Категорія 57 Доповідач Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Пащенко Л.В.

Суддів: Ковальчука О.В., Медяного В.М.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» про стягнення матеріальної і моральної шкоди за неналежне виконання договору з послуг перевезення,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року ОСОБА_2.Ю.звернулася в суд з позовом до Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» (далі ДТГО «Південно-Західна залізниця») про стягнення матеріальної і моральної шкоди за неналежне виконання договору з послуг перевезення.

В заяві зазначала, що в лютому 2015 року у неї-позивача виникла потреба відвідати м. Москву, тому вона заздалегідь придбала квитки на літак Київ (Бориспіль) - Москва (Домодєдово). Дата та час запланованого вильоту - 04.03.2015 року о 09.50 год. До місця вильоту літака вона-позивач мала пересуватися на залізничному транспорті, тому ще 20.02.2015 року нею було придбано квиток на поїзд №050л сполученням Трускавець-Київ, для проїзду 04.03.2015 року із м. Вінниці до м. Києва. Дата та час відправлення поїзду з м. Вінниці 04.03.2015 року о 04.36 год., а дата та час прибуття у м. Київ 04.03.2015 року о 07.15 год. Тривалість поїздки з м. Вінниці до м. Києва, відповідно до квитка і розкладу, становила 3 год. 34 хвилини, тобто після прибуття поїзду до м. Києва за розкладом у неї-позивача було б достатньо часу для завчасного проїзду в аеропорт та реєстрацію для посадки на літак. Однак через запізнення поїзда №050л на 1 год. 40 хв. вона-позивач прибула до м. Києва о 08.55 год., внаслідок чого вона запізнилася на запланований авіарейс і була змушена придбати новий квиток на пізніший аналогічний авіарейс, яким вона прибула до м. Москви (Домодєдово).

Вважає, що відповідачем їй-позивачу була завдана матеріальна шкода, яка полягає у різниці між вартістю сплаченою нею квитка на рейс Київ (Бориспіль) - Москва (Домодєдово) та вартістю квитка на пізніший аналогічний рейс, яка становить 4250 грн.

Крім цього, вважає, що протиправними діями відповідача їй-позивачу завдано і моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що грубе порушення перевізником умов договору перевезення завдало їй глибоких психічних та фізичних страждань, оскільки через запізнення поїзда у неї виникли сумніви щодо можливості продовження подорожі, що призвело до значної психологічної виснаженості, а час подорожі та її умови призвели до фізичної виснаженості, так як тривалість подорожі була збільшена на 7 год. 20 хвилин (1 год.40 хв. - через запізнення потягу та додатково на 5 год. 40 хв. внаслідок зміни рейсу на літак). Прибуття до м. Москви із значним запізненням мало наслідком приниження ділової репутації її-позивача, оскільки заплановані зустрічі були зірвані.

На її-позивача звернення щодо виплати матеріальної шкоди ДТГО «Південно-Західна залізниця» повідомило, що відповідно до придбаного квитка, перевізником, який надавав позивачу послуги перевезення пасажира є ДП «ГІОЦ УКРЗАЛІЗНИЦІ», у ДТГО «Південно-Західна залізниця» підстави для відшкодування їй-позивачу матеріальної та моральної шкоди відсутні.

Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування матеріальної шкоди 4250 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, а всього 9250 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2015 рокув задоволенні позовних вимог ОСОБА_2відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду, як постановлене з порушенням вимог закону, скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити її позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково по слідуючих підставах.

Судом встановлено, що позивач була пасажиром пасажирського потягу №050 ЛД ФІРМ НШ, пункт відправлення Вінниця, пункт призначення Київ-пасажирський, вагон №05 К/Б П-3, місце 029 (повний), відправлення якого з м. Вінниця за розкладом відбулося 04.03.2015 року в 04 год. 36 хв., дата та час прибуття до пункту призначення зазначена у квитку - 04.03.2015 року о 07.15 год. (а.с.6).

Згідно довідки довідкової служби вокзалу ст. Київ - Пасажирський (зміна №1) від 05.03.2015 року, виданої позивачу ОСОБА_2, поїзд №50 запізнився на 1 год. 40 хв. (а.с.8).

Також встановлено, що в м. Києві у позивача був пунк пересадки, оскільки остання придбала електронний квиток на авіарейс PS-577, сполученням Київ (Бориспіль)-Москва (Домодєдово), з копії якого вбачається: час вильоту з пункту відправлення (Бориспіль) - 04.03.2015 року о 09.50 год., час прильоту в пункт призначення (Домодєдово) 04.03.2015 року о 12.25 год., вартість квитка становить 4485 грн. (а.с.11).

З відповіді ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 04.08.2015 року, надісланої на запит суду, видно, що 04.03.2015 року поїзд №50 л сполученням «Трускавець Київ» прибув на 14 колію станції Київ-Пасажирський о 08 год. 56 хв. з відхиленням від часу прибуття за розкладом на 01 год. 41 хв. (а.с.36,37).

Згідно відповіді, на запит суду, ДП «Міжнародний аеропорт Бориспіль» №35-22-338 від 12.08.2015 року реєстрація на рейс АUІ 577, за маршрутом Бориспіль Москва (Домодєдово) почалась о 07 год. 50 хв. (час київський) та закінчилась о 09 год. 19 хв. (а.с.39).

Також суд встановив, що політ позивача до м. Москви (Домодєдово) 04.03.2015 року саме авіарейсом PS-577 о 09.50 год. з м. Києва не відбувся внаслідок запізнення пасажирського потягу №050 ЛД ФІРМ НШ, який доставив її у м.Київ. Тому в цей же день 04.03.2015 року позивач придбала квиток в аеропорті «Бориспіль» на авіарейс PS-9160, сполученням Київ (Бориспіль) - Москва (Домодєдово), з копії якого вбачається, що час вильоту з пункту відправлення (Бориспіль) - 04.03.2015 року о 15.30 год., час прильоту в пункт призначення (Домодєдово) 04.03.2015 року о 18.10 год., вартість квитка склала 4250 грн. (а.с.10,12).

Як видно з протоколу оперативної наради при начальнику галузевої служби локомотивного господарства від 12.03.2015 року, який суд взяв до уваги, 04.03.2015 року при слідуванні поїзда №50 електровоз ЧС8-005 під керуванням машиніста ОСОБА_3 по станції Попільня машиніст отримав інформацію від ДСП про наявність іскріння під кузовом електровоза. Зупинивши поїзд на 955км. пк 10 перегону Попільня-Кожанка було виявлено обрив стержня 2-ї ступені ресорного підвішування. Стержень фіксувався від падіння кронштейном та знаходився на рівні головки рейки. Машиніст замовив допоміжний локомотив та зі зменшеною швидкістю прослідував до ст. Кожанка. Розслідуванням вказаного випадку встановлено, що злам болтів другої ступені ресорного підвішування електровозу ЧС8-005, відбувся внаслідок утворення мікротріщин на відстані 551мм. від торця гвинта (а.с.24).

Вирішуючи спір, суд вірно визначив, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Главою 64 ЦК України «Перевезення» (зокрема ст.ст.908,910 цього Кодексу), спеціальним Законом України «Про залізничний транспорт» та Правилами перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, що затверджені Наказом Міністерства транспорту та звязку України 27.12.2006 року № 1196, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.04.2007 року за N 310/13577, а також врахував положення Глави 51 ЦК України щодо правових наслідків порушення зобовязань та відповідальності за порушення зобовязання, зокрема положення ч.1 ст.611 ЦК України.

При вирішенні спору суд, відхиляючи доводи-заперечення представника відповідача про те, що ДТГО «Південно-Західна залізниця» не є належним відповідачем, яким, на думку представника відповідача, є ДП «ГІОЦ Укрзалізниці», правильно виходив з того, що ДП «Головний інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці», є підприємством, яке займається впровадження та експлуатацією автоматизованих систем, наданням інформаційних послуг підприємствам залізничного транспорту та клієнтам залізниць України, підтримкою та розвитком мережі передачі даних Укрзалізниці, а також надає послуги ССВ - слідкування за вагонами (система надає інформацію щодо дислокації та щодо операцій з вагонами клієнта), сервіс онлайн резервування та покупки квитків, надання користувачам Інтернет можливості онлайн покупки та резервування залізничних квитків, та інші інформаційні послуги, що безпосередньо не повязані з перевезенням, а лише повязані з належним оформленням перевезення.

Вказаний висновок суду не оспорюється ні відповідачем (як і рішення в цілому), ні, фактично, позивачем.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, то суд, врахувавши обставини справи та вимоги закону, зокрема ст.ст.23,611,1167 ЦК України, дійшов правильного висновку про відмову в цій частині позову через відсутність для цього правових підстав, оскільки у разі порушення зобовязання (між сторонами виникли саме зобовязальні правовідносини) моральна шкода може відшкодовуватись лише тоді, якщо це буде встановлено договором або законом, а укладеним між сторонами договором перевезення не передбачено умов про можливість відшкодування моральної шкоди та не встановлено такого виду цивільної відповідальності і Правилами перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України. Також судом було взято до уваги і те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди, не знайшли свого підтвердження достатніми, належними та допустимими доказами.

Рішення суду в цій частині відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4250 грн. (вартість нового квитка на інший авіарейс), суд керувався ст.11 ЗУ «Про залізничний транспорт», п.п.37.3,39.11 вищеназваних Правил перевезення та виходив з того, що з аналізу вказаних норм вбачається, що пріоритетним завданням підприємств залізничного транспорту, що здійснюють перевезення, є забезпечення безпеки пасажирів, багажу, вантажобагажу; що (згідно протоколу оперативної наради при начальнику галузевої служби локомотивного господарства від 12.03.2015 року) запізнення на 01 год. 41 хв. в пункт призначення (м.Київ) 04.03.2015 року потягу №50л (електровоз ЧС8 005), пасажиром якого була позивач, сталося через виниклу технічну несправність електровозу, тобто з поважних, незалежних від волі перевізника причин; що відповідачем були вжиті необхідні заходи для забезпечення безпеки життя і здоровя пасажирів, а такі обставини, в силу вимог ст.922 ЦК України виключають відповідальність відповідача, оскільки позивач в даному випадку недовела доказами, що шкода їй нанесена винними діями відповідача.

Проте такий висновок суду в цій частині позовних вимог не можна визнати обґрунтованим, оскільки судом не вірно застосовано норму матеріального права.

Так, при вирішенні даного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд фактично застосував ч.1 ст.922 ЦК України, якою дійсно передбачено, що за затримку у відправленні транспортного засобу, що перевозить пасажира, або запізнення у прибутті такого транспортного засобу до пункту призначення перевізник сплачує пасажирові штраф у розмірі, встановленому за домовленістю сторін, транспортними кодексами (статутами), якщо перевізник не доведе, що ці порушення сталися внаслідок непереборної сили, усунення несправності транспортного засобу, яка загрожувала життю або здоровю пасажирів, або інших обставин, що не залежали від перевізника. Тобто, цією частиною вказаної норми закону передбачено відповідальність перевізника за затримку відправлення пасажира та порушення строку доставлення пасажира до пункту призначення (за певних умов) у вигляді штрафу.

Як видно, звернувшись до суду з цим позовом, позивач поставила питання, зокрема, відшкодувати їй матеріальні збитки, які вона понесла внаслідок запізнення транспортного засобу, а не сплатити їй штраф.

Однак, дана обставина залишилась поза увагою і оцінкою суду.

Відповідно ж до вимог ч.3 ст.922 ЦК України якщо поїздка пасажира з пункту пересадки не відбулася внаслідок запізнення транспортного засобу, який доставив його у цей пункт, перевізник зобовязаний відшкодувати пасажирові завдані збитки.

Отже, змістом зазначеної норми передбачено право пасажира вимагати від перевізника відшкодування завданих збитків, якщо поїздка пасажира з пункту пересадки не відбулася внаслідок запізнення транспортного засобу, який доставив його у цей пункт, та зобовязання перевізника відшкодувати пасажирові такі збитки.

З матеріалів справи вбачається, що поїздка ОСОБА_2 з м.Києва, який був пунктом пересадки, до м. Москви 04.03.2015 року о 09.50 год. саме авіарейсом PS-577, сполученням Київ (Бориспіль)-Москва (Домодєдово), не відбулася внаслідок запізнення на 01 год. 41 хв. поїзда №50л сполученням «Трускавець-Київ», який доставив позивача у цей пункт (м.Київ), чим останній було завдано збитки, а саме: вона змушена була придбати новий квиток на інший авіарейс до м. Москви вартістю 4250 грн. (а.с.10,12).

Ці обставини сторонами не заперечувались.

Оцінка судом дій позивача (щодо поїздки з залізничного вокзалу до аеропорта Бориспіль), які були вчинені останньою після прибуття з запізненням поїзда №50л в пункт пересадки (м.Київ), містить припущення, на яких рішення суду грунтуватись не може.

З огляду на вищезазначене, рішення суду в частині відмови позивачу у відшкодуванні матеріальної шкоди в розмірі 4250 грн. підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2.Ю. в цій частині.

На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, ст.4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції від 01.09.2015 року) з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 1218 грн..

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2015 року в частині відмови у відшкодуванні матеріальної шкодискасувати.

Стягнути з Державного територіально - галузевого обєднання «Південно - Західна залізниця» на користь ОСОБА_2, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 4250 (чотири тисячі двісті пятдесят) грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Державного територіально - галузевого обєднання «Південно - Західна залізниця» судовий збір в дохід держави в сумі 1218 (тисяча двісті вісімнадцять) грн..

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Л.В. Пащенко

Судді: О.В. Ковальчук

ОСОБА_4

З оригіналом вірно:/підпис/