Провадження №2/761/5094/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, визнання п.4.2. договору недійсним, розірвання договору, стягнення коштів та судових витрат, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, визнання п.4.2. договору недійсним, розірвання договору, стягнення коштів.

Позивач зазначила, 17 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) №300937/79619/7-14 «Нові гроші» в іноземній валюті. Згідно з п. 1.1. Договору депозиту - Клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в доларах США на вкладний рахунок НОМЕР_2 у сумі 9380,00 дол. США на строк з 17 грудня 2014 р. по 17 липня 2015 р. Згідно з п. 1.2. Договору депозиту - За час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п. 1.1. цього Договору, Банк нараховує і виплачує Клієнту проценти за ставкою 12,50 % річних.

Згідно з довідкою Банку № 39/613 від 02 квітня 2015 р. станом на 02 квітня 2015 р. залишок коштів становить 34 313,00 дол. США.

У зв'язку із обставинами, що склалися 03.04.2015 р. позивач подала заяву про розірвання Договору депозиту та повернення суми вкладу у валюті, а також всі нараховані, але не виплачені відсотки і видати через касу відділення №39 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит» 06.04.2015 р. о 12 год. 00 хв.

Банком було відмовлено у поверненні депозиту, після чого вона неодноразово зверталась до керівництва Банку, однак відповіді не було надано, грошові кошти не повернуто.

Згідно із пп. 1.2. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516 (далі - Положення від 03.12.2003 р. №516) договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит).

З огляду на викладене позивач просила:

Визнати недійсним п. 4.2. Договору №300937/79619/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в іноземній валюті від 17 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Розірвати Договір № 300937/79619/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в іноземній валюті від 17 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (Код ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) грошові кошти згідно з Договором №300937/79607/7-14: про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 міс. в іноземній валюті від 17 грудня 2014 року в розмірі 34 313,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 806 698,63 грн. та нараховані відсотки.

Стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (Код ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) судові витрати.

В судовому засіданні 06 жовтня 2015 р. сторона позивача уточнила заявлені позовні вимоги і просила суд відповідно до п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача витрати в сумі 3 200 грн.

В судовому засіданні представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, з урахуванням поданої заяви про уточнення позову і просила суд його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду надійшли письмові заперечення, в яких відповідач проти позову заперечував, зазначаючи, що він не ґрунтується на вимогах закону, просив суд залишити його без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач зазначив, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. №516).

Вищевикладеним положенням прямо суперечить п. 4.2. Договору депозиту, оскільки в ньому встановлюється дострокова процедура розірвання договору, яка стосується лише Клієнта, що вже порушує принцип рівності сторін договору, і яка суперечить ст. 1075 ЦК України. При цьому в п. 4.2. Договору депозиту при достроковому розірванні договору встановлюється строк повернення вкладу протягом 30 банківських днів та змінюється перерахунок нарахованих процентів.

На думку представника позивача, в основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою: відсутня інформація про повернення вкладу за 30 банківських днів до передбачуваної дати розірвання договору, як зазначено в п. 4.2. Договору депозиту."

Згідно з п. 4.2. Договору депозиту - для повернення Вкладу у випадку дострокового розірвання Договору за ініціативою Клієнта, останній зобов'язаний повідомити про це Банк не менш ніж за 30 (тридцять) банківських днів до передбачуваної дати розірвання Договору шляхом надання до Банку відповідної заяви у 2-х примірниках.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Також представник позивача вважає що, враховуючи публічний характер договору банківського вкладу, то в такому договорі повинні міститись однакові положення, які відповідають параграфу 3 Главі 71 ЦК України для всіх вкладників, що не дотримано в Договорі депозиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Як встановлено судом, і не оспорювалося представником позивача 06 жовтня 2015 року між сторонами 17 грудня 2014 року було укладено договір - банківського строкового вкладу (депозиту) № 300937/79619/7-14 «Нові гроші» в іноземній валюті, відповідно до якого позивач на строк з 17 грудня 2014 р. по 17 липня 2015 р. вніс 9380,00 дол. США, з процентною ставкою 12,50 % річних.

Згідно з п. 1.1. Договору депозиту - Клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в доларах США на вкладний рахунок НОМЕР_2 у сумі 9380,00 дол. США на строк з 17 грудня 2014 р. по 17 липня 2015 р.

Згідно з п. 1.2. Договору депозиту - За час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п. 1.1. цього Договору, Банк нараховує і виплачує Клієнту проценти за ставкою 12,50 % річних.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч. 1 ст. 1060 ЦК України).

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Пунктом 1) ч. 5 цієї ст. 36 визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 17 вересня 2015 р. № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким з 18 вересня 2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, і з урахуванням того, що на час ухвалення рішення по справі у відповідача діє тимчасова адміністрація, що унеможливлює задоволення позовних вимог про стягнення суми вкладу, враховуючи вимоги ст. ст. 34, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства, а також, зважаючи на не доведеність позивачем факту щодо підстав його позовних вимог про розірвання та визнання недійсним п. 4.2. Договору № 300937/79619/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в іноземній валюті від 17 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», то позивачем та його представником не наведено достатніх обґрунтувань.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 57 - 60, 88, 169, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст. ст. 19, 41 Конституції України; ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. 10 Загальної декларації прав людини; ст. ст. 15, 16, 525, 526, 1058, 1060 ЦК України; ст. ст. 34, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів,визнання п.4.2. договору недійсним, розірвання договору, стягнення коштів та судових витрат - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційному суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: Малинников О.Ф.