Справа № 265/4977/15-ц
Провадження № 2/265/2126/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

при секретарі Симоновій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що вона є власником квартири № 56, розташованої в будинку № 12 по вулиці 130 Таганрозької дивізії в місті Маріуполі на підставі договору купівлі-продажу від 19 листопада 2013 року. Крім неї, в даній квартирі зареєстрований її дядько, ОСОБА_2, який з 2003 року і до теперішнього часу не проживає за даною адресою, про що свідчить акт ПП «Жилфонд-279» від 06 квітня 2015 року. Відповідач ОСОБА_2 є членом сімї попереднього власника квартири, вона, як новий власник, дозволу на його реєстрацію не давала, домовленостей, за якими ОСОБА_2 міг би проживати в її квартирі між ними не було. Крім того, фактично відповідач в спірній квартирі не проживає, там немає його речей, витрати по утриманню квартири він також не несе, тому наявність його реєстрації чинить перешкоди у реалізації нею права власності даною квартирою. Просила суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належними чином. У звязку з цим, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 не зявився до судового засідання без поважних причин та розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Ковальова) ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 19 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Прізвище позивачки «Ковальова» (як зазначено в договорі купівлі-продажу) змінено на «Сафонову» ОСОБА_3 у звязку з укладенням шлюбу з ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 354500, виданим Приморським Відділом ДРАЦС Маріупольського управління юстиції 30 травня 2014 року.

Відповідно до акту від 06 квітня 2015 року, складеного працівниками ПП «Жилфонд-279», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проте з 2003 року і до цього часу за даною адресою не проживає. Даний факт підтверджено сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Аналогічний акт про не проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою спірної квартири з 2003 року було складено головою КСН «Жемчужний» 12 жовтня 2015 року та підтверджено сусідами ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири № 56, розташованої в будинку № 12 по вулиці 130 Таганрозької дивізії в місті Маріуполі, а відповідач ОСОБА_2, будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи в ній, перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов та визнати відповідача таким, що втратив право користування даною квартирою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 391, ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України , ст.ст.57, 58, 59, 60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі № 56, розташованої в будинку № 12 по вулиці 130 Таганрозької дивізії в місті Маріуполі Донецької області.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення або у разі неприсутності сторін під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Костромітіна О.О.