Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/5994/15-ц Головуючий у 1-й інст. Ольшевська Н. В.
Категорія 59 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Коростенської міської державної нотаріальної контори про скасування постанови, зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- скасувати постанову Коростенської міської державної нотаріальної контори № 162/02-32 від 02.03.2015 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на спадкове майно - внесок 100% до статутного капіталу малого підприємства «Стандарт», що становить 3000000 грн.;

- зобов'язати Коростенську міську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_3 - на мале підприємство «Стандарт», як єдиний майновий комплекс.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 14.08.1995 року ОСОБА_3 зареєстрував вищевказане мале підприємство. 06.02.1999 року між ними зареєстровано шлюб. 31.10.2013 року рішенням господарського суду Житомирської області стягнуто з МП «Стандарт» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» кредитну заборгованість в сумі 889264 грн. На підставі вказаного рішення 20.11.2013 року господарським судом винесено наказ, а 19.12.2013 року відкрито виконавче провадження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане підприємство, проте 02.03.2015 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва. Вважає, що дана відмова є безпідставною, оскільки арешт на майно спадкодавця ніким не накладався, а публічне обтяження майна МП «Стандарт» не є обтяженням майна ОСОБА_3 Крім того, арешт накладено не судовими чи слідчими органами, а державним виконавцем, а відтак застосування нотаріусом положення п. 4.17 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій є незаконним.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне дослідження, просить рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову. Апелянт зазначив, що арешт накладено не на майно спадкодавця ОСОБА_3, а на майно юридичної особи МП «Стандарт», яке має борги. Окрім того, суд не прийняв до уваги, що арешт накладено не судовими чи слідчими органами, а державним виконавцем.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 06.02.1999 року (а.с. 71).

14.08.1995 року ОСОБА_3 заснував мале підприємство «Стандарт» (а.с. 60-62).

08.06.2012 року вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_3 та ОСОБА_1 засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна кожного.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 27.11.2012 року вищевказаний вирок змінено, зменшено покарання до 5 років позбавлення волі кожному з конфіскацією всього майна.

Постановою адміністративного суду Житомирської області від 21.01.2015 року зобов'язано управління ДВС Головного управління юстиції у Житомирській області вирішити питання про закінчення виконавчого провадження про конфіскацію майна ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 76). Спадщину після нього прийняла дружина - ОСОБА_1, шляхом подання заяви до нотаріальної контори (а.с. 77).

Статтею 113 ГК України передбачено, що приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи. Порядок організації та діяльності приватних підприємств визначається цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 ГК України власник має право особисто або через уповноважені ним органи з метою здійснення підприємницької діяльності засновувати господарські організації, закріплюючи за ними належне йому майно на праві власності, праві господарського відання, а для здійснення некомерційної господарської діяльності - на праві оперативного управління, визначати мету та предмет діяльності таких організацій, склад і компетенцію їх органів управління, порядок прийняття ними рішень, склад і порядок використання майна, визначати інші умови господарювання у затверджених власником (уповноваженим ним органом) установчих документах господарської організації, а також здійснювати безпосередньо або через уповноважені ним органи у межах, встановлених законом, інші управлінські повноваження щодо заснованої організації та припиняти її діяльність відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГК України джерелами формування майна суб'єктів господарювання є, зокрема, грошові та матеріальні внески засновників.

З п.п. 5.1. та 5.6. Статуту МП «Стандарт» вбачається, що підприємство є юридичною особою, власником належного йому майна, включаючи майно, що передано йому засновником (а.с. 63-70).

При цьому, майно підприємства становлять основні та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі. Майно підприємства складається з статутного, резервного, а також інших капіталів (п.п. 7.1., 7.2 Статуту).

Відповідно до п. 8.1., 8.2., 8.3. статутний капітал малого підприємства становить 3000000 грн., який формується за рахунок засновника - ОСОБА_3, шляхом внесення грошей на розрахунковий рахунок підприємства.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців статутний капітал підприємства в сумі 3000000 грн. остаточно сформовано ОСОБА_3 14.03.2012 року.

Пунктом 5.7. Статуту передбачено, що засновник несе відповідальність по зобов'язанням малого підприємства в розмірах, обмежених Статутним капіталом (а.с. 65).

На підставі рішення господарського суду Житомирської області від 31.10.2013 року, 20.11.2013 року було видано наказ №906/1177/13 про примусове стягнення с МП «Стандарт» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредиту в сумі 871827 грн. 30 коп. та 17436 грн. 55 коп. судового збору (а.с. 72).

19.12.2003 року постановами державного виконавця ВДВС Коростенського МУЮ відкрито виконавче провадження про примусове виконання вищевказаного наказу господарського суду та накладено арешт на все майно боржника в межах суми стягнення (а.с. 73, 74-75). Дане обтяження внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно листа ДВС Коростенського МУЮ від 30.10.2015 року №3160/г-14 наказ господарського суду до цього часу не виконано.

Пунктами 4.14., 4.15., 4.17. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого 22.02.2012 року за № 282/20595, з послідуючими змінами, передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Враховуючи вищевказані вимоги, 02.03.2015 року державний нотаріус Коростенської міської державної нотаріальної контори Кормінець М.М. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка - ОСОБА_3, на спадкове майно - внесок до статутного капіталу МП «Стандарт» в розмірі 3000000 грн. (а.с. 78-78). При цьому, державний нотаріус правомірно виходив з того, що ОСОБА_3 є засновником, а не власником МП «Стандарт», а його внесок в сумі 3000000 грн. є власністю малого підприємства, на яке накладено арешт державним виконавцем на виконання наказу господарського суду про примусове виконання судового рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність заявленого позову, та правильно відмовив у його задоволенні.

Є безпідставними доводи апелянта про те, що арешт на майно МП «Стандарт» накладено не судовим органом, а відтак нотаріус не мав права відмовляти у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки даний арешт накладено на виконання наказу господарського суду.

Доводи апеляційної інстанції висновки суду не спростовують, підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді