АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі Абдуллаєвій Е.Б.

за участю: представника заявника ОСОБА_3

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

стягувача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2015 року

у справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у правів виїзду за межі України.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2015 року подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управляння юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_4 було задоволено.

Обмежено ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного погашення заборгованості по аліментах у розмірі 21 684, 64 гривни на користь ОСОБА_6

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_4 в особі представника подав апеляційну скаргу, де ставив питання про її скасування та постановлення нової про відмову у задоволенні подання. Вказуючи при цьому на порушення судом норм процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити.

Старший державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві ОСОБА_3 та стягувач ОСОБА_6 у судовому засіданні не визнали подану апеляційну скаргу, заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що Фастівським міськрайонним судом Київської області 26 липня 2012 року було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на дитину, доньку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно починаючи з 01 лютого 2012 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 дане рішення належним чином не виконується у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 21 684, 64 гривни, яка в добровільному порядку не погашається. Та беручи до уваги, що ОСОБА_4 протягом часу виникнення заборгованості ( 01 лютого 2012 року - 30 квітня 2015 року) неодноразово перетинав кордони держави, а відтак керуючись інтересами дитини, суд вважав за необхідне задовольнити подання згідно ст. 377-1 ЦПК України.

Звертаючись зі скаргою, апелянт вказував на те, що судом першої інстанції вказувалось на наявність у ОСОБА_4 заборгованості, однак не було взято до уваги те, що станом на 01.02.2013 року заборгованість була відсутня. Крім того ОСОБА_4 . добровільно та вчасно виконує зобов'язання по сплаті аліментів у розмірі, який йому дозволяє матеріальне становище.

Однак, зазначені вище доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, так як не спростовують доказів того, що ОСОБА_4 не належним чином виконує рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Апелянтом не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості, або її зменшення внаслідок перерахунку зробленого державним виконавцем.

Посилання апелянта - як на небажання державним виконавцем здійснення перерахунку так і неможливість сплачувати розмір аліментів визначений судовим рішенням, також не заслуговують на увагу, враховуючи, що ОСОБА_4 не позбавлений права у встановленому законом порядку оскаржити дії державного виконавця так і вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів, тощо.

Також апелянтом вказувалось на те, що суд вийшов за межі подання, зазначивши час дії обмеження як погашення боржником суми заборгованості по аліментам у той час як сам державний виконавець у поданні вказував про дію обмеження - до виконання ним виконавчого листа про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що виконання виданого виконавчого листа за рішенням суду можливе лише при досягненні дитиною повноліття, а за наявності заборгованості, що виникла до повноліття , то і до її погашення, колегія суддів вважає, що суд правомірно визначив термін обмеження виїзду боржника - до сплати існуючої заборгованості.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: