Справа №591/1581/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шершак М. І.
Номер провадження 22-ц/788/1724/15 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою її представником ОСОБА_4,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 серпня 2015 року

у справі за позовом голови об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терезова» ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - Управління майна комунальної власності Сумської міської ради, про покладення зобов'язань,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 серпня 2015 року позов голови ОСББ «Терезова» ОСОБА_3 залишений без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вказує, зокрема, що є безпідставними висновки суду про те, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту прав та інтересів, оскільки такий спосіб захисту передбачений статтею 391 ЦК України, згідно з якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вважає, що висновок суду суперечить змісту ст. ст. 15. 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та встановлюють способи захисту цивільних прав.

Посилається на роз'яснення, які містяться в пункті 2 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно яких до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення голови об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Терезова» ОСОБА_3, яка підтримала скаргу з мотивів, в ній викладених, відповідача, яка заперечує проти скарги та вважає рішення суду вірним, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

05 березня 2015 року голова ОСББ «Терезова» ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 04 березня 2010 року вона придбала у власність нежитлове приміщення загальною площею 83,9 кв. м. та три житлові квартири, що розташовані в АДРЕСА_2. За цією адресою на момент придбання нею майна вже було створене та діяло ОСББ «Терезова». В квітні 2013 року її було обрано головою ОСББ.

На момент придбання нею приміщення будинок, в якому воно розташоване, перебував в незадовільному стані, і для проведення капітального ремонту нею було здійснено підготовку документації для проведення будівельної експертизи.

В 2013 році відповідач ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_1 та самовільно захопила частину підвального приміщення, встановивши металеві двері з замком. Згоди від інших співвласників будинку вона не отримувала, на загальні збори співвласників питання про виділення їй частини підвального приміщення не виносилось та не розглядалося. На протязі тривалого часу ОСОБА_5 надсилалися листи з рішенням загальних зборів стосовно вимог проведення демонтажу металевих дверей та звільнення самовільно зайнятого приміщення. ОСОБА_5 ігнорувала претензії інших співвласників протягом 2013-2014 років, перебуваючи на той час на посаді секретаря ОСББ.

На початку 2014 року ОСОБА_5 самовільно провела систему водопостачання та водовідведення до своєї квартири через самовільно зайняте підвальне приміщення, на що згоди від неї та від інших співвласників приміщення не отримувала. Для встановлення водогону ОСОБА_5 проводила у підвальному приміщенні земельні роботи, углибилася в фундамент будинку, порушуючи його цілісність.

На протязі 2013- 2014 років регулярно проводилися засідання членів ОСББ «Терезова», на яких ОСОБА_5 пропонували демонтувати незаконно встановлену систему водопостачання та металеві двері, надати доступ іншим мешканцям до зайнятого підвального приміщення, яке відповідач використовує для зберігання особистих речей.

Їх будинок знаходиться в незадовільному технічному стані, в приміщені недостатньо діє система вентиляції. Після встановлення відповідачкою системи водопостачання та металевих дверей в підвальному приміщенні постійно відчувається підвищений рівень вологості, стіни вкриває грибок, руйнується фундамент. Для облаштування системи водопостачання відповідачка порушила фундамент приміщення, викопала траншею до фундаменту приміщення та котлован безпосередньо в підвальному приміщенні будинку. Зважаючи на технічний стан будинку, ці роботи загрожують цілісності споруди та безпеці осіб, що перебувають у ньому.

Відповідачкою були порушені норми щодо експлуатації будівлі, закріплені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, зокрема, п. п. 3.3.2, 3.3.3, 3.3.6, 3.7.18, 4.1.1, 4.1.14, які встановлюють випадки, коли не допускається переобладнання чи перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень в них, вимоги до температурно-вологісного режиму підвалів і технічних підвалів, забороняють їх використовувати не за призначенням та улаштовувати на шляхах евакуації людей перешкоди вільній евакуації, встановлюють умови забезпечення експлуатації будинку.

Посилаючись на п. п. 3.1, 3.2.2, 3.2.3, 3.3.3, 11.3 статуту ОСББ «Терезова», які встановлюють , що є майном об'єднання, права і обов'язки членів об'єднання щодо управління та розпорядження майном будинку, зазначала, що, не зважаючи на положення ст. ст. 379, 380, 382, 369 ЦК України, відповідачка самостійно виділила собі частину підвального приміщення в натурі і користується та розпоряджається ним без згоди інших співвласників з порушенням технічних, пожежних, санітарних норм за власним розсудом та перешкоджає доступу інших співвласників в зайняте приміщення, завдаючи будинку в цілому значної шкоди.

Неодноразові спроби вирішити це питання у досудовому порядку виявилися безрезультатними.

Просила зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні спірним приміщенням, шляхом проведення демонтажу водогону та металевих дверей в підвальному приміщенні за власний рахунок.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами, пов'язані з правом користування співвласниками нежитловими (підвальними) приміщеннями в будинку, а реалізація прав самого об'єднання співвласників, передбачених положеннями Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків», зокрема, ст. ст. 14, 15, 17, 18, 29, здійснюється керівними органами об'єднання відповідно до його статуту. З огляду на зазначене суд першої інстанції зробив висновок про те, що позивачка, в супереч вимогам ст. 16 ЦК України, обрала неналежний спосіб захисту порушеного права.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 (до зміни нею 14 серпня 2014 року прізвища - ОСОБА_3) є власником громадського приміщення, розташованого в будинку АДРЕСА_2 (а.с. 10-11, 108-113, 116-119).

ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 31 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Хоменко В.В., що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів, копією технічного паспорту (а.с. 52, 114-115).

Згідно договору дарування від 13 липня 2013 року ОСОБА_3 подарувала своєму сину ОСОБА_6 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 (а. с.106).

В будинку сторін є нежитлові приміщення, які складаються з підвалу, входу в підвал, горища, тераси, комори, сараю, що підтверджується копією технічного паспорту на них, довідкою - характеристикою об'єкту нерухомого майна, виданою КП «Сумське МБТІ», матеріалами інвентарної справи на будинок сторін (а.с.122-136, 160).

ОСББ «Терезова» створене рішенням засновників від 16 листопада 2007 року, державну реєстрацію його як юридичної особи проведено 28 листопада 2007 року. На час розгляду справи головою ОСББ є ОСОБА_3 (а.с.31- 36).

Відповідач не спростувала тієї обставини, що вона провела комунікації до своєї квартири через частину підвалу та встановила двері до приміщення , де розташовані її комунікації.

Вказані обставини підтверджуються копією технічного паспорту на будинок сторін, технічної документації. на проведення водогону та каналізації (а. с.27-30, 77-104).

Крім того, згідно відповіді КП «Міськводоканал» Сумської міської ради №02ПЗ/4266 від 25 червня 2014 року, підприємство голові ОСББ «Терезова» повідомило, що 24 червня 2014 року після обстеження змонтованого водопроводу в квартиру АДРЕСА_1 був складений акт, де зазначено, що водопровід в квартирі АДРЕСА_1 відповідає проектній документації, яка знаходиться у ОСОБА_5 (а.с.15).

Згідно відповіді КП «Сумижитло» голові ОСББ «Терезова» від 18 липня 2014 року, в результаті обстеження було встановлено, що систему холодного водопостачання прокладено відповідно до технічної документації та технічних умов КП «Міськводоканал» Сумської міської ради, але без згоди на те балансоутримувача (а.с.41).

Виконавчий комітет Сумської міської ради 23 вересня 2014 року повідомив голові ОСББ «Терезова» про те, що житловий будинок АДРЕСА_2 разом з усіма допоміжними приміщеннями та спорудами перебуває у спільній сумісній власності мешканців будинку. Станом на 22 вересня 2014 року балансоутримувачем будинку є КП «Сумижитло» Сумської міської ради, на балансі якого перебувають: житловий будинок АДРЕСА_2; сарай; підвал; вбиральня. Тераси першого та другого поверхів, а також горище зазначеного житлового будинку входять до загальної площі самого будинку (а.с.120).

Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ч. 1, п. п. 3 - 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлюють, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Рішення суду узгоджується з положеннями ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Стаття 391 ЦК України встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків» співвласник має право, зокрема, вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства. Порядок здійснення прав співвласників визначається законом. дійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Спори щодо здійснення прав співвласників вирішуються за згодою сторін або в судовому порядку.

Згідно ст.15 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків» співвласник зобов'язаний, в тому числі, не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників.

Статтею 17 Закону встановлено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об'єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об'єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до ст. 18 вказаного Закону, об'єднання відповідно до цього Закону та статуту зобов'язане, зокрема, забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна. Виконання зобов'язань об'єднанням належить до повноважень його правління відповідно до статуту об'єднання.

Згідно ст. 29 Закону особи, винні у незаконному привласненні майна, що перебуває у спільній власності, несуть цивільну, кримінальну, адміністративну відповідальність відповідно до закону.

Позивач в позовній заяві посилалась на порушення відповідачем п. п. 1.4.4, 1.4.6, 3.3.2, 3.3.3, 3.3.6, 3.7.18, 4.1.1, 4.1.14 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, які встановлюють обмеження в переобладнанні та переплануванні будинків та приміщень в них, обов'язки та відповідальність власників у випадку порушення таких обмежень, умови утримання та використання підвалів, обмеження у облаштуванні перешкод на шляхах евакуації, заборону на знищення чи пошкодження нерухомого майна та інше.

Вказані доводи також направлені на захист права власності інших співвласників від дій відповідачки.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 саме як голова ОСББ зверталась в 2014 році до КП «Міськводоканал» Сумської міської ради, державної екологічної інспекції в Сумській області, інспекції ДАБК в Сумській області, КП «Сумижитло», Сумського міськвідідлу міліції, до самої ОСОБА_5 з приводу допущених останньою порушень при проведенні водогону до своєї квартири. На деяких зверненнях стоїть печатка ОСББ (а.с. 12 - 16, 25, 26, 37- 43 , 54 - 60, 137).

Саме як голова ОСББ ОСОБА_3 від імені ОСББ як юридичної особи видала довіреність іншому співвласнику ОСОБА_6 як секретарю ОСББ представляти інтереси об'єднання в суді в даній справі (а.с. 63).

З обставин справи та з врахуванням вищезазначених положень закону вбачається, що суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що в даному випадку виник спір між співвласниками загального приміщення в будинку щодо користування ним як спільною сумісною власністю, а тому звернення ОСОБА_3 від імені ОСББ як юридичної особи з позовом до суду є неналежним способом захисту порушеного права інших співвласників будинку.

ОСББ як юридична особа не є власником спірних загальних приміщень в будинку, а тому його позов до одного з співвласників для захисту права інших співвласників, одним з яких в даному випадку є голова ОСББ, яка вважає свої права як співвласника порушеними, не відповідає положенням Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків» та статуту ОСББ.

За таких обставин посилання в апеляційній скарзі на положення ЦК України щодо захисту права власності та посилання на те, що інші співвласники не давали відповідачці своєї згоди на проведення водогону, не спростовують висновків суду.

З огляду на зазначене, є безпідставними доводи скарги з посиланням на положення п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно яких до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд, вірно встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, правильно застосував правові норми та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, для скасування чи зміни якого підстави відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 серпня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -