Справа № 265/4800/15-ц
Провадження № 2/265/2059/15
02 листопада 2015 року місто Маріуполь
Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді - Щербіна А.В., при секретарі - Карповій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -
20 липня 2015 року до суду надійшов позов ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.
В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 13 вересня 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складають між нею та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. ОСОБА_1 своєчасно зобов'язання за договором не виконувала, у зв'язку з чим станом на 24 червня 2015 року має заборгованість в сумі 7 625, 92 гривень, яка включає: 3 276,46 гривень - заборгованість за кредитом, 3 535,84 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 - штраф (фіксована частина), 340,62 гривень - штраф (процентна складова). На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 7 625,92 гривень, а також судовий збір в сумі 243,60 гривень.
02 листопада 2015 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в яких позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті публікації оголошення у пресі про виклик відповідача до суду.
Представник позивача, Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», Осовалюк М.О., діюча на підставі довіреності, у відкрите судове засідання не з'явилась, надіславши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, зазначала, що всі необхідні докази є в матеріалах справи, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився по невідомими суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 190 (5564) від 13 жовтня 2015 року.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання.
У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Матеріалами справи встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» 13 вересня 2011 року був укладений договір кредиту, який складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку.
Згідно до умов договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту та зобов'язалась повернути наданий кредит, а також сплатити відсотки за користування ним.
При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом встановлено, що кредитний ліміт поступово збільшувався банком, що відповідає п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості за вказаним договором, ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 24 червня 2015 року має заборгованість в сумі 7 625, 92 гривень, яка включає: 3 276,46 гривень - заборгованість за кредитом, 3 535,84 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 - штраф (фіксована частина), 340,62 гривень - штраф (процентна складова).
Вказаний розрахунок проведений відповідно до умов укладеного договору, процентна ставка розрахована відповідно до умов договору з урахуванням фіксованої процентної ставки 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.
Крім того, позивачем нараховані штрафи за неналежне виконання умов договору: штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) 340,62 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язань забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України).
Однак, суд вважає, що умовами договору від 13 вересня 2011 року закріплена подвійна цивільна відповідальність позичальника одного виду за одне й те саме правопорушення (п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг): при порушенні позичальником строків за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень та в розмірі 5% від суми позову.
На підставі наведеного суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача фіксованої суми штрафу в розмірі 500 гривень за кредитним договором, та вважає, що визначення фіксованого штрафу, закріплене в Умовах та правилах надання банківських послуг, не відповідає визначенню штрафу, закріпленому в нормах цивільного законодавства, який має обчислюватися у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, та є подвійною цивільною відповідальністю одного виду за одне й те саме правопорушення.
При цьому за ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
На підставі викладеного, суд вважає встановленим факт порушення позичальником ОСОБА_1 умов договору кредиту від 13вересня 2011 року, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково в межах стягнення з відповідачки на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом в сумі 7 125, 92 гривень, яка включає: 3 276,46 гривень - заборгованість за кредитом, 3 535,84 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 340,62 гривень - штраф (процентна складова). В решті позовних вимог позов задоволенню не підлягає.
Відповідача, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання нею обов'язків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з неї грошових сум та їх розміру.
Приймаючи до уваги, що рішення ухвалено на користь позивача частково, за положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які складають 283, 04 гривень, витрати пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача, відповідно до п.6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, у розмірі 420 гривень.
На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
1. Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЕДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором, укладеним 13 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 7 125 (сім тисяч сто двадцять п'ять) гривень 92 копійок, судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, а також витрати пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача, у розмірі 420 гривень, а всього 7 789 (сім тисяч сімсот вісімдесят десять) гривень 52 копійки.
3. Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
4. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
5. Позивач та інші особи, які беруть участь у справі, крім відповідача, а також особи, які не брали участі у справі, крім відповідача, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, крім відповідача, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
6. Відповідачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Апеляційному суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя А.В. Щербіна