Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 335/3433/15-ц Головуючий у 1 інстанції Шалагінова А.В.
Номер провадження 22-ц/778/5422/15 Суддя-доповідач Воробйова І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

При секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов'язання повернути предмет лізингу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про зобов'язання повернути предмет лізингу.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 26 жовтня 2013 року між нею та відповідачем укладено договір фінансового лізингу № DN00A+28393287, предмет якого є автомобіль марки «Богдан 21101-010-81-4-606», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 72900,00 грн., строком на 60 місяців, із розміром щомісячних платежів 1796,55 грн.

З листопада 2013 року по листопад 2014 року позивачем у строк, визначений договором лізингу, сплачувались лізингові платежі.

У період з грудня 2014 року по лютий 2015 року у позивача виникла заборгованість 73010,00 грн.

16 березня 2015 року співробітниками відповідача вилучено зазначений автомобіль з володіння позивача, про що складено акт повернення предмета лізингу. Під час вилучення автомобілем керував ОСОБА_5 Позивач зазначає, що вилучення здійснювалось незаконно, оскільки вона при вилученні не була присутня, її не було попереджено про вилучення, також вона не відмовлялась від підписання акта. Також у порушення умов договору позивач не отримувала повідомлення про дефолт.

На сьогоднішній день позивачем повністю сплачена заборгованість за договором. Договір лізингу не розірвано.

На підставі викладеного, просила суд, зобов'язати відповідача повернути їй автомобіль марки «Богдан 21101-010-81-4-606», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на виконання умов договору лізингу № DN00A+28393287 від 26 жовтня 2013 року.

03 липня 2015 року ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» повернути ОСОБА_3 предмет лізингу (договір № DN00A+28393287 від 26 жовтня 2013 року) - автомобіль марки «Богдан 21101-010-81-4-606», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави Україна судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи і наданим доказам, рішення ухвалено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.10.2013 між ОСОБА_3 (яка станом на час розгляду справи змінила прізвище на ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про шлюб) та відповідачем було укладено договір № DN00A +28393287 шляхом заповнення позивачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу, згідно з яким відповідач як Лізингодавець- передав позивачеві як Лізингоодержувачу в лізинг предмет лізингу- автомобіль згідно Специфікації, викладеної в Додатку № 1 на строк 60 місяців з моменту підписання Додатку № 2. Умовами договору також передбачено сплату щомісячного платежу у розмірі 1 796. 55 гривень та інші витрати Лізиигодавця (арк. справи 9).

Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом відповідача від 6 березня 2010 р. № СП-2010-256, розміщених на офіційному веб-порталі ПАТ КБ «Г1РИВАТБАНК» (далі - Правила), передбачено умови надання банком послуг фінансового лізингу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі -лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізини/ (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Так, згідно з п. 2.8.4.2.1 Правил, Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування Предмет лізингу, обумовлений у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Додатку 1 «Специфікація», а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати щомісячні платежі та платежі по відшкодуванню витрат Лізиигодавця. пов'язаних з виконанням: договору. По закінченню строку лізингу до Лізингоодержувача переходить право власності на Предмет лізингу згідно умов цього Договору.

Відповідно до заповненої позивачем Анкети-заяви від 13 листопада 2013 р. вартість автомобіля, що є предметом лізингу складає 72 900 гривень (арк. справи 10).

Як вбачається зі Специфікації, що є Додатком № 1 до договору, предметом лізингу є автомобіль марки «Богдан 211 01-010-81-4-606». 2013 року випуску.

Відповідно до Додатку № 2 до договору затверджено графік лізингових платежів на період з 13 листопада 2013 р. по 12 листопада 201 8 р. (арк. справи 12).

Позивачем до грудня 2014 р. належним чином виконувались умови договору лізингу. За період з грудня 2014 р. по лютий 2015 р. в позивача виникло прострочення по лізинговим платежам, що не заперечується позивачем. Проте, заборгованість була позивачем погашена у березні 2015 p.. підтвердженням чого є виписка про погашення за період з 26.10.2013 по 25.03.2015 (арк. справи 16). квитанції (арк. 17-21). довідка ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 25.03.2015 (арк. справи 22). Також, позивачем і на даний час продовжується здійснення погашення лізингових платежів, що підтверджується дослідженими відповідними квитанціями.

Як встановлено у судовому засіданні, договір лізингу на даний час діє та не є розірваним.

16 березня 2015 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було здійснено примусове вилучення предмета лізингу, про що складено акт повернення предмета лізингу (арк. справи 23). Як вбачається з цього акту, він містить найменування та опис предмета лізингу (автомобіль марки «Богдан 21101», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2),. опис предметів, що знаходились в автомобілі (килимки, аудіосистема тощо), та вказано, що автомобіль добровільно передано Лізингоодержувачем ОСОБА_3, позивачем у справі, яка відмовилась від підписання акта.

Позивач декілька разів зверталась до відповідача письмово із вимогами про повернення автомобіля, які були залишені без задоволення (арк. справи 24-26).

В обґрунтування правомірності вилучення предмета лізингу відповідач посилається на вимоги п.п. 2.8.4.8.1. 2.8.4.8.2.2 Правил, якими, зокрема, передбачено, що подією дефолту вважається, в тому числі, затримання сплати Лізингоодержувачем щомісячних платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць. Лізингоодержувач зобов'язаний усунути подію дефолту негайно або незалежно від наявності повідомлення про дефолт. за вимогою Лізиигодавця негайно повернути Предмет лізингу Лізингодавцю по Акту прийому-передачі, який підписується Сторонами. Повернення Предмету лізингу в користування Лізингоодержувачу здійснюється Лізингодавцем за умови виконання Лізингоодержувачем або третього особою всіх платежів за Договором, усунення усіх порушень, та сплати Лізингодавцю всіх витрат, пов'язаних з доставкою, зберіганням та утриманням Предмета лізингу, сплати винагороди.

Судом встановлено, що дійсно в даному випадку мала місце подія дефолту відповідно до наведених умов договору лізингу, оскільки позивачем було допущено затримання сплати щомісячних платежів більше ніж на один календарний місяць.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог нього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на зазначене, відповідач мав діяти у спосіб, що передбачений договором лізингу, а саме- надіслати Лізингоодержувачу вимогу про повернення Предмету лізингу, а також скласти та підписати разом із Лізингоодержувачем акт прийому-передачі.

У судовому засіданні встановлено та це не заперечувалось сторонами, що відповідач жодних вимог про повернення предмету лізингу позивачеві не надсилав. Крім того, акт прийому-передачі сторонами договору лізингу не складався та не підписувався.

Як було встановлено у судовому засіданні, та підтверджено показаннями свідків, позивач взагалі не була присутня під час складання цього акту, що є безумовним порушенням відповідачем зазначених вище умов договору.

Також, як передбачено частиною другою статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та , прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідачем також не було застосовано виконавчого напису нотаріуса, що є порушенням зазначених вище вимог законодавства.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що повернення Предмета лізингу здійснено відповідачем всупереч умовам договору, укладеного між сторонами, а також із порушеннями діючого законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що суд правильно встановив правовідносини, які склалися між усіма учасниками справи, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив.

Суд першої інстанції застосував вірно норми матеріального та процесуального права та прийняв рішення, яким спір знайшов своє належне вирішення.

Доводи апеляційної скарги полягають лише в переоцінці доказів, які належним чином перевірені і оцінені судом першої інстанції і не доводять порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: