АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 жовтня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Левенця Б.Б.

РейнартІ.М.

за участю секретаря Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року про зупинення провадження у справі, -

у с т а н о в и в :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року провадження у вказаній справі зупинено до вирішення іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на частку в спільному майні та поділ майна.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону, та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Апелянт посилається на ті обставини, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість розгляду цієї справи про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням до вирішення справи за позовом про визнання права спільної сумісної власності на частку в спільному майні та поділ майна. В обґрунтування скарги вказує, що справа про поділ майна не розглянута та по ній не винесене рішення по суті, однак він має право захистити своє право та усунути перешкоди у користуванні спільним майном.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

_____________________________________________________

Справа № 755/10360/15-ц

№ апеляційного провадження № 22-ц/796/12599/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Бартащук Л.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу просила відхилити, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд виходив з того, що до розгляду цивільної справи про визнання права спільної сумісної власності на частку у спільному майні та поділ майна неможливо розглянути дану справу про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва також перебувають цивільні справи: № 755/31355/14-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на частку в спільному майні та поділ майна (провадження відкрито 16 грудня 2014 року) та № 755/8107/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування квартирою (провадження відкрито 12 травня 2015 року) (а.с. 24-25).

Заявляючи клопотання про зупинення провадження у справі, відповідач вказувала на неможливість розгляду справи про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням до розгляду зазначених справ.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість, ОСОБА_3 в порушення передбаченого ч. 1 ст. 60 ЦПК України обов'язку не було надано належних та допустимих доказів того, що спірна квартира є її особистою приватною власністю.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що згідно з положеннями статті 60 СК України презюмується належність всього майна, набутого подружжям за час шлюбу, дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи наведену презумпцію законодавства, позивач ОСОБА_2, як власник майна, на підставі ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, наявність позову дітей (ОСОБА_2, ОСОБА_4,

ОСОБА_5.) до батьків (ОСОБА_3, ОСОБА_2.) про визнання права спільної сумісної власності на частку в спільному майні та поділ майна не слугує підставою для зупинення провадження у справі про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, оскільки позови не є взаємопов'язаними.

На зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув, що призвело до помилкового висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неповним з'ясуванням обставин справи, а тому, на підставі п. 4 ч. 2 ст. 307, ст. 311 ЦПК України, вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 303, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Б.Б. Левенець

І.М. Рейнарт