УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання частково недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 14 грудня 2007 року між нею та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») укладений кредитний договір № 106701-CRED, відповідно до умов якого позивачка отримала кредит у розмірі 6 тис. доларів США строком до 14 грудня 2009 року зі сплатою 24 % річних.

Пунктами 3.2, 5.4 кредитного договору передбачено, що відповідно до ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань з погашення кредиту, згідно з графіком та п. п. 1.4, 2.3.1, 3.3 даного договору або порушення п. 2.2.8 даного договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних, розраховані від суми залишку непогашеної, згідно з графіком, заборгованості за кредитом. При непогашенні кредиту в терміни, встановлені графіком та п. п. 1.4, 2.3.1, 2.3.8, 2.3.9, 3.3 договору або порушенні п. 2.2.8 договору, заборгованість у частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п. 3.2 даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості.

ОСОБА_4 вважала вказані пукти кредитного договору несправедливими та такими, що порушують Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки вона погоджувалася на сплату 24 % річних, а їй нараховується 48 % річних. Крім того, ОСОБА_4 просила визнати недійсним п. 5.7 договору, яким сторони визначили строк позовної давності у 5 років на вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки та штрафів, оскільки такі умови є дискримінаційними.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 08 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 14 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 106701-CRED, відповідно до якого останній наданий кредит у розмірі 6 тис. доларів США строком до 14 грудня 2009 року зі сплатою 24 % річних.

Пунктами 3.2, 5.4, 5.7 кредитного договору передбачено, що відповідно до ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань з погашення кредиту, згідно з графіком та п. п. 1.4, 2.3.1, 3.3 даного договору або порушення п. 2.2.8 даного договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних, розраховані від суми залишку непогашеної, згідно з графіком, заборгованості за кредитом. При непогашенні кредиту у терміни, встановлені графіком та п. п. 1.4, 2.3.1, 2.3.8, 2.3.9, 3.3 договору або порушенні п. 2.2.8 договору, заборгованість у частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п. 3.2 даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки-пені, штрафів за даним договором погоджено сторонами тривалістю у 5 років.

Згідно зі ст. 626 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843699/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1> договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843700/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843712/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844141/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1> позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ‒ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844146/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1> за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844140/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Умови договору визначаються і погоджуються на розсуд сторін, крім тих, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843701/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачено обов'язок позичальника погасити кредитору в повному обсязі заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти за користування, а у разі порушення зобов'язань за договором − понести штрафні санкції.

ОСОБА_4 погодилася з такими умовами, підписавши кредитний договір особисто і без застережень та могла відмовитися від його укладення на умовах, визначених вказаним вище договором.

Підписанням оспорюваного кредитного договору без будь яких застережень та отриманням кредитних коштів, ОСОБА_4 підтвердила, що вона обізнана та погодилася з усіма умовами такого договору.

Передбаченим п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_605174/ed_2015_01_03/pravo1/T102300.html?pravo=1> правом протягом 14 календарних днів відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини позивачка не скористалася, не відмовилася від його виконання, а тривалий час користувалася кредитними коштами, що також свідчить про її згоду з умовами договору.

Таким чином, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, встановивши, що оспорюваний договір був укладений позивачем саме на викладених у ньому умовах, які її влаштували і заперечень не викликали, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Євграфова Є.П.