Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №0809/6293/12
Провадження № 22- ц/778/5086/15
Головуючий у 1 інстанції Марченко Н.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

Іменем України

10 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

Кримської О.М.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Заводського Відділу державної виконавчої служби Запорізького Міського управління юстиції, заінтересована особа - ОСОБА_5,-

ВСТАНОВИЛА:

Заявник звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з скаргою на дії державного виконавця Заводського ВДВС Запорізького МУЮ Кеніх О.Й.

У своїй скарзі зазначив, що 15.06.2015р. ОСОБА_3 дізналась, що на виконанні Заводського ВДВС Запорізького МУЮ знаходилось виконавче провадження №45083118 з виконання виконавчого листа №0809/6293/2012 виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя 11.06.2014р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суми боргу у розмірі 141170,00грн. Оскільки, ОСОБА_3 не отримувала постанови про відкриття виконавчого провадження і жодних інших документів з Заводського ВДВС Запорізького МУЮ та навіть не знала про існування виконавчого провадження, 16.06.2015р. її представником ОСОБА_8 було подано заяву про видачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

18.06.2015р. ним було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження та при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження виявилось, що 30.03.2015р. Заводським ВДВС Запорізького МУЮ було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.5 ч.І ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», а 25.10.2014 року було винесено постанову про стягнення виконавчого збору за невиконання в добровільному порядку виконавчого листа від 11.06.2014 року.

Оскільки Заводським ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_3 не було доведено до відома про існування виконавчого провадження, а постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві було отримано тільки 18.06.2015р. заявник вважає , що було порушено право відносно виконання рішення суду у добровільний семиденний строк.

Заявник просить поновити строк на оскарження постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 30.03.2015р. по виконавчому провадженню №45083118.

Визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 30.03.2015р. по виконавчому провадженню №45083118.

Поновити строк на добровільне виконання рішення суду по виконавчому провадженню №45083118.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2015 року відмовлено в задоволенні скарги.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою заяву задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.ч.2,3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов"язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов"язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Залишаючи без задоволення скаргу ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що скаржник не навів порушень державного виконавця щодо правил повернення виконавчого документу стягувачу у відповідності до ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження».

З таким висновком суду можна погодитись.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2014 року у справі № 0809/6293/2012 задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та стягнуто з останньої на користь ОСОБА_5 139350.00 грн., що еквівалентно 15000.00 доларів США - заборгованість за договором позики та судові витрати в розмірі 1700.00 грн. - держмита та 120.00 грн. витрати на ІТЗ.

11 червня 2014 року Заводським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист по зазначеній справі.

15 жовтня 2014 року Заводським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, за заявою стягувача, відкрито виконавче провадження ВП № 45083118 з примусового виконання виконавчого листа № 0809/6293/2012 від 11.06.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у сумі 141170.00 грн..

18.10.2014 року державним виконавцем Заводського ВДВС Запорізького МУЮ Кеніх О.Й. було винесено постанову про відкриття виконавчого повадження та запропоновано боржникові в строк до 25.10.2014 року виконати судове рішення. Копія постанови на зазначену у виконавчому документі адресу ОСОБА_3 була направлена 18.10.2014 року ( а.с. 29).

30.03. 2015 року державним виконавцем Заводського ВДВС Запорізького МУЮ Кеніх О.Й. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві з посиланням на п.5 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження».

З копії супровідного листа № 21035 від 11.10.2014 року, реєстру відправки кореспонденції ВДВС Запорізького МУЮ вбачається, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження надсилалися ОСОБА_3 простою кореспонденцією ( а. с. 29).

Згідно з вимогами ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, постанову ВП № 45083118 про відкриття виконавчого провадження від 18.10.2014 року необхідно було надсилати боржникові рекомендованим листом з повідомленням.

Доказів отримання заявником постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не надано.

За роз"ясненнями п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в п.п.3-5 ч.7 ст. 82 Закону України про виконавче провадження, зокрема, зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, яким заявник обгрунтовує свої вимоги.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовані аналогічні питання.

Зазначаючи в скарзі те, що заявником не було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 18.10.2014 року, що не унеможливило його добровільно сплатити борг до 25.10.2014 року, що й стало підставою для винесення постанови від 25.102014 року про стягнення з нього виконавчого збору, останній в скарзі не ставить питання про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, у зв'язку з чим порушено право ОСОБА_3 на добровільне виконання судового рішення та інформованість про хід виконавчого провадження, а заявник просить визнати незаконною постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 30.03.2015 року та поновити строк на добровільне виконання рішення суду по виконавчому провадженню № 45083118.

Між тим, вичерпний перелік підстав згідно яких виконавчий документ повинен бути повернутий стягувачу міститься в ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження».

Відповідно до Постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 30.03.2015 року виконавчий лист було повернуто стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

В скарзі заявник не наводить порушень державного виконавця щодо правил повернення виконавчого документу стягувачу у відповідності до ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження».

В ході розгляду скарги заявником не надано доказів, які б свідчили про її бажання сплатити борг добровільно, без примусового виконання, незважаючи на те, що виконавчий лист перебував на виконанні з 18 жовтня 2014 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року була визнана незаконною та скасовано постанову Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 25.10.2015 року про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору за невиконання добровільно в строк до 25.10.2014 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 141170.00 грн.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, а також те, що відповідно до диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи в межах заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування постанови ВП № 45083118 державного виконавця Заводського ВДВС Запорізького МУЮ Кеніх О.Й. від 30.03.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві відсутні.

Згідно з п. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: