Справа № 297/2651/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Юлієвича до виконавчого комітету Мужіївської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд з позовом до виконавчого комітету Мужіївської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, вказавши, що 06 серпня 1980 року помер його дід ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину будинку №108 по вул. Леніна в с. Мужієво, Берегівського району, яку в рівних частках успадкували за законом його бабуся ОСОБА_3 та його батько ОСОБА_4 Юлієвич.

Згідно рішення виконавчого комітету Мужіївської сільської ради №143 від 20.12.2007 року 18 сесії 5 скликання, перейменовано вулицю на якій знаходиться будинок на Ракоці ОСОБА_5 ОСОБА_4 ж, змінився адресний номер будинку з № 108 на № 104.

Згідно свідоцтва про право власності від 25 лютого 1981 року, яке видане державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори Закарпатської області ОСОБА_6 та зареєстрованим у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 897, його бабці ОСОБА_3 належить 1/2 частина будинку та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 лютого 1981 року, зареєстрованим у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 899, вбачається, що його бабка ОСОБА_3 і його батько ОСОБА_4 у рівних частках успадкували належну дідові ОСОБА_2 1/2 частину будинку. Таким чином, бабка ОСОБА_3 стала власником 3/4 частини будинку, а ОСОБА_4 власником 1/4 частини.

09 квітня 1994 року помер батько ОСОБА_4 Ю, після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому 1/4 частину будинку, яку він успадкував за законом.

21 грудня 2011 року померла його бабка ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом від 30 січня 1998 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Мужіївської сільської ради народних депутатів Берегівського району, Закарпатської області і зареєстрованим в реєстрі для реєстрації нотаріальних дії за № 6, згідно якого бабка ОСОБА_3 все своє майно заповіла йому. Таким чином, на сьогоднішній день будинок в с. Мужієво по вул. Леніна, 108, Берегівського району належить йому в цілому.

У жовтні 2015 року він звернувся до Берегівської державної нотаріальної контори Закарпатської області для оформлення права на спадщину. Однак під час перевірки документів державним нотаріусом було встановлено, що будинок не зареєстрований.

Рішення суду необхідно позивачу для реєстрації права власності на вказаний житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує та просять задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого комітету Мужіївської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі та не заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України).

Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 8, 10, 11, 57-60, 61, 64, 174, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 Василієм Юлієвичем, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під №104 по вул. Ракоці Ференца ІІ в с. Мужієво, Берегівського району, Закарпатської області, загальною площею 95,7 кв.м., у тому числі 60,9 кв.м. житлова площа та 34,8 кв.м. допоміжна.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_7.