Справа № 645/5619/15-ц
Провадження № 2/645/1870/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.

за участю секретаря судового засідання Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування коштами та трьох процентів річних, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в особі свого представника ОСОБА_4, звернувся до суду із вищевказаним позовом, яким просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його користь проценти за користування коштами та 3% річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 31.07.2014 року по 19.06.2015 року в сумі, еквівалентній 5 158 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову посилався на те, що 21.08.2009 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого остання отримала позику у сумі 15 200 доларів США. 14.01.2010 року було укладено додатковий договір, за яким суму позики було збільшено до 17 825 доларів США. 03.08.2010 року укладено Додатковий договір № 2, яким суму позики було збільшено на 28 255 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 21.08.2009 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 03.08.2010 року укладено договорів поруки, відповідно до умов якого останній поручився за повернення позивачеві коштів, а також сплати процентів за користування ними, неустойку, компенсацію збитків, відшкодування моральної шкоди. ОСОБА_2 порушила умови укладеного договору позики і борг не повернула. Позивач вимушений знову звернутися в суд за захистом своїх порушених прав з вимогою про стягнення з відповідачів процентів за користування коштами та 3% річних з моменту подання попереднього позову з 31.07.2014 року по день звернення до Фрунзенського районного суду м. Харкова із даним позовом. Позивачем розрахована сума належних до стягнення з відповідачів на його користь процентів за користування позикою за періодами в залежності від встановленої Національним Банком України облікової ставки з 31.07.2014 року до моменту звернення в суд із цим позовом - 19.06.2015 року, а саме: за період з 31.07.2014 року по 23.11.2014 року 942 доларів США, за період з 13.11.2014 року по 06.02.2015 року 854 доларів США, за період з 06.02.2015 року по 04.03.2015 року 363 доларів США, за період з 04.03.2015 року по 19.06.2015 року 2304 доларів США, а загалом 4 463 доларів США. 3% річних від простроченої поверненням суми боргу, належні до стягнення з відповідачів, розрахунок яких здійснено ним за період з 31.07.2014 року по 19.06.2015 року становить за вищевказаний період 695 доларів США. На підставі викладеного ОСОБА_1, в особі свого представника, звернувся до суду із відповідним позовом.

Представник позивача ОСОБА_5, в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили, заперечень проти позову не подали.

Проте, відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у тому числі, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки; першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Статтею 157 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, які надавалися у судовому засіданні від 18.09.2015 року, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у власність валютні цінності на суму 15 200 доларів США, які вона зобовязалася повернути в строки, що передбачені договором, та останній платіж зазначений у даному договір не пізніше 21.02.2012 року, що підтверджується договором позики від 21.08.2009 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Додатковим договором від 14.01.2010 року до договору позики від 21.08.2009 року, ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 валютні цінності на суму 17 825 доларів США, які вона зобовязалася повернути не пізніше 21.02.2012 року. Додатковим договором № 2 до договору позики від 21.08.2009 року, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 валютні цінності на суму 28 255 доларів США, які вона зобовязалася повернути не пізніше 21.02.2012 року.

Згідно договору поруки від 03.08.2010 року ОСОБА_3 поручився перед ОСОБА_1 за виконання ОСОБА_2 зобовязання з повернення боргу відповідно до укладеного нею договору позики 21.08.2009 року, в редакції додаткового договору від 14.01.2010 року та додаткового договору від 02.03.2010 року, за якими кредитор передав боржникові валютні цінності на суму 28 255 доларів США, а боржник зобовязався повернути зазначені валютні цінності кредиторові не пізніше 21.02.2012 року.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.12.2014 року (рішення набрало законної сили) частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за невиконання грошового зобовязання проценти за користування коштами за період з 09.10.2013 року по 30.07.2014 року в сумі 17 697 грн. 33 коп., інфляційне збільшення боргу за період з жовтня 2013 року по червень 2014 року в сумі 34 315 грн. 79 коп., 3% річних за період з 09.10.2013 року по 30.07.2014 року в сумі 6820 грн., а всього 58 833 грн. 12 коп.. У даному заочному рішенні Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.12.2014 року зазначалося, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.10.2013 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1, стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 209 416 грн. 60 коп. боргу, 9120 грн. - 3% річних, 59 955 грн. 49 коп. - процентів за користування чужими грошовими коштами, в частині позовних вимог про стягнення неустойки відмовлено.

Згідно зі ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процент річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Позивач взяті на себе зобов'язання про надання коштів виконав, надав позичальникам оговорену в договорі позики, а також додаткових договорах до договору позики суму боргу.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідачі, як зазначено у позові, взяті на себе зобовязання не виконали.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Оскільки наявний в матеріалах справи укладений між сторонами договір позики не містить положень про його безпроцентний характер, а закон у цьому випадку не забороняє нарахування процентів, то відповідно до наведеної норми матеріального права ОСОБА_1 має право на отримання від відповідачів процентів від отриманої суми позики на рівні облікової ставки НБУ, які виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь процентів за користування грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ.

Позивачем надано розрахунок процентів за користування позикою, відповідно до якого зазначена сума позики 26 200 доларів США, при цьому:

за період з 31.07.2014 року по 13.11.2014 року (прострочених днів 105, облікова ставка НБУ становить 12,50%), сума процентів 942 долара США;

за період з 13.11.2014 року по 06.02.2015 року (прострочених днів 85, облікова ставка НБУ - 14%), сума процентів 854;

за період з 06.02.2015 року по 04.03.2015 року (прострочених днів 26, облікова ставка НБУ 19,50), сума процентів 363 долара США;

за період з 04.03.2015 року по 19.06.2015 року (прострочених днів 107, облікова ставка НБУ 30%), сума процентів 2 304 долара США.

А загалом за період з 31.07.2014 року по 19.06.2015 року 4 463 доларів США.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний відповідно до ст. 625 цього Кодексу сплатити 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Позивачем наданий розрахунок 3 % річних за позикою, відповідно до якого зазначена прострочена поверненням сума боргу становить 26 200 доларів США, період прострочення відповідної суми боргу з 31.07.2014 року по 19.06.2015 року 32 днів, сума 3% річних від простроченої суми боргу за даний період становить 695 доларів США.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Відтак, саме у національній валюті України підлягає стягненню борг.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-79цс14 від 2 липня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Як роз'яснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Визначаючи еквівалент суми процентів за користування позикою, суд виходить з наступного, відповідно до офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ станом на 02.11.2015 року 100 доларів США дорівнює 22 99,37 грн., при цьому сума неповернутої позики становить 26 200 доларів США, що на час ухвалення рішення становить 602 434, 94 грн., та за період з 31.07.2014 року по 13.11.2014 року (105 днів, облікова ставка НБУ 12,50) сума процентів становить 21 697 грн. 56 коп., за період з 13.11.2014 року по 06.02.2015 року (85 днів, облікова ставка НБУ 14) сума процентів становить 19 641 грн. 03 коп., за період з 06.02.2015 року по 04.03.2015 року (26 днів, облікова ставка НБУ 19,50) сума процентів становить 8 368 грн. 07 коп., за період з 04.03.2015 року по 19.06.2015 року (107 днів, облікова ставка НБУ 30) сума процентів становить 52 981 грн. 26 коп..

Тобто, за користування коштами за період з 31.07.2014 року по 19 червня 2015 року сума процентів становить 102 687 грн. 92 коп..

Сума 3% річних розрахована судом з урахуванням суми боргу - 602 434 грн. 94 коп., прострочених днів 323, що становить 15 993 грн. 41 коп..

Вищевказані суми: проценти за користування коштами 102 687 грн. 92 коп., та 3% річних 15 993 грн. 41 коп. підлягають стягненню з відповідачів.

В забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 21.08.2009 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 03.08.2010 року укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився за повернення ОСОБА_2 боргу у сумі 28 255 доларів США, відповідно до укладеного 21.08.2009 року договору позики, в редакції додаткового договору № 1 від 14.01.2010 року та додаткового договору № 2 від 03.08.2010 року. Відповідно до п. 1.2. договору поруки, поручитель відповідає за сплату боржником процентів за користування ним позичених у кредитора коштами, інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних від простроченої поверненням суми боргу на підставі ст. 625 ЦК України, а також передбаченої основним договором неустойки і завданих ними збитків та моральної шкоди.

У випадку невиконання зобовязань по Кредитному договору та цьому Договору, боржник і поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України закріплено, що у разі порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України,у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконано.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено 1100 грн. 17 коп., у звязку з чим, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір по 550 грн. 08 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування коштами та трьох процентів річних - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) проценти за користування коштами за період з 31 липня 2014 року по 19 червня 2015 року в сумі 102 687 грн. 92 коп. та 3% річних від простроченої суми за період з 31 липня 2014 року по 19 червня 2015 року в сумі 15 993 грн. 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судові витрати з судового збору по 513 (пятсот тринадцять) грн. 44 коп. з кожного.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено через Фрунзенський районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -