Справа № 636/2993/15-ц
Провадження № 2/636/1531/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дьоміної О.П.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.А.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив витребувати у відповідача належні йому рухомі речи, а саме: газову піч «Брест 3200-04», вартістю 2 287 грн., водонагрівач побутовий електричний «Atlantіс VM80N3СM(E)», вартістю 3 680 грн., шини 9.00 R20 в кількості 2 шт. на суму 5 000 грн., газовий конвектор «DEMRAD 3KW» у кількості 2 шт. на суму 2 900 грн. та передати їх йому, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 2007 року він проживав однією сім'єю у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 у буд. 42 по вул. Робоча в м. Чугуєві Харківської області, який належав останній на праві приватної власності. За цей час ОСОБА_1 за власні кошти купив наступні речі: газову піч «Брест 3200-04» вартістю 2 287 грн., водонагрівач побутовий електричний «Atlantic VM80N3СМ(Е)» вартістю 3 680 грн., шини 9.00 R20 в кількості 2 шт. на суму 5 000 грн., газовий конвектор «DEMRAD 3KW» в кількості 2 шт. на суму 2 900 грн.

15.01.2015 року ОСОБА_4 померла, а її син відповідач по справі, ОСОБА_2, зачинив двері будинку, у якому залишились вищезазначені речі і змінив на них замки, щоб позивач не міг потрапити до будинку. На прохання повернути ці речі до цього часу відповідач не реагує та продовжує вільно ними користуватись, тому ОСОБА_1 і звернувся до суду з цими вимогами, які просив задовольнити в повному обсязі.

Під час розгляду справи в суді позивач повністю підтримав викладені у позовній заяві обставини та просив задовольнити його вимоги. При цьому не заперечував того факту що з 2007 року по момент смерті ОСОБА_5 мешкав разом з нею однією сім`єю, вони мали спільний бюджет, позивач працював, а ОСОБА_4 поралася по господарству.

Відповідач та його представник проти позову категорично заперечували, надали суду письмові заперечення, згідно яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за необґрунтованістю та безпідставністю, посилаючись на те, що дійсно, з 2012 року позивач був зареєстрований разом з матір'ю відповідача - ОСОБА_4, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Робоча, буд. 42, але фактично разом вони майже не проживали, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 працював та відповідно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Речі на які претендує позивач були придбані за власні кошти ОСОБА_4, для купівлі яких остання оформлювала кредити на своє ім'я та вносила платежі за власний рахунок або рахунок відповідача, що підтверджується договором споживчого кредитування №ФФФ 1627072 від 21.06.2007 року, листом ПАТ «ОСОБА_6 Стандарт» від 06.01.2009 року, квитанціями та чеками. Чеки, які надав позивач на підтвердження вартості спірних речей, на думку відповідача є підробленими, бо насправді надавались без заповнення ім'я покупця. Крім того, вони мають завищену ціну товару. 02.01.2015 року позивач повністю розірвав стосунки із матір`ю відповідача, бо з його слів, інша жінка завагітніла від нього. З моменту розірвання стосунків з ОСОБА_4 позивач до неї не приїздив та про речі не згадував. 19.02.2015 року маючи ключ від будинку, нікого не повідомляючи, позивач виніс гарантійні талони, чеки, квитанції на спірні речі та шини 9.00 R20 в кількості 2 шт., про які зазначає в своєму позові.

Отже, ОСОБА_2 стверджує, що всі вищезазначені спірні речі були власністю матері відповідача, а тому право власності на них після її смерті, згідно ст. 1261 ЦК України, переходить до дітей спадкодавця, тобто до ОСОБА_2 та його сестри ОСОБА_7

Допитаний судом свідок ОСОБА_8 підтвердив в суді той факт, що позивач разом з ОСОБА_4 мешкали разом у цивільному шлюбі, вели спільне господарство, за час спільного мешкання ними були придбані меблі, побутова техніка тощо.

Свідок ОСОБА_9 показав, що товаришує з відповідачем вже тривалий час, не заперечує того, що позивач мешкав разом з матір`ю відповідача однією сім`єю. Приблизно в 2010 році свідок допомагав відповідачу та його матері купувати речи на які зараз претендує позивач. Ці речі були придбані ОСОБА_4, за її кошти, оскільки позивач на той час збирав гроші на ремонт транспортного засобу.

З показань свідка ОСОБА_10 слідує, що він товаришує з відповідачем, 19.02.2015 року вони разом працювали, коли відповідачу зателефонував позивач та повідомив, що він забрав все що вважав за потрібне з будинку матері. Свідок разом з відповідачем поїхали до будинку де впевнилися в тому, що меблі та побутова техніка були вивезені ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 показала в суді, що є рідною сестрою відповідача. ЇЇ матір дійсно мешкала з позивачем у цивільному шлюбі з 2008 року по 2015 рік. За цей час вони дійсно придбали меблі та побутову техніку, в тому числі і те майно на яке претендує позивач. Крім того, свідок додала, що приблизно у лютому 2015 року позивач вже забрав спільне придбане з її матір`ю майно (меблі, побутову техніку та документи).

З показань свідка ОСОБА_11 слідує, що йому відомо про те, що позивач мешкав разом з матір`ю відповідача тривалий час, мешкали вони як чоловік та дружина, але шлюб не реєстрували. Після смерті ОСОБА_4 позивач забрав речи які вважав своїми та пропонував свідку купити в нього музикальний центр.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що товаришує з відповідачем, був свідком того, що позивач після смерті ОСОБА_4 вивіз з будинку майже всі придбані ними речі. Також свідок додав, що допомагав відповідачу та його матері купувати побутову техніку, при цьому розплачувалася за придбане матір відповідача.

З пояснень свідка ОСОБА_13 слідує, що він разом з матір`ю відповідача одночасно заказував та купував водонагрівач побутовий електричний «Atlantіс VM80N3СM(E)», але його вартість складає 1 595 грн. а не 3 680 грн., як зазначає позивач.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 11 того ж Кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Зі ст. 61 ЦПК України слідує, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України - правом власності є право особи па річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частина 1 ст. 317 ЦК України вказує на те, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, передбачено ст. 321 ЦК України

Звертаючись до суду з вказаними вимогами ОСОБА_1 зазначив, що спірні речі, на які він претендує є його власністю, оскільки були придбані ним за його власні кошти в той час як він разом мешкав у цивільному шлюбі з матір`ю відповідача. В якості доказів позивач надав суду копії товарних чеків, гарантійні зобов`язання в яких вказана вартість спірних речей, дата придбання та прізвище позивача (а.с.5-10).

Стаття 387 ЦК України зазначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Йдеться мова про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, що не володіє, до не власника, який незаконно володіє, про вилучення майна в натурі. Цим позовом захищається право власності в цілому, оскільки він предявляється в тих випадках, коли порушені права володіння, користування і розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що в нього є право приналежності, що може бути підтверджено правовстановлюючими документами, а також показами свідків та письмовими доказами. При цьому власник майна може вимагати повернення свого майна за цим позовом лише в тому випадку, якщо інша особа володіє його майном незаконно.

-2-

Незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем в суді, оскільки законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду. Зазначені позивачем у позовній заяві підстави повинні підтверджувати право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р. №5 - застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

В той же час п. 23 цієї постанови зазначає, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Відповідач заперечуючи проти позову посилався на те, що позивач був зареєстрований в будинку його матері, але фактично вони разом майже не проживали тому, що позивач працював та мешкав в м. Куп`янську і речі на які претендує позивач були придбані за власні кошти матері відповідача, для придбання яких остання оформлювала кредити. В якості доказів наведеного ОСОБА_2 надав суду копію договорів споживчого кредитування на ім.`я ОСОБА_4 та копії квитанції про виплату кредитів.

Також відповідач категорично оспорював надані позивачем в якості доказів товарні чеки та гарантійні зобовязання, посилаючись на те, що вони підроблені позивачем, а саме останній вписав туди вартість речей та своє прізвище, в той час як насправді вони були придбані його матір`ю.

Таким чином судом встановлено та не оспорюється сторонами і підтверджується показаннями свідків, що позивач та ОСОБА_4 мешкали разом однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою. За час спільного мешкання придбали певне майно, в тому числі і те, з приводу якого заявлено позов. При цьому позивач наполягав на тому, що ОСОБА_4. не працювала і ці речи були придбані ним за його власні кошти, а відповідач, заперечуючи проти позову зазначав, що спірне майно купувалося за гроші його покійної матері, цивільної дружини позивача.

Стаття 74 СК України зазначає, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього кодексу (право спільної сумісної власності подружжя).

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р. №5 передбачено, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не надану суду належних та допустимих доказів того, що майно, про витребування якого заявлено позов, було придбане за його кошти та він є його безспірним власником, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 16, 317, 321, 387 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р. №5, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 208-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: