Справа № 462/4193/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Журавльовій А.С.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2006 року і від спільного подружнього життя мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку Роксоляну, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги. Зазначив, що усі спроби налагодити відносини виявились марними, тому вони з відповідачкою проживають окремо один від одного, не підтримують сімейних відносин і не ведуть спільного господарства. Кожен з них має інші відносини. Вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим, суперечить як їхнім інтересам, так і інтересам їхніх дітей.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на мотиви такого та доповнив, що в нього з дружиною не було порозуміння, бачення побуту і подальшого життя були кардинально різними, тому в серпні 2014 року він став проживати окремо від сімї, після чого повернувся, вони намагалися налагодити відносини, проте за тиждень вони знову иозійшлися і з того часу проживаються окремо один від одного, спільного господарства не ведуть і не підтримують жодних відносин. Зазначив, що з кінця серпня 2014 року зустрічається з другою жінкою і втратив до відповідачки почуття любові. Категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки всі можливості для примирення вичерпані, будь-які підстави для збереження сімї відсутні. Просить позов задовольнити.

Відповідач та її представник проти розірвання шлюбу не заперечили, зазначивши, що відносини сторін зіпсувалися, почалися непорозуміння, сварки, тому вони тривалий час проживають окремо один від одного. Позивач сам повідомив дружину, що має другу жінку, фактично зізнавшись у подружній невірності, а його твердження, що відповідачка має другого мужчину не відповідають дійсності. Крім того, позивач наносив ОСОБА_2 побої, з приводу чого вона зверталася в червні 2014 року в Пустомитівський РВ ГУ МВС України у Львівській області. За таких обставин відповідачка втратила до ОСОБА_1 почуття любові, вважає, що їхня сімя остаточно розпалась, категорично наполягає на розірванні шлюбу з наведених нею мотивів.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 24.09.2006 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №189 (а.с.3), від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньку Роксоляну, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Також встановлено, що між сторонами виникали постійні конфлікти, непорозуміння і сварки, тому вони протягом більш ніж одного року проживають окремо один від одного, сімейних відносин не підтримують, не ведуть спільного господарства. Крім цього, позивач з кінця серпня 2014 року має іншу жінку.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає.

Наведене дає підстави для висновку проте, що подальше проживання та збереження сімї ОСОБА_1 неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

З огляду на те, що позивач просив усі судові витрати залишити за ним, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.11 ЦПК України, вважає за можливе не стягувати при задоволення позову з відповідачки судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 24 вересня 2006 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №189.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.