АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9692/15 Справа № 202/5696/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Волошин Є. В. Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Гулієві М.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

03 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та дружину. В позовній заяві позивач зазначила, що з 21 вересня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалася унаслідок відсутності взаєморозуміння, відмінність характерів і різних поглядів на сім'ю. Подружні стосунки припинені з червня 2014 року та з цього ж часу вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Донька проживає разом з позивачем. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Крім того, оскільки відповідач, як батько, повинен приймати участь в матеріальному забезпеченні своєї доньки, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 3400 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Також, посилаючись на ст. 84 СК України, просила суд стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 950 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2015 року ухвалено: позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити частково; шлюб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 377 - розірвати; стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 липня 2015 року; стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 03 липня 2015 року до досягнення їх дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.; стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.; рішення підлягає негайному виконанню у межах стягнення суми платежу аліментів за один місяць.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року ухвалено: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані з публікуванням оголошення в газеті у розмірі 420 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті держмита за оформлення розірвання шлюбу в органах РАЦС.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить заочне рішення суду змінити в частині стягнення аліментів, змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на 3400 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 липня 2015 року; змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі 950 грн., починаючи стягувати з 03 липня 2015 року до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь витрати понесені позивачем, пов'язані з публікуванням оголошення в газеті у розмірі 420 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 21 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 377. Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо з червня 2014 року. Донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спір щодо місця проживання доньки та розділу майна відсутній. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, про надання строку для примирення позивач не просила, а тому суд приходить до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає разом з позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, є особою працездатного віку, зі слів позивача вбачається, що відповідач займається підприємницькою діяльністю та може надавати допомогу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для їх часткового задоволення і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх дитини в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 03 липня 2015 року до моменту досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи спір про розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд виходить з положень ч.1ст.80 СК України, які передбачають можливість присудження за рішенням аліментів одному з подружжя у твердій валюті та враховує матеріальне становище платника аліментів, стан здоров'я платника аліментів, що є задовільним, відсутність інших непрацездатних осіб на утриманні відповідача окрім дитини та дружини, матеріальне становище одержувача аліментів (позивача), яка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною і власних доходів не має а, відтак, на переконання суду, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 300 грн., що буде справедливим та співмірним. Разом з цим, суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір.

Рішення суду оскаржується в частині розміру присуджених аліментів.

Відповідно до ст. 180 СК України, - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.3 статті 181 СК України, - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 статті 184 СК України (визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі) - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що суд не врахував вкрай скрутне матеріальне становище дитини, отримання батьком одноразової допомоги при народженні дитини та те, що присуджених аліментів не вистачить на утримання дитини, - колегія суддів вважає неспроможними у зв'язку з тим, що зазначені доводи не спростовують висновків суду та стосуються переоцінки доказів справи, а тому підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Також доводи в апеляційній скарзі спростовуються ухваленим додатковим рішенням суду.

Згідно з вимогами статті 212 ЦПК України, - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Право визначення розміру аліментів з урахуванням обставин справи надано законом суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь