Справа № 301/1975/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" листопада 2015 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.10.2005 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №DNH4KS30090175 (далі - Договір), згідно якого остання отримала споживчий кредит у розмірі 5728,80 грн. на купівлю товарів строком на 18 місяців - по 20.04.2007 року включно, зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту. Періодом сплати встановлено період з 10 по 17 число кожного місяця. Погашення заборгованості повинно відбуватися щомісячними платежами у сумі 386,13 грн.
Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови), відповідачка зобов'язувалася: погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви позичальника (далі - Заява); сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п. 4.1., 4.2. Умов та Тарифів; сплатити банку винагороду у строки та розмірі згідно Тарифів, Заяви та Умов; надавати банку кошти для погашення заборгованості за Умовами, включаючи кредит, винагороду й відсотки за користування кредитом, які передбачені Заявою; повністю повернути кредит до дати, зазначеної у Заяві; при настанні випадків, передбачених п.3.3.3. Договору, достроково погасити заборгованість перед банком в повному обсязі.
Відповідно до п.п. 5.1. та 5.3. Договору, при порушенні позичальником будь-яких із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2., 3.2.3. Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше ніж 1 грн. за кожний день прострочки платежу; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язувася сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+ 5% від суми заборгованості.
Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій змінений позов підтримав і просив його задовольнити, розглянути справу по суті в його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 28,39,45).
Відповідачка ОСОБА_1. в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутності до суду не подала (а.с. 37, 38, 40, 55).
Згідно ксерокопії паспорту ВР 561250, виданого Іршавським РС ГУДМС України в Закарпатській області, після укладення шлюбу ОСОБА_1 змінили прізвище на «Коростіль» (а.с.12).
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов'язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов'язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.
Згідно кредитного договору №DNH4KS30090175 від 20.10.2005 року, ОСОБА_1 отримала споживчий кредит у сумі 5728,80 грн. на купівлю товарів строком на 18 місяців до 20.04.2007 року включно, зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.
Згідно умов договору, періодом сплати встановлено період з 10 по 17 число кожного місяця. Погашення заборгованості повинно відбуватися щомісячними платежами у сумі 386,13 грн. (а.с. 7 на звороті).
Згідно умов договору, позичальник зобов'язується повернути кредит відповідно до Заяви та Умов.
Відповідно до п.п. 3.2.2.-3.2.4., 3.2.8., 3.2.9., 3.2.12. та 5.3. Умов, відповідачка зобов'язувалася: погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви позичальника (далі - Заява); сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п. 4.1., 4.2. Умов та Тарифів; сплатити банку винагороду у строки та розмірі згідно Тарифів, Заяви та Умов; надавати банку кошти для погашення заборгованості за Умовами, включаючи кредит, винагороду й відсотки за користування кредитом, які передбачені Заявою; повністю повернути кредит до дати, зазначеної у Заяві (а.с. 9-10).
Згідно п.4.2. Договору, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених Заявою, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі від розмірі 6% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом (а.с. 10 на звороті).
Разом з тим, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання і не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.
Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року по справі №6-1206цс15.
Що стосується розміру заборгованості, яка підлягає стягненню із відповідачки, суд приходить до наступного.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
За таких обставин суд вважає, що одночасне стягнення з відповідача ОСОБА_1 і пені, і штрафів за одне й те саме порушення строків виконання грошового зобов'язання, є порушенням закріплених у статті 61 Конституції України вимог щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21.10.2015 року.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, кожна сторона розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд і повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, сторони зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні прав і виконувати процесуальні обов'язки (ст.ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України).
Відповідачка не надала суду жодного належного і допустимого доказу на спростування позовних вимог. Не поступало від неї і заяв про застосування позовної давності, чи зменшення розміру нарахованої пені.
В частині позовних вимог про стягнення штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина) та в сумі 2838,64 грн. процентна (складова) - відмовити.
Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідачки в користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 1218 грн. судових витрат, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с. 1).
Керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 629, 631, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 11, 15, 57-60, 88 ч.1, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 224-225 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Головуюча : М. О. Пітерських