Провадження № 22-ц/783/4854/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого -судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар Симець В.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПУАТ "Фідобанк" на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ПАТ "Фідобанк", з участю Органу опіки та піклування Галицької РА ЛМР про визнання кредитного та іпотечного договору недійсним, скасування відомостей у Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулась в суд з указаним позовом до відповідачів та з посиланням на ст.. 16, 203, 215, 224, 230, 236 ЦК України просила визнати недійсними Договір кредиту під заставу нерухомого майна №108-В/46 від 20.06.2008 року; Іпотечний договір від 20.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. за реєстровим №3801; Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. за реєстровим №3803.

Заявою від 15.04.2015 року позивач позовні вимоги збільшила та додатково просила скасувати відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 7425962, зареєстровану 20.06.2008 року приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Лавриком Т.Я. та Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером обтяження 7426121, зареєстровану 01.04.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазаревим В.М.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2015 року, з урахуванням винесеної ухвали Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2015 року про виправлення описки у короткого та повному тексті рішення, позов задоволено частково.

Визнано іпотечний договір від 20.06.2008 року, укладений між ОСОБА_4 і Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» та посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Лаврик Т.Я. та №3801 - недійсним.

Визнано договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.06.2008 року, укладений між ОСОБА_4 і Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. за №3803 - недійсним.

Скасовано відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 7425962, зареєстровані 20.06.2008 року приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Лаврик Т.Я.

Скасовано відомості у Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером обтяження 7426121, зареєстровані 01.04.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазаревим В.М.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ПАТ «Фідобанк» - Горенко Н.В. Вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з»ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, що мало наслідком невідповідності висновків суду обставинам справи.

Просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог в цій частині. Мотивує тим, що оскаржувані договори укладені в забезпечення виконання зобов»язань за Договором кредиту №108-В/46 під заставу нерухомого майна від 20.06.2008 року, а саме кв. АДРЕСА_1. При укладенні іпотечного договору нотаріусу було надано довідку від 09.06.2008 року, видану ЛКП «Княже місто» №319, відповідно до якої зареєстрованими у вказаній квартирі значились ОСОБА_13. Договором іпотеки передбачено обов»язок ОСОБА_4 протягом його дії не реєструвати постійне місце проживання малолітніх, неповнолітніх дітей та людей пенсійного віку в квартирі. Відтак, при посвідченні іпотечного договору та договору про задоволення вимог іпотекодержателя нотаріусом не вимагалось дозволу органу опіки та піклування, оскільки відомостей про реєстрацію малолітніх дітей в інтересах яких заявлено позов у квартирі яка передавалась в іпотеку не було. На момент передачі в іпотеку зазначеного майна єдиним його власником значився відповідач ОСОБА_4 Малолітні особи, в чиїх інтересах до суду звернулась позивач ОСОБА_2 не були також співвласниками зазначеної квартири.

Не погоджується апелянт з висновками суду щодо доведеності самого факту реєстрації місця проживання у квартирі малолітніх осіб, оскільки довідки форми №2, період видачі яких 09.08.2008 р. -25.09.2014 р. не були досліджені у судовому засіданні та не подавались суду для огляду в оригіналі. Крім того не було надано будинкової книги в підтвердження доводів щодо реєстрації місця проживання. На момент ухвалення рішення залишились нез'ясованими обставинами з якого саме часу малолітні діти є зареєстровані в даній квартирі.

Зазначає, що 16.05.2014 року Галицьким районним судом м. Львова ухвалено рішення про дострокове стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_13 та ОСОБА_2 кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на спірну квартиру, як на предмет іпотеки із зняттям зазначених осіб з реєстраційного обліку за даною адресою.

Вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи неповною мірою встановив обставини, не надав належної оцінки доказам, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові в частині задоволених вимог.

Будучи присутнім представник апелянта Горенко Н.В. при розгляді справи в судовому засіданні 27 липня 2015 року доводи такої підтримав.

Представники позивача та відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечили. Просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Інші учасники в судове засідання не з»явились. Належним чином повідомлені про чергову дату розгляду справи в тому числі представник апелянта під розписку. Про причину неявки не повідомили. За таких обставин, колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи, що відповідає вимогам ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в повній мірі таким вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що з 30 травня 1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16 вересня 2005 року розірвано. У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в інтересах яких заявлено позов .

20.08.2008р. між ОСОБА_4 та Акціонерним банком "Факторіал-Банк", правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк" укладено договір кредиту №108-В/46, згідно якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 100 000 дол. США.

З метою забезпечення виконання основного зобов'язання ОСОБА_4 передано у іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що оформлено договором іпотеки від 20.08.2008р.

Цього ж дня між ОСОБА_4 та Акціонерний Банк "Факторіал-Банк", правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк" укладено договір про забезпечення вимог іпотекодержателя, за умовами якого також передано в іпотеку вищезазначене майно.

Відомості про обтяження через укладення вказаних правочинів внесені у відповідні реєстри: у Єдиному реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек.

Постановляючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність попередньої згоди органів опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки такий ґрунтується на матеріалах справи та на доказах, достовірність яких перевірена і встановлена судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги.

Згідно з ст.ст. 6, 27 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з ч. 6 ст. 576 ЦК України предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що договір іпотеки може бути визнаний судом недійсним за умов встановлених законодавством доведених позивачем

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та надав їм належної правову оцінку .

Так, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст.. 17 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

Правилами ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (у редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки) передбачено, що органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Отже, одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки або особи, які їх замінюють, без дозволу органів опіки та піклування, відповідно до ст.. 177 СК України, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» та ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься і право користування жилим приміщенням.

Відповідно до п. 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5 суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладання договору. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку), не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що згода органу опіки і піклування є обов'язковою, якщо буде встановлено, що дитина мала право власності чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки.

Матеріали справи свідчать, що на момент укладення Іпотечного договору, ОСОБА_4 був власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 110, 9 м.кв., житловою площею 67,4 кв.м.

Вироком Галицького районного суду м.Львова по справі №1304/9463/12 від 25.12.2013 року встановлено, що ОСОБА_4 в червні 2008 року, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 власноручно підробив довідку ЛКП "Княже місто" з місця проживання форми №2 про те, що нібито за вищевказаною адресою проживає лише ОСОБА_13 (на той час дружина відповідача).

Згідно наданих позивачкою копій довідок форми№2 про склад сім»ї та прописки, як і суд вважав належними та допустимими, убачається про реєстрацію ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) -26.09.2000р., ОСОБА_6 - (ІНФОРМАЦІЯ_2.) - 19.10.2007 р., ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_3) - 06.11.2007 року.

Відповідність інформації у копіях таких документів перевірена судом апеляційної інстанції. На вимогу суду апеляційної інстанції обласне Адресно-довідкове бюро УМВСУ у Львівській області 13.08.2015 року надало інформацію про внесення в облікові відомості матері дітей позивача ОСОБА_2, зареєстрованої 26.09.2000 року по адресі АДРЕСА_1 - дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно повідомлення ЛКП «Княже місто» від 18.08.2015 року та скерованою довідкою форми -2 від 17.08.2015 року № 2510 - ОСОБА_2 по цій адресі зареєстрована з 26.09.2000 року, ОСОБА_6 зареєстрований 19.10.2007 року, ОСОБА_7 - 26.09.2000 року у квартирі АДРЕСА_1. Аналогічні дані зазначено у облікових даних по будинку колишнього ЖЕК № 104/ будинковій книзі/ належно завірений витяг якої скеровано суду апеляційної інстанції.

Наведені докази додатково підтверджують факти про які стверджувала позивач у позові з посиланням на копії довідки з місця проживання про склад сім»ї і реєстрацію №1319, виданої 09.06.2008 року ЛКП «Княже місто», №18 від 03.01.2013 року.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що при укладенні іпотечного договору стороною Договору, Позичальником ОСОБА_4 були надані всі передбачені законом документи, з яких не вбачалось право володіння або право користування спірною квартирою його неповнолітніми дітьми. Однак встановлені вище обставини дають підстави для висновку про невідповідність оспорюваних позивачем договорів у забезпечення кредитного договору вимогам закону, що дає підстави для висновку про визнання таких недійсними.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в частині задоволення судом вимог про визнання недійсними іпотечного договору від 20.06.2008 року, укладеного між ОСОБА_4 і Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» та договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.06.2008 року, укладений між ОСОБА_4 і Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк».

Щодо задоволення судом вимог про скасування відомостей у Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 7425962, зареєстровані 20.06.2008 року приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Лаврик Т.Я. та відомостей у Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером обтяження 7426121, зареєстровані 01.04.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазаревим В.М., то в цій частині з висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись, виходячи з таких мотивів.

З матеріалів справи убачається, що підставою для внесення даних до Єдиного реєстру і заборон відчуження об»єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 7425962, зареєстровані 20.06.2008 року приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Лаврик Т.Я. та до Державного реєстру іпотек за реєстраційним номером обтяження 7426121, зареєстровані 01.04.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазаревим В.М. даних про наявність обтяжень на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 були зазначені вище договори.

Визнання недійсними за судовим рішенням іпотечного договору від 20.06.2008 року, укладеного між ОСОБА_4 і Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» та посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Лаврик Т.Я. та №3801 та договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.06.2008 року, укладеного між ОСОБА_4 і Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. за №3803 - тягне за собою скасування реєстрації цих правочинів у відповідних реєстрах і постановлення в цій частині рішення за відсутності даних про наявність спору в цій частині між залученими по справі сторонами є необґрунтованим.

За таких обставин в частині скасування зазначених вище відомостей у відповідних реєстрах рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у позові.

На підставі наведеного, колегія судді приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково.

Керуючись ст. 303 , 304 , п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309 , ч.2 ст. 314, ст.316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2015 року з урахуванням винесеної ухвали Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2015 року про виправлення описок, в частині задоволення вимог про скасування відомостей у Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 7425962, зареєстровані 20.06.2008 року Приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Лаврик Т.Я та скасування відомостей у Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером обтяження 7426121, зареєстровані 01.04.2009 року Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лазаревим В.М. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя

Судді