У Х В А Л А

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Гончара В. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище», третя особа - ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування наказу, за касаційною скаргою Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» на рішення апеляційного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» (далі - ДНЗ «Львівське ВПХУ»), третя особа - ОСОБА_4, у якому з урахуванням уточнень просив визнати незаконним та скасувати наказ від 01 вересня 2014 року № 177 «Про розподіл педнавантаження викладачів» у частині позбавлення його 86 годин уроків фізичного виховання на 2014-2015 навчальний рік; зобов'язати відповідача встановити йому педагогічне навантаження відповідно до попередніх умов праці, а саме 86 год/рік викладання фізичного виховання на 2014-2015 навчальний рік, шляхом внесення змін до наказу «Про розподіл педнавантаження викладачів».

Посилався на те, що з 2008 року він працює у ДНЗ «Львівське ВПХУ» на посаді керівника фізичного виховання. У 2013-2014 роках його педагогічне навантаження складало 86 год/рік викладання занять фізичної культури та 180 год/рік гурткової (позакласної) роботи. З 01 вересня 2014 року йому було незаконно, без його згоди скорочено педагогічне навантаження у кількості 86 год/рік занять фізичної культури, гурткову роботу залишено у попередньому обсязі. Посилався на те, що відповідачем порушено вимоги чинного трудового законодавства, оскільки його не було попереджено про зміну істотних умов праці за два місяці відповідно до ст. 103 КЗпП України та такі зміни не зумовлені виробничою необхідністю.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 01 вересня 2014 року № 177 «Про розподіл педнавантаження викладачів» у частині позбавлення ОСОБА_3 86 годин уроків фізичного виховання на 2014-2015 навчальний рік.

Зобов'язано ДНЗ «Львівське ВПХУ» встановити ОСОБА_3 педагогічне навантаження відповідно до попередніх умов праці - не менше 86 год/рік викладання фізичного виховання та 180 год/рік гурткової (позакласної) роботи (гурток з футболу).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ДНЗ «Львівське ВПХУ», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач у суді не довів обставин, на які посилався на обґрунтування своїх вимог. Розподіл педагогічного навантаження на 2014-2015 навчальний рік проведено адміністрацією ДНЗ «Львівське ВПХУ» відповідно до її компетенції та з дотриманням вимог чинного законодавства. Скасування педагогічного навантаження позивача на 2014-2015 навчальний рік до початку навчального року не є зміною істотних умов праці в розумінні ст. 32 КЗпП України та не потребує попередження працівника за два місяці. Крім того, про можливість неповного педагогічного навантаження на 2014-2015 навчальний рік доведено до відома позивача відповідним наказом. Застосування норм ст. 103 КЗпП України, на яку посилається позивач як на підставу позову, може мати місце лише у випадку встановлення педагогічного навантаження протягом навчального року без згоди працівника та нижче тарифної ставки. У свою чергу, при зміні педагогічного навантаження ОСОБА_3 тарифна ставка (оклад) зменшена не була.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що відсутність у позивача педагогічного навантаження на 2014-2015 навчальний рік є зміною його істотних умов праці, що відбулося з порушенням приписів ст. 32 КЗпП України.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що згідно з наказом ДНЗ «Львівське ВПХУ» від 27 серпня 2008 року № 50-к з 01 вересня 2008 року ОСОБА_3 було переведено з посади викладача на посаду керівника фізичного виховання, з оплатою згідно зі штатним розписом - 935 грн.

Відповідно до наказу від 01 вересня 2014 року № 177 ОСОБА_3 педнавантаження викладача на 2014-2015 навчальний рік не встановлено.

Згідно з наказом від 01 вересня 2014 року № 175 про роботу гуртків з метою організації виховної та позанавчальної роботи в училищі та згідно з перспективним планом навчально-виховної роботи на 2014-2015 навчальний рік створено гуртки для позанавчальної роботи та затверджено з 01 вересня 2014 року їх керівників з погодинною оплатою, зокрема гурток футболу (керівник - ОСОБА_3.) обсяг - 180 год/рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_171/ed_2013_10_15/pravo1/KD0001.html?pravo=1> у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміну істотних умов трудового договору проведено не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці.

Аналогічні положення також містяться у ч. 4 ст. 97 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_336699/ed_2013_10_15/pravo1/KD0001.html?pravo=1> та ст. 103 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_336711/ed_2013_10_15/pravo1/KD0001.html?pravo=1>.

Отже, зі змісту викладеного вбачається, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

Відповідно до п. 63 Інструкції «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15 квітня 1993 року № 102 (далі - Інструкція), навчальне навантаження між вчителями, викладачами та іншими педагогічними працівниками поділяється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів, інших конкретних умов, що склалися у закладі.

Відповідно долученого до матеріалів справи витягу з додатку до п. 1 наказу Міністерства освіти і науки України від 09 липня 2014 року № 808 обсяги державного замовлення у 2014 році у ДНЗ «Львівське ВПХУ» на підготовку робітничих кадрів складає 200 осіб (прийом), на підготовку молодших спеціалістів - 30 осіб (прийом).

Як вбачається із копії звіту професійно-технічного навантаження навчального закладу про приймання учнів та слухачів на 01 вересня 2014 року, за договорами з підприємствами, організаціями прийнято випускників шкіл всього 208 осіб.

У зв'язку із можливими змінами в організації навчального процесу і праці (невиконання плану державного замовлення) адміністрацією ДНЗ «Львівське ВПХУ» було видано наказ від 17 червня 2014 року № 115, яким педагогічних працівників було попереджено про можливість скорочення кількості посад педпрацівників та неповне педагогічне навантаження викладачів з 01 вересня 2014 року. З даним наказом був особисто ознайомлений позивач (а. с. 21, 22).

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про задоволення позову, на порушення приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України апеляційний суд, не визначившись із характером спірних правовідносин та нормою права, яка їх регулює, не з'ясував, чи є неповне педагогічне навантаження внаслідок зменшення державного замовлення в контексті приписів ст. 32 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_171/ed_2013_10_15/pravo1/KD0001.html?pravo=1> погіршенням істотних умов праці позивача з у рахуванням того, що внаслідок переведення з посади викладача на посаду керівника фізичного виховання його посадовий оклад не змінився та йому було надано 180 годин позанавчальної роботи з проведення гуртка по футболу, а наказ від 27 серпня 2008 року № 50-к про таке переведення останнім не оспорюється.

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що можливість ведення керівником фізичного виховання викладацької роботи чи заняття з гуртком, яка передбачена п. 91 Інструкції, кореспондується у право, а не обов'язок керівника навчального закладу встановити зазначеній особі педагогічне навантаження у встановленому граничному розмірі.

З огляду на зазначене висновки апеляційного суду про те, що відсутність у позивача педагогічного навантаження на 2014-2015 навчальний рік є зміною його істотних умов праці, є передчасними.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене у справі рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного навчального закладу «Львівське вище професійне художнє училище» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

В. П. Гончар

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко