АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Усика Г.І.

Суддів - Борисової О.В., Соколової В.В.,

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування акту та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що 13.03.2014 р. ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві складено акт камеральної перевірки № 883/26-56-17-03-21, відповідно до якого при поданні податкової декларації про майновий стан і доходи на отримання податкової знижки він порушив п.п. 163.3.8 п. 166.3 ст. 166 ПК України.

Справа №758/5161/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11116/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Посилаючись на те, що дії ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві та висновки акту камеральної перевірки від 13.08.2014 р. є протиправними, просив суд визнати протиправними дії ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо не визнання за ним права на податкову знижку за 2013 р. у розмірі 18 541,92 грн., визнати протиправним та скасувати акт камеральної перевірки ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві №883/26-56-17-03-21 від 13.03.2014 р., зобов'язати ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві надати йому податкову знижку за 2013 р. у розмірі 18 541, 92 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03.07.2015 р. у задоволенні позову відмовлено

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд дійшов помилкового висновку про те, що оскільки договір про обслуговування коштів для будівництва доступного житла від 09.10.2013 р. № 368 укладений між іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» з ОСОБА_2, платником сум по цьому договору є ОСОБА_2, яка і скористалася правом по програмі доступного житла, тому сума грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18 541,92 грн., визначеного в податковій декларації позивача за 2013 р., як така, що підлягає поверненню, не відповідає вимогам чинного законодавства.

Вказував на те, що оскільки учасниками програми надання державної підтримки на будівництво (придбання) доступного житла є всі члени сім'ї, то і право на отримання податкової знижки мають право члени сім'ї, яка приймають в ній участь.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ДПІ у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що її доводи не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що договір про обслуговування коштів для будівництва доступного житла від 09.10.2013 р. № 368 укладено з ОСОБА_2, а тому саме вона має право відповідно до п.п. 166.3.8 п. 166.3 ст. 166 ПК України на повернення сплачених нею коштів у жовтні 2013 р.

З таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Згідно ст.15 ЦПК Українисуди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України адміністративним судам підсудні спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві є суб'єктом владних повноважень.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 звертався з позовом до ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування акту камеральної перевірки в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2014 р., залишеною без змін ухвалою Київського Апеляційного адміністративного суду від 12.02.2015 р. у задоволенні позовних вимога ОСОБА_1 відмовлено.

Підставою залишення апеляційної скарги без задоволенні було те, що складений акт є лише формою фіксації податкової інформації, яка використовується податковими органами, та не є тим рішенням суб'єкта владних повноважень (актом індивідуальної дії), який би породжував певні правові наслідки, був спрямований на регулювання тих чи інших відносин і мав обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, та міг бути предметом розгляду.

Тобто, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено по суті спору, а не з тих підстав, що такі вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, як стверджував позивач.

Суд першої інстанції на зазначене увагу не звернув та розглянув справу в порядку цивільного судочинства.

За правилами ч.1 ст.310 ЦПК України рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених ст.205 ЦПК України.

Відповідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 310, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 р. скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування акту та зобов'язання вчинити дії , закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: