Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Ковалевича С.П., Оніпко О.В.,

секретаря судового засідання: Коробчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ХДІ страхування» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Радема» до ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства «ХДІ страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача публічне акціонерне товариство «АКБ «Львів» Рівненське відділення про стягнення страхового відшкодування та франшизи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2015 року в задоволенні позову ТзОВ "Радема" до ОСОБА_1, ПАТ "ХДІ Страхування", третя особа ПАТ «АКБ «Львів»» Рівненське відділення про стягнення страхового відшкодування та франшизи відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарз ПАТ "ХДІ Страхування" вказує на його незаконність, оскільки рішення постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповно зясовано обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Вважає, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права та змісту позовної заяви ТЗОВ «Радема» вийшов за межі заявлених вимог, а саме фактично визначивши п.п. 6.7., 6.8., 6.9. та 6.10. Умов добровільного страхування наземною транспорту, що є невідємним Додатком № 1 до Договору страхування (надалі за текстом - Умови страхування) недійсними.

Зазначає, що вказуючи на невідповідність умов Договору страхування вимогам Ліцензійних умов здійснення страхової діяльності, суд першої _____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/1819/2015 Головуючий у суді 1 інстанції: ОСОБА_2

Доповідач : Демянчук С.В.

інстанції фактично визнав незаконним рішення уповноваженого органу -Державної комісії, що здійснює регулювання ринків фінансових послуг України, який своїм рішенням видав ліцензію ПАТ «ХДІ страхування» на здійснення добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), зареєстрував Правила страхування на здійснення цього виду страхової діяльності.

В звязку з наведеним вважають, що з мотивувальної частини оскаржуваного рішення слід виключити посилання на подвійне тлумачення договору страхування, приховування змін істотних умов договору та посилання на розповсюдження на спірні правовідносини Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того вказують, що ПАТ «ХДІ страхування» не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо розповсюдження на спірні правовідносини Закону України «Про захист прав споживачів». Суд першої інстанції неправомірно застосував норми матеріального права, розповсюдивши сферу дії Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин, де позивачем (потерпілим) виступає юридична особа - ТзОВ «Радема», яка використовує транспортні засоби для здійснення підприємницької діяльності.

Просять змінити рішення суду першої інстанції у мотивувальній його частині, виключивши посилання суду на порушенням скаржником п. 3.5.3 Ліцензійних Умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Держкомфінпослуг № 40 від 28.08.2003 р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.09.2003 р. № 805/8126, а також висновки суду першої інстанції які незаконно вказують що обмеження території дії по окремих ризиках є прихованою зміною істотної умови договору страхування. Пункт 6.7 додатку 1 вносить подвійне тлумачення одних і тих самих положень щодо території дії договору страхування, вносить протиріччя та неузгодженість між пунктами договору страхування та спотворює зміст істотних умов визначених у договорі страхування стосовно території дії договору.

Доповнити мотивувальну частину оскаржуваного рішення висновками про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з тим, що подія, заявлена позивачем відбулась поза межами місця дії Договору страхування, визначеного сторонами при укладанні Договору страхування, а згідно Розділу 12.1. Договору страхування територією дії Договору у випадку настання ризиків «ДТП», «Стихійні явища», «Пожежа та вибух», «ПДТО», «ІВП» обрано позивачем територію України. А от територією дії Договору у випадку настання ризику «Викрадення ТЗ» обрано позивачем територію України та країн Європи.

В поданих на апеляційну скаргу запереченнях ТЗОВ «Радема» просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник ПАТ "ХДІ Страхування" в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник ТзОВ "Радема" просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не зявився. Про час та місце повідомлений належним чином.

ПАТ «АКБ «Львів»» в судове засідання апеляційного суду не зявився. Про час та місце повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи без участі його представника, при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В даній справі апеляційним судом постановлено ухвалу, якою рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2015 року в частині позовних вимог ТзОВ «Радема» до ПАТ «ХДІ страхування» про стягнення страхового відшкодування скасовано, а провадження у справі за позовом ТзОВ «Радема» до ПАТ «ХДІ страхування» про стягнення страхового відшкодування закрито.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ТзОВ «Радема» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ПАТ «АКБ «Львів» Рівненське відділення про стягнення франшизи - не відповідає.

Обгрунтовуючи рішення в справі, суд першої інстанції дійшов висновку про підставність виплати страхового відшкодування, поскільки Республіка Білорусь відноситься до території Європи, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування згідно ч. 2 ст.61 ЦПК України, а тому дія п. 12.1 та 2 договору, п. 6.9 Додатку до договору 1 розповсюджується на територію республіки Білорусь.

Окрім того, суд першої інстанції, погоджуючись з доводами представника позивача, дійшов висновку про те, що посилання на обмеження території дії договору страхування по окремих ризиках, що вказане в п. 6.7 Додатку 1 до Договору суперечить п. 6.9 Додатку 1 до договору та розділу 12 Договору і не може бути підставою відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки такі розбіжності викликані порушенням п. 3.5.3 Ліцензійних Умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Держкомфінпослуг № 40 від 28.08.2003 р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.09.2003 р. № 805/8126. Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

Давши зазначену оцінку договору страхування, суд відмовив в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що вигодонабувачем за договором визначено ПАТ «АКБ «Львів» Рівненське відділення, що відповідає ч. 2 ст. 958 ЦК України, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про страхування». Так як ПАТ «АКБ «ЛЬВІВ» Рівненське відділення згоди на виплату страхового відшкодування позивачу не надав, а вимоги про виконання договору на користь вигодонабувача позивачем не заявлено, тому пред'явлений позов задоволенню не підлягає.

Частково погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо дії договору страхування на території республіка Білорусь та висновки про несправедливі умови договору страхування з покликанням на порушення прав позивача як споживача відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 04 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем ПАТ «ХДІ Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06-001054-55. Згідно договору страхування страховик - ПАТ «ХДІ Страхування» застрахував належний страхувальнику - ТОВ «РАДЕМА» транспортний засіб «MAGYAR SR» 1997 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

В пункті 8.3 розділу 8 «страхові ризики» договору страхування зазначено ризик «пожежа та вибух». В розділі 12 договору страхування зазначено «територія дії договору»: 12.1 «Україна», 12.2 «Україна та Європа».

В розділі 9 договору страхування зазначена страхова сума 259164 грн. Безумовна франшиза по ризику «пожежа і вибух» становить 1% (пункт 14.2 договору страхування), що відповідно складає 2591,64 грн.

Під час дії договору страхування - 24 вересня 2013 року, в Республіці Білорусь на автодорозі Брест-Гомель поблизу села Обруб відбулася подія - пошкодження транспортного засобу від пожежі. Дана обставина підтверджується довідкою Лунинецького районного відділу з надзвичайних ситуацій Міністерства з надзвичайних ситуацій Руспубліки Білорусь від 12 липня 2014 року № 255вн. Про подію було повідомлено страховика - ПАТ «ХДІ Страхування», що підтверджується заявою від 26 вересня 2013 року № 7538. Під час вказаної події застрахованим транспортним засобом керував водій ОСОБА_1, проте позивачем не надано доказів наявності його вини у заподіянні матеріальної шкоди, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 є безпідставними і необґрунтованими.

Згідно умов договору страховик зобов'язався здійснити виплату вигодонабувачу ПАТ «АКБ «ЛЬВІВ» Рівненське відділення страхового відшкодування в межах ліміту страхової суми 259 164 грн. у разі настання страхового випадку події «пожежа та вибух» за участю вказаного транспортного засобу. Договором визначено територію дії, до якої відноситься в тому числі Україна та Європа. Пошкодження застрахованого транспортного засобу сталося від пожежі в Республіці Білорусь.

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Радема» звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення страхового відшкодування та франшизи, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відмова страховика є незаконною.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного суду України N 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень ст.ст. 10 і 11 ЦПК України: суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Проте, суд першої інстанції в порушення норм процесуального права /ст.ст. 10, 11 ЦПК України/ та змісту позовної заяви ТзОВ «Радема» вийшов за межі заявлених вимог, а саме фактично визначивши п.п, 6.7., 6.8., 6.9. та 6.10. Умов добровільного страхування наземною транспорту, що є невідємним Додатком № 1 до Договору страхування недійсними. Так, суд першої інстанції зазначив, що «Друга частина пункту 6.7 додатку 1, в якій обмежується територія дії договору по окремих ризиках є суперечливою щодо першої частини цього ж пункту 6.7, а також щодо п. 6.9 додатку 1 та щодо розділу 12 договору страхування, де зазначена територія «Україна та Європа». Таке обмеження території дії по окремих ризиках є прихованою зміною істотної умови договору страхування. Пункт 6.7 додатку 1 носить подвійне тлумачення одних і тих самих положень щодо території дії договору страхування, вносить протиріччя та неузгодженість між пунктами договору страхування та спотворює зміст істотних умов визначених у договорі страхування стосовно території дії договору».

Таким чином, суд першої інстанції фактично визнавши недійсним договір в зазначеній частині, вийшов за межі позовних вимог, так як позовна заява жодних покликань на такі обставини не містить.

Окрім того, не ґрунтуються на вимогах закону і висновки суду про порушення прав позивача, як споживача, ТзОВ «Радема», який є юридичною особою.

Згідно зі ст. 16 закону «Про страхування», ст. 979 ЦК України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобовязання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (надати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Спірний договір страхування укладено між юридичними особами.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Щодо висновків суду по суті спору, а саме, що спірний договір страхування містить умови дії договору, які розповсюджуються на територію республіка Білорусь, колегія суддів вважає їх такми, що не відповідають умовам спірного договору страхування, який є неоспореним.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування » страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно із ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про страхування», факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Не оспорюється, що спірний договір страхування оформлявся уповноваженими сторонами договору особами, які мали всі повноваження для його укладення, скріпили його своїми підписами та печатками.

Ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши Договір страхування, сторони досягли домовленостей щодо його форми та змісту, визначили предмет договору, права та обов'язки сторін. Жодних претензій та зауважень з боку позивача при його укладенні висловлено не було.

Так, ТзОВ «Радема» не надано доказів того, що на момент укладення Договору страхування позивач не погоджувався з його умовами та висловлював свою незгоду, не містить таких даних і сам договір. Ст. 982 ЦК України, передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Крім того, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що передбачені ст. 215 ЦК України вимоги до договору дотримані сторонами та зазначені в Договорі страхування.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 6.7. Умов страхування - дія Договору поширюється на територію, що обумовлена в Розділі 12 Договору. Страховик не несе відповідальності по випадках, що трапилися поза територією дії Договору. В п. 12.1. Розділу 12 Договору зазначено територію дії Договору за ризиками «ДТП», «Стихійні явища», «Пожежа та вибух», «ПДТО», «ІВП». В п. 12.2. Розділу 12 Договору зазначено територію дії Договору за ризиком «Викрадення ТЗ».

В п. 6.8. Умов страхування зазначається, що дія Договору страхування не поширюється на територію будівельних майданчиків, аеропортів, морських портів, військових частин, території зон бойових дій, народних заворушень, якщо інше не передбачено умовами Договору.

Відповідно до п. 6.9. Умов страхування, якщо в Розділі 12 Договору зазначено територію дії «Україна та Європа», Договір діє на території України, Європейських країн, Естонії, ОСОБА_2 і Латвії.

Згідно з п. 6.10. Умов страхування передбачено що, якщо в Розділі 12 Договору зазначено територію дії «Україна, країни СНД та Європи», Договір діє на території України, європейських країн, Естонії, ОСОБА_2 і Латвії, а також на території країн СНД, за винятком території Північнокавказьких районів Росії, Закавказзя та республік середньої Азії (тобто діє на території Білорусії, Казахстану, Молдови, Грузії та Росії, за виключенням Краснодарського краю, Ставропольського краю, Ростовської області, Адигеї, Дагестану, Карачаєво - Черкесії, Кабардино - Балкарії, Північної Осетії, Інгушетії, Чеченської республіки та територій невизнаних республік Абхазії, Нагірно - Карабахської республіки, Південної Осетії).

Відповідно до Розділу 12.1. Договору страхування, територією дії Договору у випадку настання ризиків «ДТП», «Стихійні явища», «Пожежа та вибух», «ПДТО», «1ВГ1» обрано позивачем територію України, а подія, яку позивач вважає страховою, виникла на території Білорусії.

Таким чином, відмова страховика у виплаті страхового відшкодування ґрунтується на нормах закону та положеннях договору, оскільки договір страхування укладався на підставі заяви страхувальника, в якій страхувальник має можливість самостійно обирати потрібні та прийнятні саме для нього умови страхування (в тому числі обирати територію страхового покриття за певними ризиками).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Вбачається, що договір страхування укладався на підставі заяви страхувальника, в якій страхувальник має можливість самостійно обирати потрібні та прийнятні саме для нього умови страхування (в тому числі обирати територію страхового покриття за певними ризиками).

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що пункт 12.1 /визначена страхувальником територія дії договору Україна/ є узгодженим з іншими положеннями договору, їм не суперечить, підстав вважати, що останній встановлює обмеження, не передбачені основними умовами договору, немає.

Чіткий перелік страхових ризиків та дія території на які вони розповсюджуються в договорі викладено достатньо зрозуміло для візуального сприйняття, не прихована, не зазначена кеглем шрифту, що менший ніж інший текст, абсолютно доступна для прочитання особі, яка ознайомлюється з умовами договору.

Таким чином п. 8- 12.1 спірного договору страхування та п.п. 6.8 - 6.10 додатку до зазначеного договору, є повністю узгодженим та взаємопов'язаним з іншими умовами договору, його загальному змісту не суперечить, в сукупності являють собою цілісну систему з іншими пунктами, відтак підстав стверджувати, що останній встановлює обмеження, не передбачені основними умовами договору, суперечить встановленим умовам страхування, вносить протиріччя та неузгодженість між пунктами Договору страхування та спотворює зміст істотних умов - немає.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що відмова страховика у виплаті страхового відшкодування ґрунтується на нормах закону та положеннях договору, тому позовні вимоги про стягнення франшизи є безпідставними.

Окрім того, як зазначив суд першої інстанції право такої вимоги має вигодонабувач. В даному випадку вигодонабувач таких вимог не заявив та не передав своє право позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ХДІ страхування» задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2015 року в частині позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Радема» до ОСОБА_1 про стягнення франшизи - скасувати та в задоволенні товариству з обмеженою відповідальністю «Радема» про стягнення франшизи - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : С.П. Ковалевич

ОСОБА_3