АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 664/4511/14-ц
Номер провадження №22-ц/791/2219/2015 Головуючий в І інстанції Заславець Н.В.
Категорія: 27 Доповідач: Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року жовтня місяця 06 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Фурман Т.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

Чиркової К.Г.

При секретарі: Гурові Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, процентів та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30 вересня 2013 року між ним та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) №001-21062-300913 «Найкращий для друга», предметом якого є розміщення в банку його іменного строкового банківського вкладу на депозитному рахунку НОМЕР_1 у сумі 15 000 доларів США, строк розміщення депозиту з 30 вересня 2013 року по 06.10.2014 року, процентна ставка за депозитом 9,25% річних.

В цей же день ним було внесено готівку у сумі 15 000 доларів США на депозитний рахунок згідно укладеного договору.

На його письмове звернення від 07.10.2014 року, про видачу депозитного вкладу з нарахованими відсотками, відповідач грошові кошти не повернув, свої зобов'язання за укладеним договором не виконав.

Посилаючись на те, що він позбавлений можливості користуватися грошовими коштами, які банк отримав від нього на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув, з урахуванням збільшених позовних вимог, позивач просив суд стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на свою користь грошові кошти у сумі вкладу (депозиту) у розмірі 15000 доларів США та нараховані на них відсотки 1409,03 доларів США за договором банківського вкладу від 30.09.2013 року № 001-21062-300913, а також 577, 50 доларів США - процентів за час користування вкладом після терміну його повернення і до дати ухвалення судового рішення, 202,50 доларів США - 3 % річних за порушення грошового зобов'язання, всього 17189,03 доларів США, а також в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути 30000 гривень.

Заочним рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі вкладу (депозиту) у розмірі 15000 доларів США та нараховані на них відсотки 1409,03 доларів США за договором банківського вкладу від 30.09.2013 року № 001-21062-300913, а також 221,92 доларів США - 3 % річних за порушення грошового зобов'язання, всього 16630,95 доларів США. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в дохід держави судовий збір в сумі 3654,00 грн.

Ухвалою від 01 липня 2015 року суд залишив заяву публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про перегляд заочного рішення суду без задоволення.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» просить заочне рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що банк виконав свої зобов'язання за договором банківського вкладу (депозиту) та перерахував грошові кошти на поточний рахунок позивача, у зв'язку з чим договір банківського вкладу (депозиту) №001-21062-300913 від 30.09.2013 року припинив свою дію, а тому вимоги про стягнення коштів з відповідача є безпідставними, банківська установа не є набувачем спірних коштів і не має повноважень з розпорядження особистими коштами клієнта, крім того в даній банківській установі на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 03 березня 2015 року діє тимчасова адміністрація, під час якої стягнення з банку будь-яких грошових сум у судовому порядку суперечить вимогам ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 та ч.1 ст. 530 цього Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо, у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Відповідно до ч. 3 ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Крім того, згідно п.3.3 Положення "Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами", банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду. банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За змістом ст.ст. 526, 1058 УК України, зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитись ним на свій розсуд.

Повернення банківського вкладу має відбутись таким чином, щоб вкладник мав реальну можливість отримати вклад.

Відповідальність за порушення грошового зобов'язання передбачена ст. 625 ЦК України.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 30.09.2013 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено договір банківського вкладу (депозиту) №001-21062-300913 «Найкращий для друга», відповідно до умов якого банк відкрив позивачу вкладний(депозитний) рахунок НОМЕР_1, на який останнім було внесено суму депозиту у розмірі 15 000 доларів США, процентна ставка визначена 9,25% річних, строк розміщення вкладу до 06 жовтня 2014 року включно.

07 жовтня 2014 року позивач звернувся до банку з письмовою заявою щодо отримання депозитного вкладу у сумі 15000 доларів США разом з нарахованими відсотками відповідно до укладеного договору банківського вкладу.

Відповідач в порушення вимог закону та умов договору не виплатив вкладнику вклад, не повернув грошові кошти і на час ухвалення судового рішення.

Відповідно до постанови № 150 Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, за рішенням № 51 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації в період з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року, рішенням цього ж органу № 71 від 08 квітня 2015 року строк тимчасової адміністрації збільшено до 02 вересня 2015 року включно.

Отже, враховуючи наведені обставини та вимоги законодавства, суд першої інстанції визнав встановленим факт порушення банком умов укладеного договору щодо повернення позивачу депозиту та нарахованих відсотків, за відсутності встановлених законодавством перешкод для здійснення цього обов'язку, а тому дійшов правомірного висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо покладання на відповідача обов'язку виконати свої грошові зобов'язання та повернути позивачу суму вкладу, нараховані відсотки та сплатити 3% річних від простроченої суми за порушення виконання грошового зобов'язання.

При цьому, ухвалюючи рішення, суд правильно визначився щодо грошової одиниці, в якій підлягає поверненню вклад та відсотки, що відповідає вимогам ст.192, 533 ЦК України, п. 1.6. Положення Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 та узгоджене із правовою позицією Верховного Суду України, закріпленою у роз'ясненнях, що містяться у п. 14 Постанови Пленуму від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі".

Заперечення відповідача про те, що після зарахування банком спірних депозитних коштів на поточний рахунок вкладника, кошти перейшли у розпорядження позивача, і цими коштами він міг вільно розпорядитися, суд обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки сам факт перерахування коштів на поточний рахунок без реальної можливості отримання цих коштів не вважається виконанням відповідачем своїх обов'язків по поверненню вкладу.

Також не заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що стягнення з банку будь-яких грошових сум в судовому порядку під час дії в банку тимчасової адміністрації суперечить чинному законодавству, оскільки строк дії договору закінчився 06.10.2014 року, з вимогою про повернення грошових коштів вкладник звернувся 07.10.2014 року, з вимогами до суду - 19.11.2014 року, а тимчасова адміністрація у ПАТ "Дельта Банк" була запроваджена з 03 березня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом, який регулює дані правовідносини, та пріоритетним відносно інших законодавчих актів України.

Згідно з п. п. 6, 16 ст. 2 вказаного Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Ст. 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема ч.5, передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Проте пунктом 1 ч. 6 ст. 36 вищевказаного Закону визначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Враховуючи наведене, обмеження, встановлені ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" станом на час звернення позивача із вимогами про відновлення в судовому порядку порушених прав на спірні правовідносини поширити не можна, а тому відновлення порушених прав позивача щодо стягнення суми вкладу та нарахованих відсотків підлягали захисту у визначений судом спосіб.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно визначився з грошовою одиницею стягнення 3% річних за порушення грошового зобов'язання та з періодом за який потрібно притягнути відповідача до відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання, тому в цій частині ухвалив помилкове рішення, оскільки відповідно до норм чинного законодавства зазначене зобов'язання має бути виконане у національній валюті України, а зважаючи на встановлені ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження щодо виплат фінансових зобов'язань під час запровадженої тимчасової адміністрації, 3% річних мають бути нараховані до дня запровадженої у відповідача тимчасової адміністрації.

У зв'язку з цим, рішення суду, в цій частині потрібно змінити, зменшити стягнуту судом суму, та визначити, що з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 слід стягнути 3% річних за порушення грошового зобов'язання визначеного в національній валюті України за офіційним курсом гривні станом на 06.10.2015 року за період з 07.10.2014 року по 03 березня 2015 року(запровадження тимчасової адміністрації) в розмірі 4148,80 грн. (16 409,03 дол. США (загальна заборгованість) х 3%:365 днів х 145 днів прострочення = 195,56 дол. США х 21,215 (офіційний курс гривні станом на 06.10.2015 року ) = 4148,80 грн ).

Крім того, відповідно до п. 22 ст.5 Закону України „Про судовий збір" ПАТ «Дельта Банк», в якому діє тимчасова адміністрація, звільняється від сплати судового збору, а тому згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави, у зв'язку з чим рішення суду в частині стягнення судового збору підлягає скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Законність та обґрунтованість рішення суду, в частині відмови у задоволенні заявлених вимог щодо нарахування 9,25 % на суму вкладу за період з 06.10.2014 року по 26.02.2015 року та відшкодування моральної шкоди, в апеляційному порядку не перевіряється, оскільки в цій частині оскаржується.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 03 квітня 2015 року в частині стягнення 3% річних за порушення грошового зобов'язання та визначення загальної суми змінити, зменшити визначену судом загальну суму з 16630,95 доларів США до 16409,03 доларів США, вважати, що з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 стягнуто 3% річних за порушення грошового зобов'язання в розмірі 4148,80 грн.

Рішення суду в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь держави судового збору скасувати.

В решті рішення суду в оскарженій частині залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: