У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчук М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення банківського вкладу, процентів, неустойки та моральної шкоди, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - Вєткової Оксани В'ячеславівни - на заочне рішення Суворівського районного суду м. Херсона від 29 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про стягнення банківського вкладу, процентів, неустойки та моральної шкоди.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2. посилалася на те, що 03 січня 2014 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» у письмовій формі укладено договір на вклад «Найкращий від Миколая» в іноземній валюті. Відповідно до умов договору банк на відповідних умовах відкрив позивачу рахунок, на який вона перерахувала 2 000 доларів США на строк до 08 січня 2015 року, що підтверджується квитанцією від 03 січня 2014 року, від 03 січня 2014 року договором № 007-21061-030114. 29 грудня 2014 року ОСОБА_2. звернулась до банка із заявою про витребування суми вкладу за закінченням дії строку договору. Оскільки вимоги її заяви про повернення банківського вкладу з виплатою нарахованих відсотків за останній місяць в сумі 33,01 доларів США Банком не виконано, ОСОБА_2 просила суд стягнути з банка на її користь банківський вклад в сумі 2 000 доларів США та проценти за вказаним вкладом в сумі 33,01 доларів США, неустойку у вигляді пені в сумі 304,95 доларів США, інфляційні витрати в сумі 60,99 доларів США, три проценти річних в сумі 0,83 долара США та моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн. Судові витрати стягнути в дохід держави з відповідача.

Уточнивши позовні вимоги, позивач остаточно просила стягнути з банка на її користь банківський вклад в сумі 2 000 доларів США та проценти за вказаним вкладом в сумі 33,01 доларів США, неустойку у вигляді пені в сумі 3 171,49 доларів США, три проценти річних в сумі 8,68 долара США та моральну шкоду в сумі 5 000 грн. Судові витрати стягнути в дохід держави з відповідача. Позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат у сумі 60,99 доларів США просила залишити без розгляду.

Ухвалою районного суду позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 60,99 доларів США залишено без розгляду.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 29 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з банка на користь ОСОБА_2 суму банківського вкладу 2 000 доларів США, проценти за вкладом в сумі 33,01 доларів США; неустойку у вигляді пені в сумі 32 326 грн 29 коп., 3 % річних в сумі 88 грн 62 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з банка в дохід держави суму судового збору у розмірі 644 грн 75 коп.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2015 року заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 29 квітня 2015 року в частині стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 неустойки у вигляді пені в сумі 32 326 грн 29 коп. скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 29 квітня 2015 року в частині стягнення з ПАТ «Дельта Банк»на користь ОСОБА_2 3 % у розмірі 88 грн 62 коп. змінено, збільшено вказаний розмір до 8,68 доларів США, що станом на 29 квітня 2015 року еквівалентно 193 грн 24 коп.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 29 квітня 2015 року в частині стягнення з ПАТ «Дельта Банку» в дохід держави судового збору у розмірі 644 грн 75 коп. скасовано.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 29 квітня 2015 року в частині стягнення з ПАТ «Дельта Банк»на користь ОСОБА_2 суми банківського вкладу 2 000 доларів США та процентів за вкладом в сумі 33,01 долари США залишено без змін.

У касаційній представник ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. - Вєткова О.В. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 03 січня 2014 року між ОСОБА_2 та банком укладено договір банківського вкладу №007-21061-030114 на вклад «Найкращий від Миколая» в іноземній валюті. Відповідно до умов договору банк відкрив позивачу рахунок, на який вона перерахувала 2 000 доларів США на строк до 08 січня 2015 року під 10 % річних з відкриттям платіжної картки НОМЕР_1 для нарахування та виплати процентів (а. с. 5).

Відповідно до пунктів 1.9, 1.10 договору, нараховані проценти за вкладом виплачуються щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти нараховані відповідно до умов цього договору у випадках, передбачених цим договором та правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки НОМЕР_1, відкритий в установі банку. Вклад виплачується за закінченням строку розміщення вкладу, зазначеного в п. 1.3 даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки НОМЕР_1, відкритий в установі банку.

Згідно з квитанцією від 03 січня 2014 року № 30418841 ОСОБА_2 розміщено грошові коштів у розмірі 2 000 доларів США в установі банку (а. с. 6).

29 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до банку з заявою про витребування суми вкладу з нарахованими на нього процентами за вкладним (депозитним) рахунком НОМЕР_2 за закінченням строку його залучення - 08 січня 2015 року (а. с. 7).

Згідно з банківською випискою за картковим рахунком НОМЕР_1 за період з 03 січня 2014 року по 08 січня 2015 року активний залишок на зазначеному рахунку становить 21 000 грн (а. с. 50-51).

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Згідно із ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення суми депозитного вкладу, з урахуванням вказаних вимог закону та умов договору банківського вкладу, суд першої інстанції, з висновком якого в цій частині погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення цих вимог, оскільки ПАТ «Дельта Банк» не виконало умови договору та не здійснило повернення належних ОСОБА_2 грошових коштів, що знаходяться на рахунку у відповідача, тому порушене право позивача підлягає захисту.

Доводи заявника щодо незастосування до спірних правовідносин Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати фондом відшкодування за вкладами, є безпідставними, оскільки вказаний закон ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті.

Крім того рішення суду, згідно якого на користь позивача стягнуто суму вкладу з банку, не змінює порядку виплати коштів за договором банківського вкладу, визначеного Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з цим, доводи касаційної скарги про те, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанцій, позивачем отримано кошти за банківським рахунком, про що позивач не заперечував, а тому відсутні підстави для стягнення вкладу, колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не приймаються, оскільки, як правильно зазначено судом апеляційної інстанції, у такому випадку вказана сума виплачених позивачу коштів може бути враховано під час виконання рішення суду.

Також колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не приймаються доводи касаційної скарги щодо обов'язковості застосування постанови Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Отже, за змістом наведених норм права зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунку грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Разом з тим, нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління.

Тобто, посилання ПАТ «Дельта Банк» на постанову Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України», п. 1 якої передбачено зобов'язання уповноважених банків обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, є безпідставним, оскільки зазначена і подібні цій наступні відповідні постанови цього банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обов'язків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси.

Отже, доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335>, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st332> суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st332>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - Вєткової Оксани В'ячеславівни - відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук