Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1133/14-ц
Провадження № 2/553/177/2015
У Х В А Л А

Іменем України

23.01.2015м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі Моторній М.В.,

за участю:

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 відповідача за зустрічним позовом адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 позивача за зустрічним позовом - адвоката ОСОБА_4,

представників третіх осіб на стороні відповідача за первісним позовом , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши зустрічну позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору - ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним (фіктивним) договору позики за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним , -

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся з первісним позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором.

В свою чергу, 11 квітня 2014 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 05 травня 2014 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 основний борг в сумі 8 750 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10 вересня 2014 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 05 травня 2014 року залишено без змін.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 26 листопада 2014 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 05 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 10 вересня 2014 року - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

08 грудня 2014 року дана справа надійшла до Ленінського районного суду на новий судовий розгляд, згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 26 листопада 2014 року.

11 грудня 2014 року вказана цивільна справа прийнята до провадження.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2014 року залучено до участі у даній справі в якості третьої особи на стороні відповідача за первісним позовом, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7.

В свою чергу, 22 січня 2015 року третя особа з самостійними вимогами щодо предмета спору: ОСОБА_7 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним та фіктивним договору позики від 01.03.2011 року та додаткову угоду від 13.05.2011 року укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

В судовому засіданнні представник третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_7 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_5 просив зустрічний позов третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_8 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним (фіктивним) договору позики прийняти до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним.

Представник третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_7 за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_6 вказане клопотання підтримав та наполягав на його задоволеннні.

В судове засідання третя особа з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_7 не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідмоила, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час слухання справи.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 відповідача за зустрічним позовом адвокат ОСОБА_2 при вирішенні даного питання покладався на розсуд суду.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 позивача за зустрічним позовом - адвокат ОСОБА_4 при вирішенні даного питання покладався на розсуд суду.

Суд вислухавши сторін у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, за доцільне задовольнити вказане клопотання.

Відповідно ст. 123 ЦПК України встановлено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або часткового задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду обєднуються в одне провадження з первісним позовом.

Крім того, законодавцем визначено поняття зустрічного позову де вбачається, що зустрічний позов - це самостійна позовна вимога, заявлена відповідачем у вже існуючому процесі для спільного розгляду з первісним з метою захисту своїх інтересів.

Більше того, зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі дві різноспрямовані вимоги, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту прав та інтересів сторін, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

Поряд з цим з аналізу ст. 123 ЦПК України вбачається, що взаємний звязок як умова для прийняття зустрічного позову має місце у випадку, якщо вимоги відповідача і позивача виникають з одних правовідносин і коли на обґрунтування тієї й іншої вимоги наводяться спільні факти.

При цьому, слід звернути увагу, що Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» визначено, що при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом вказаних позовів є договір позики від 01 березня 2011 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а також похідні права та обовязки останніх від даного договору. Крім того, вказані позови є нерозривно повязані між собою і є такими, що виникли між одними і тими самими сторонами.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вказані справи пов»язані між собою предметом спору та предметом доказування, також вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, та є такими, що нерозривно повязані між собою, а тому вважає за доцільне об»єднати вказані справи в одне провадження, оскільки їх спільний розгляд є доцільним для повного та об»єктивного з»ясування усіх обставин у справі і що в свою чергу надасть заощадити час і сприятиме швидкому захисту прав та інтересів сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123- 124 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Зустрічний позов третьої особи на із самостійними вимогами щодо предмета спору - ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним (фіктивним) договору позики прийняти до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним.

Копію ухвали суду направити учасникам судового процесу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_9