Справа № 750/8559/15-ц
Провадження № 4-с/750/92/15
У Х В А Л А

06 жовтня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючої судді Литвиненко І. В.,

за участю секретаря Кравченко І. В.,

за участі представник заявника ОСОБА_1, субєкта оскарження ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2,

заінтересована особи ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» звернулося до суду зі скаргою на дії державного головного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2, в якій просило визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління щодо винесення постанови № 46806466 про повернення виконавчого документа стягувачу, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 16.08.2012 року про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за послуги з газопостачання та витрат по оплаті судового збору та скасувати вищезазначену постанови. Зобов'язати старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 усунути допущені порушення та провести виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні представник заявника підтримав подану скаргу.

Субєкт оскарження просив відмовити в задоволення скарги.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи сповіщалися у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представника заявника та субєкта оскарження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 знаходився судовий наказ № 2506/2549/2012 про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за отримані послуги газопостачання у розмірі 1673 грн. 57 коп. та судового збору в розмірі по 53 грн. 65 коп. з кожного.

В липні 2015 року (без зазначення конкретної дати) складено акт про не проживання боржників та 29.07.2015 року постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві судовий наказ було повернуто Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» на підставі п.5 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», а саме в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо зясувати місце знаходження боржника.

Згідно ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом.

Стаття 387 ЦПК України передбачає, що суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо ж оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до акту державного виконавця, складеного в липні 2015 року, ним встановлено, що при неодноразовому виході державного виконавця за адресою вул.. Мстиславська, 20/68, двері квартири ніхто не відчинив, в результаті вжитих державних виконавцем заходів неможливо зясувати місце проживання боржника і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку боржника та майна виявились безрезультатними, місце роботи боржника встановити не вдалось. Суд критично відноситься до вказаного акту, оскільки він складений в липні 2015 року без зазначення дати, а отже він міг бути складений і після винесення оскаржуваної постанови та в цьому випадку не міг бути підставою для її прийняття, крім того суд не може прийняти до уваги, оскільки він складений без участі понятих, в ньому не зазначено місце складання, а також суду не надано підтверджуючих даних про те, що державний виконавець неодноразово виходив за вказаною адресою. А отже у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо перевірки за місцем реєстрації боржника наявності у нього рухомого майна, на яке може бути звернуто стягнення. Згідно довідки УДМС України в Чернігівській області, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження боржник зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час виконання судового наказу державний виконавець не звертався до органів внутрішніх справ про застосування до боржника приводу також державний виконавець до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, про примусове входження до житла та перевірки його майнового стану не звертався.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Проте, в порушення зазначених вимог закону, субєкт оскарження не з'ясував місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника та не звертався до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, не вжив всіх заходів, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямованих на виконання судового наказу, а тому відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв'язку з неможливістю встановлення місця знаходження боржника.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 11 Закону визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для провадження виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ним, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти належні боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а у разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справі інших осіб; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; здійснювати інші повноваження, передбачені цим законом та іншими законами.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги ПАТ «Чернігівгаз», у звязку із чим постанова державного виконавця підлягає визнанню неправомірною та скасуванню.

Керуючись ст.ст. 383, 386, 387 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову від 29.07.2015 року № 46806466 про повернення судового наказу № 2506/2549/2012 (провадження № 2-н/2506/644/2012) стягувачу, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 16.08.2012 року про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за послуги з газопостачання та витрат по оплаті судового збору, винесену старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2.

Зобов'язати головного старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 усунути допущені порушення та провести виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме: здійснити заходи щодо розшуку боржника, встановлення майна і доходів боржника, на які може бути звернуто стягнення, спрямовані на реальне виконання судового наказу № 2506/2549/2012 про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за отримані послуги газопостачання у розмірі 1673 грн. 57 коп. та судового збору в розмірі по 53 грн. 65 коп. з кожного.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя