Справа № 591/8599/14-ц
Провадження № 2/591/197/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого-судді Янголя Є.В., при секретарі Журба А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, призначення її опікуном та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, треті особи Служба у справах дітей Сумської міської ради, Служба у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації та прокуратура м. Суми,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 просить позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановити над ним опіку та призначити її опікуном останнього.

Позовні вимоги мотивує тим, що 07.08.1999 року був зареєстрований шлюб між її донькою ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3. 11 березня 2003 року шлюб між ними було розірвано та після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_3 залишився проживати разом з матір'ю. ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок ДТП її донька ОСОБА_4 загинула. Після смерті ОСОБА_4 її онук ОСОБА_3 проживає разом з нею та її чоловіком, вони займаються його вихованням та утриманням, бажає бути опікуном ОСОБА_3 В той же час відповідач створив іншу сім'ю, не забезпечує виховання та належного утримання ОСОБА_3, не сплачував своєчасно аліменти, 12 років його не бачив та не намагався спілкуватися з ним, тобто ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Крім того пояснила, що її донька, проживаючи у м. Київ, вирішила придбати квартиру для сина ОСОБА_3 та підпадала під програму молодіжного кредитування. Для цього була потрібна нотаріально завірена згода батька, однак відповідач такої згоди не надав, в зв'язку з чим питання про придбання квартири було вирішене через відповідну опікунську опікунську раду.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Позивачка ОСОБА_1 пояснила, що навіть після смерті її доньки відповідач ніякої допомоги на утримання сина не надає не зважаючи на, що сплата аліментів припинилася.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що після розлучення з ОСОБА_4 він намагався спілкуватися з сином, однак ОСОБА_4 чинила йому перешкоди у цьому, влаштовувала сварки, кидалася на нього з ножем. Потім ОСОБА_4 стала проживати в м. Київ, він знав, що у сина все добре, однак не знав, де він проживає та навчається. Аліменти сплачував в повному обсязі, однак була затримка, пов'язана з переходом на іншу роботу. Дійсно близько 12 років він не бачив сина, однак це також пов'язано з тим, щоб не травмувати психіку сина, оскільки ОСОБА_4 налаштовувала ОСОБА_3 проти нього. Також пояснив, що після смерті ОСОБА_4 він намагався дати гроші ОСОБА_3, однак останній відмовився їх отримувати, що також на його думку пов'язано з налаштуванням ОСОБА_3 проти нього.

Крім того ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, згідно якого просить суд визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 разом з ним. Зустрічний позов мотивує тим, що після смерті ОСОБА_6 він залишився єдиним з батьків ОСОБА_3, має належні умови для його розвитку і виховання, працевлаштований, проживає разом з дружиною, яка також має сили і бажання для виховання ОСОБА_3. В той же час ОСОБА_1 на його думку не має достатньої можливості піклуватися про сина ОСОБА_3 та забезпечити належні умови його проживання, так як перебуває у похилому віці, проживає у селі. Вважає, що проживання разом з ним ОСОБА_3 буде відповідати інтересам останнього.

В судовому засіданні ОСОБА_2 зустрічний позов підтримав.

Відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник цей позов не визнали. ОСОБА_1 пояснила, що ніколи не перешкоджала спілкуватися ОСОБА_2 з його сином ОСОБА_3, має належні умови для розвитку і виховання дитини, після смерті її доньки ОСОБА_3 знаходиться тільки на її утриманні, батько ніякої матеріальної допомоги не надає. Також зазначила, що після припинення шлюбних відносин між ОСОБА_2 та її донькою малолітній ОСОБА_3 проживав разом з нею у с. Вири, з 1-го по 3-й клас навчався у Вирівській школі, показував добрі знання, після того як ОСОБА_3 переїхав на постійне проживання до м. Київ, він майже на всіх канікулах приїзджав у с. Вири та проживав протягом канікул у неї, після смерті доньки він також виявив бажання проживати разом з нею та станом на час розгляду справи навчається у Вирівській школі. Вважає, що ОСОБА_2 поданий позов про визначення проживання сина з корисливих мотивів, оскільки неповнолітній ОСОБА_3 має на праві власності квартиру, що розташована в м. Київ, та хоче нею розпоряджатися.

Прокурор вважає, що підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відсутні.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Сумської міської ради заперечив проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та вважає можливе визначити місце проживання дитини разом з ним, так як останній є єдиним з батьків дитини, має належні умови для виховання дитини, проживання дитини разом з батьком буде відповідати інтересам останнього.

Представник третьої особи служби у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки це буде на його думку відповідати інтересам ОСОБА_3 та пояснив, що приміщення, де проживає ОСОБА_1, підтримується в належному санітарному стані, обладнане необхідними меблями, для дитини є спальне місце та місце для занять, наявні засоби гігієни, необхідний запас харчування.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за необгрунтованістю виходячи з наступного.

Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у них 04.02.2001 року народився син ОСОБА_3 (а.с. 7). Однак подружні відносини між ними не склалися, фактично сімейні відносини були припинені з листопада 2002 року, що підтвердила свідок ОСОБА_7 та шлюб був розірваний, свідоцтво про розірвання шлюбу було видане 11.03.2003 року (а.с. 8).

Після припинення сімейних відносин малолітній син ОСОБА_3 залишився проживати разом з матір'ю.

Протягом 2003 - 2004 років ОСОБА_3 відвідував Вирівський ДНЗ (ясла-садок), його вихованням займалися матір, бабуся ОСОБА_1 та дідусь, батько до дитячого садку не з'являвся (а.с. 57).

З 2007 по 2010 рік ОСОБА_3 навчався у Вирівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, зарекомендував себе як старанний та дисциплінований учень, його вихованням у цей період займались матір, бабуся ОСОБА_1 та дідусь, батько навчального закладу не відвідував (а.с. 54).

Потім він переїхав разом з матір'ю на постійне місце проживання до м. Київ, де і зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 58).

Під час проживання у м. Київ ОСОБА_3 навчався у спеціалізованій школі № 43, де зарекомендував себе старанним та здібним учнем, під час його навчання у цій школі, батько до школи не з'являвся (а.с. 52), знаходився на обліку в Центральній поліклініці МВС України (а.с. 111), витрати на лікування несла матір, що не заперечується ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 померла (а.с. 10).

Після смерті матері ОСОБА_3 проживає разом з бабусею ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 (а.с.11-16), де створені необхідні умови для його проживання, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с. 51), навчається у 8 класі Вирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, в позаурочний час займається в гуртках „Світ англійської мови" та „Футбол" (а.с. 92).

Сама ОСОБА_1 має повну вищу педагогічну освіту, працює вчителем, за місцем роботи та за місцем проживання характеризується виключно позитивно (а.с. 18, 20, 22, 23, 26, 55- 56), отримує постійний дохід (а.с. 53). Її чоловік ОСОБА_8 також характеризується позитивно (а.с. 19, 21, 24, 25, 27), має постійний дохід (а.с.93, 94).

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Білопільської районної державної адміністрації Сумської області, висновку органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації та подання служби у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації (а.с. 59 - 62) ОСОБА_1 може виконувати обов'язки опікуна.

Трудовий колектив за місцем роботи померлої ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про встановлення опіки на ОСОБА_3 та призначення його опікуном ОСОБА_1 (а.с.161-164).

Відповідач ОСОБА_2 за місцем проживання та роботи також характеризується позитивно (а.с. 43-44), в його особовій справі відомості про сина ОСОБА_3 відсутні (а.с. 144).

Останні 12 років ОСОБА_2 проживав окремо від сина ОСОБА_3, не спілкувався з останнім, сплачував аліменти (а.с.88-90, 115-117, 147-146). Під час сплати аліментів були певні затримки, однак на думку суду вони пов'язані з тим, що ОСОБА_2 переходив на інше місце роботи. Крім сплати аліментів ОСОБА_2 іншої матеріальної допомоги не надавав, що визнається останнім в судовому засіданні.

За місцем проживання ОСОБА_2 створені належні умови для виховання дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання (а.с. 147).

Служба у справах дітей Сумської міської ради заперечує проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та вважає за можливе визначити місце проживання ОСОБА_3 разом з батьком (а.с.165-166).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 суду пояснив, що з 1-го по 3-й клас від проживав у с. Вири разом з бабусею, яка за ним доглядала, потім проживав у м. Київ а на канікули приїздив у с. Вири. Після загибелі матері проживає в с. Вири разом з бабусею ОСОБА_1, відвідує школу. Свого батька він не пам'ятає зовсім, не спілкувався з ним, побачив тільки після смерті матері. Спілкуватися з батьком не бажає та хоче проживати у с. Вири разом з бабусею. Крім того пояснив, що всі його знайомі та друзі проживають у с. Вири та у м. Київ, у м. Суми в нього знайомих немає.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що знає родину ОСОБА_1 більше 30 років, родина останньої забезпечена, позитивно її характеризує, її онука ОСОБА_3 також добре знає, в класі діти його любили, фактично він повернувся після загибелі матері навчатися в той же клас, в якому навчався.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є хрещеною матір'ю ОСОБА_3, була в дружніх стосунках з померлою ОСОБА_4, зі слів останньої знає, що відповідач ОСОБА_2 не спілкувався з дитиною протягом багатьох років, також не цікавився у неї особисто де знаходиться дитина, хоча міг це зробити, оскільки вона разом працюють в системі УМВС, крім того ОСОБА_4 їй скаржилась, що ОСОБА_2 не цікавиться дитиною.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що працює приватним нотаріусом, за зверненням ОСОБА_4 приблизно 2 роки тому готував заяву про те, що батько дає згоду на придбання на ім'я дитини нерухомого майна, вказана заява ніяких обов'язків на батька не покладала, однак в подальшому йому стало відомо, що батько відмовився підписувати цю заяву.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною відповідача ОСОБА_2, у них є спільний син, вона та їх син не заперечують, щоб неповнолітній ОСОБА_3 проживав у їх сім'ї. Також пояснила, що її син неодноразово запитував про свого брата ОСОБА_3, казав що буде радий познайомитись. Крім того пояснила, що розлучення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було пов'язано з конфліктами зі сторони позивачки ОСОБА_1 та її доньки, особисто їй телефонувала ОСОБА_1 та висловлювала погрози.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що є матір'ю відповідача ОСОБА_2, розлучення її сина та першої дружини було важке, були конфлікти, зокрема в дитячий садок її викликала завідуюча та просила не спілкуватись з онуком так як його матір з приводу цього влаштовує сварки. Пояснила, що вона прийняла рішення не спілкуватись зі своїм онуком, щоб не травмувати психіку дитини, оскільки знаючи характер позивачки ОСОБА_1 та її доньки, останні не дали б спілкуватись з дитиною.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав зокрема якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Згідно з пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи бажання батька брати участь у вихованні дитини, те що він позитивно характеризується, наявність певних перешкод у спілкуванні з дитиною, висновок служби у справах дітей СМР та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відсутні.

Під час слухання справи ОСОБА_3 досяг 14 років, а тому згідно ст. 6 СК України є неповнолітньою особою.

Відповідно до ст. 59 ЦК України, ст. 243 СК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування.

Визначення того, яку дитину слід вважати позбавленою батьківського піклування, міститься у ч. 1. ст. 1 Закону від 13 січня 2005 р. № 2342-IV "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування": діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти. Таким чином вказаною нормою встановлено можливість призначити піклування над особою, що має батька.

Оскільки матір неповнолітнього померла, після її смерті ОСОБА_3 з батьком не проживає та не бажає спілкуватись, останній сина не бачив близько 12 років та не приймав участі у його вихованні, психологічний контакт між ними відсутній, після смерті матері ОСОБА_2 матеріально сина не забезпечує та останній відмовляється отримувати кошти від батька, суд вважає, що неповнолітній ОСОБА_3 є таким, що позбавлений батьківського піклування.

Правовідносини щодо встановлення піклування над неповнолітнім, врегульовано ст.ст. 59-63 ЦК України, ст.ст. 243-244 СК України.

Орган опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації вважає за необхідне встановити опіку над неповнолітнім ОСОБА_3 та вніс до суду подання про призначення опікуном ОСОБА_1, яка фактично здійснює догляд над неповнолітнім та піклується про нього.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про встановлення піклування над неповнолітнім та призначення ОСОБА_1 піклувальником підлягає повному задоволенню, оскільки ОСОБА_3 є неповнолітнім та потребує призначення піклувальника.

Як встановлено в судовому зсіданні між сторонами виник спір з приводу місця проживання ОСОБА_3

Згідно ч.3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. В судовому засіданні ОСОБА_3 в категоричній формі заявив, що бажає проживати разом з ОСОБА_1

Дослідивши надані сторонами докази, суд також вважає, що підстави для визначення місця проживання ОСОБА_3 разом з батьком відсутні зважаючи на те, що сам неповнолітній ОСОБА_3 не бажає там проживати, батько останні 12 років без достатньо обґрунтованих причин не бачив свого сина, не має з ним психологічного контакту, не знає звичок та особливостей ОСОБА_3, не приймав участі у його вихованні. Також в м. Суми у ОСОБА_3 фактично немає знайомих.

В той же час в с. Вири неповнолітній ОСОБА_3 фактично виріс, навчався, ним опікувалася ОСОБА_1 і це дало добрий результат, що підтверджується характеристиками з навчальних закладів, проживаючи в с. Вири ОСОБА_3. знаходиться в звичних для нього обставинах, що важливо в зв'язку з перенесенням стресу, пов'язаного з загибеллю матері. Тому проживання ОСОБА_3 разом з бабусею ОСОБА_1 буде відповідати інтересам неповнолітнього.

Суд не може взяти до уваги висновок Служби у справах дітей Сумської міської ради щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 разом з батьком, оскільки в цьому висновку не дано належної оцінки всім обставинам справи, зокрема тому, що ОСОБА_3 пережив стрес, не бажає проживати та спілкуватися з ОСОБА_2, фактично виріс та навчався і продовжує навчатися у Вирівській школі, проживаючи в с. Вири ОСОБА_3. знаходиться в звичних для нього обставинах. Також не дано належної оцінки тому, що ОСОБА_2 протягом останніх 12 років не займався вихованням сина, в період після смерті ОСОБА_4 до допиту неповнолітнього в судовому засіданні не знайшов з останнім психологічного контакту. Підстави вважати, що такий контакт буде знайдено в подальшому на час розгляду справи відсутні.

Тому зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Цивільний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначити його піклувальником ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити за необгрунтованістю, попередивши ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання неповнолітнього ОСОБА_3

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана особою яка була присутня при оголошенні рішення суду протягом 10 днів з дня його оголошення а особою яка не брала участі в розгляді справи протягом 10 днів з дня отримання копії рішення до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлений 03.03.2015 року.

Суддя Є.В. Янголь