Справа № 133/2140/14-ц Провадження № 22-ц/772/3129/2015Головуючий в суді першої інстанції Сорока Д. В.
Категорія 49Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Стеблюк Л.П. ,Денишенко Т.О.

при секретарі: Кирилюк Л.М.

за участю представника відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Козятинського міськрайонного суду від 16.09.2014 року ,-

В с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувсь до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 06.05.1995 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ м.Києва , актовий запис №407. Від спільного проживання дітей не мають. Подружнє життя з відповідачкою не склалось, тривалий час вони не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Також вказав, що він довгий час хворіє, відповідачка не піклується про нього, погрожує йому, перешкоджає спілкуватись з рідними та близькими. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачкою буде суперечити його інтересам.

Заочним рішенням Козятинського міськрайонного суду від 16.09.2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 06.05.1995року відділом державної реєстрації актів цивільного стану, РУЮ м. Києва , актовий запис №407, розірвано. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_5 просить зазначене рішення скасувати через неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невірне застосування норм процесуального та матеріального права. Зазначив, що судом порушені ст.109 ЦПК України щодо підсудності справи ,ч.1 ст. 110 СК України, оскільки не вирішувалось питання щодо розірвання шлюбу добровільно і причину звернення позивача з цього питання відразу до суду позовна заява не містить ; суд не навів доказів ,не оцінив, що причиною розірвання шлюбу стало бажання спадкоємця позивача усунути відповідачку від спадкування нажитого у шлюбі майна , суд у рішенні помилково вказує, що шлюб зареєстровано за номером актового запису №407 , в той час як він за №406; позовна заява має сліди підробки . Рішення суду не відповідає вимогам ст..215 ЦПК України - не зазначені причини фактичного припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_6 вважає, рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України).

Згідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до статті 112 СК України для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні позивач був відсутній, подав суду заяву в якій, посилаючись на хворобу, як причину неявки ,просив справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Тим самим позивач висловив своє небажання продовжувати шлюб і бажав його припинення.

Суд першої інстанції встановив, що в судові засідання по справі відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, двічі не з'являлася ,а тому ухвалив провести заочний розгляд справи. Також судом встановлено ,що з 06.05.1995 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання дітей не мають. Тривалий час сторони разом не проживають, подальше проживання неможливе в зв'язку з тим, що вони різні за характером люди ,у них виникають суперечки з різних питань. Постановляючи рішення по справі про розірвання шлюбу ,суд дійшов висновку , що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини по справі, які оцінив в порядку ст.212 ЦПК України , вірно застосував норми матеріального та процесуального права та з врахуванням неявки відповідачки до суду без зазначення причин та відсутністю її заперечень, дійшов обґрунтованого висновку про розірвання шлюбу, оскільки вказані позивачем причини розірвання шлюбу ,є такими, що заслуговують на увагу , фактичні взаємини сторін свідчать про те, що шлюб носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Доводи представника відповідачки , викладені в апеляційній скарзі, щодо порушень норм права не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ч.2 ст.110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, зокрема , у разі , якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи позивач на час пред'явлення позову був важко хворою людиною ,а тому за станом здоров'я цілком ймовірно не міг виїхати до місця проживання відповідача.(а.с.5). За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо пред'явлення позову та розгляд справи з порушенням правил підсудності безпідставні ,як і посилання на порушення судом ч.1 ст.110 СК України, яка гласить , що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

В п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що розірвання шлюбу судом відбувається : за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Тобто ,пред'явлення позивачем позову не суперечить праву ,наданому ст.110 СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд у рішенні помилково вказав номер актового запису про реєстрацію шлюбу №407 не заслуговують на увагу , оскільки в матеріалах справи є свідоцтво про укладення шлюбу, де вказано актовий запис №407. (а.с.4)Копія свідоцтва про шлюб, додана представником відповідача до заяви про перегляд заочного рішення , не є оригіналом , посвідчена самим адвокатом і не була предметом розгляду суду першої інстанції. До суду апеляційної інстанції оригінал також не був наданий .

Крім того, ймовірно вчинена працівниками органів РАЦС помилка у зазначенні номера актового запису, не може бути підставою для скасування постановленого судом рішення ,так як не впливає на встановлені взаємовідносини сторін ,а за умови доведеності підлягає виправленню у інший спосіб.

Доводи скарги про те, що позовна заява має сліди підробки є голослівними, оскільки жодним належним і допустимим доказом не підтверджені .

Як вбачається ,відповідачка належним чином була повідомлена судом про час та місце розгляду судом справи про розірвання шлюбу ,про що свідчать розписки ,що є в матеріалах справи ,проте в судові засідання двічі не з'являлась ,проти розірвання шлюбу з вказаних позивачем підстав не заперечувала, про бажання зберегти шлюб та надання строку на примирення суду не заявляла .(а.с.11,13)Будь - яких даних про причини неявки та їх поважність суду не повідомляла. Таким чином , на час розгляду справи, відповідачка, користуючись своїми процесуальними правами на власний розсуд ,не бажала спростовувати заявлений до неї позов, клопотати про примирення чи заперечувати проти його задоволення. Тим самим вона фактично підтвердила свою байдужість щодо долі існування шлюбу та відсутність заперечень щодо його розірвання.

11.02.2015 року позивач ОСОБА_3 помер.

Оскарження відповідачкою рішення суду розпочалось у вересні 2015 року, тобто через рік після його ухвалення. Доводи скарги про те, що вона дізналась про рішення суду після початку оформлення спадщини спростовуються супровідним листом суду та її розпискою ,згідно яких копія рішення направлялась відповідачці 18.09.2014 року на її домашню адресу та отримана нею 24.09.2014 року (а.с.17-18)

За таких обставин ,колегія суддів розцінює саму скаргу і її доводи як формальні підстави для скасування правильного рішення суду і вважає, що дійсні причини та підстави оскарження нею рішення суду про розірвання шлюбу виходять за межі відносин в особистій сфері ,а тому не впливають на законність ухваленого рішення.

Інші доводи скарги також не містять підстав для скасування правильного по суті і законного рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду від 16.09.2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: