Справа № 127/6911/13-ц Провадження № 22-ц/772/2792/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач Чуприна В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі :

Головуючого : Чуприни В.О.

Суддів : Оніщука В.В., Медвецького С.К.

При секретарі : Франчук О.П.

За участю : позивача ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2013 року та від 03 червня 2013 року, встановила :

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2013 р. визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, відповідно якої: ОСОБА_5 визнає за ОСОБА_2 право власності на ? частину нежитлового приміщення №3 по вул. Хлібній м. Вінниці, право власності на яке зареєстроване в КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» 16.04.2011 р. під № 32393288 за ОСОБА_5; ОСОБА_2 зобовязується сплатити ОСОБА_5 кошти в сумі еквівалентній 7 500 доларів США під час укладення угоди щодо відчуження належної йому ? частини нежитлового приміщення № 3 по вул. Хлібній м. Вінниці.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2013 р. розяснено вищевказану ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області наступним чином : «Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину нежитлового приміщення № 3 по вул. Хлібній, будинок № 16 в м. Вінниці, погасивши право власності яке зареєстроване в КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» 16.04.2011 р. під № 32393288 за ОСОБА_5; зобовязати ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_5 кошти в сумі еквівалентній 7 500 доларів США під час укладення угоди щодо відчуження належної йому ? частини нежитлового приміщення № 3 по вул. Хлібній, будинок № 16 в м. Вінниці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, який не брав участі у справі, однак доводить, що суд зазначеними ухвалами вирішив питання стосовно його прав та обовязків, посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування судових ухвал і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скарга обґрунтовується тим, що суд затвердив мирову угоду в той час, коли спірне нежитлове приміщення № 3 по вул. Хлібній,16 у м. Вінниці було придбане повністю за його, тобто ОСОБА_6, особисті кошти, якими ОСОБА_4 (ОСОБА_5А.) розрахувалась з продавцем приміщення Вінницькою міською радою, тобто вирішено питання щодо майна, яке не є спільною сумісною власністю сторін у справі та всупереч, як інтересам відповідача ОСОБА_4, так й інтересам апелянта.

У запереченні позивач ОСОБА_2 зазначив, що апеляційна скарга подана особою, права та інтереси якої не були порушені оскаржуваним судовим рішенням, а доводи скарги надумані, непідтверджені доказами, ґрунтуються на оціночних судженнях і припущеннях апелянта, у звязку з чим просить відмовити у задоволенні скарги, а ухвали Вінницького міського суду від 18.04.2013 р. та 03.06.2013 р. залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно положень ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета спору.

Суд зобовязаний перевірити, чи не суперечить мирова угода закону, а також чи не порушує вона прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

У даній конкретній справі суд ухвалою від 18.04.2013 р. визнав умови мирової угоди, не звернувши при цьому належної уваги на те, що її п. 1 закріплює визнання ОСОБА_5 права власності за ОСОБА_2 на ? частину нежитлового приміщення, в той час, коли предмет позову (позовні вимоги) передбачали спочатку визначення режиму спірного майна як спільною сумісною власністю подружжя, а потім вже визнання за останнім права власності на ? ідеальної частки у зазначеному майна.

Пункт 2 мирової угоди стосується грошових розрахунків сторін під час укладення угоди щодо відчуження ОСОБА_2 ? частки обєкту нерухомості, хоча вимоги про виділ частки не було заявлено, і така домовленість сторін у майбутніх відносинах виходять за межі предмету позову.

Таким чином, оскільки в мировій угоді не допускається врегулювання питань, які не повязані з предметом спору, таку ухвалу суду не можна вважати законною та обґрунтованою і вона підлягає скасуванню.

Не відповідає вимогам закону й ухвала від 03.06.2013 р.

Так, тільки рішенням суду, яке містить обовязкові його складові визначеності встановлених обставин і фактів, їх правової оцінки та наявності порушення прав і свобод, можливе визнання за ОСОБА_2 право власності на ? частину нежитлового приміщення № 3 по вул. Хлібній, будинок № 16 в м. Вінниці та зобовязання до вчинення певних дій, і аж ніяк не ухвалою про розяснення судової ухвали.

Крім того, за змістом ст. 221 ЦПК України розясненим може бути тільки рішення суду, а не ухвала.

Про наведене стосовно розяснення рішення, а не ухвали також йдеться у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, порушення норм процесуального права, яків призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленні справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Доводи у запереченнях позивача до апеляційної скарги щодо недоведеності у теперішній стадії процесу ОСОБА_6, який не брав участі у справі, факту порушення мировою угоди його прав і законних інтересів, залишаються поза увагою, оскільки крім перевірки права на апеляційне оскарження останнім, предметом перевірки у даному випадку є законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

ОСОБА_6Д не позбавлений права у спосіб, передбачений законом, на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, зокрема, у даній конкретній справі, де при її розгляді в суді першої інстанції буде зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається (ст. ст. 3, 60 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2013 року та від 03 червня 2013 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю - направити для продовження розгляду до цього ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в

касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : /підпис/ ОСОБА_7

Судді : /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

З оригіналом вірно: