити .

Трудовий договір № 9, укладений 22 квітня 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який зареєстровано у Брянківському міському центрі зайнятості - розірвати відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Зобовязати ОСОБА_3 надати ОСОБА_2 довідку, що підтверджує її стаж роботи продавцем на підставі трудового договору № 9, укладеного 22 квітня 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який зареєстровано у Брянківському міському центрі зайнятості.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1218 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: С.В. Зайченко