АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/1268/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Сухомлінов С.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7784/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді Музичко С.Г.,

суддів Качана В.Я., Кирилюк Г.М.,

при секретарі Івановій А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про повернення малолітньої дитини за місцем постійного проживання,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про повернення малолітньої дитини за місцем постійного проживання задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути малолітню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, до місця її постійного проживання з батьком ОСОБА_4 в АДРЕСА_1.

Допущено негайне виконання рішення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.Апелянт посилається на те, що зроблені в рішенні висновки не відповідають фактичним обставинам справи, зібраним доказам надана неправильна оцінка.

Визначаючи місце проживання неповнолітньої доньки з батьком, не було враховано, що ОСОБА_4 чинить перешкоди у користуванні квартирою, змінив замки, у зв'язку з чим ОСОБА_2 з донькою не можуть потрапити до квартири, де вони зареєстровані та проживали. Позивач в квартирі фактично не проживає, там проживають сторонні люди, чоловічої статі, тобто друзі ОСОБА_6, що підтверджується численними зверненнями до правоохоронних органів апелянта та заявами мешканців будинку про порушення особами, що проживають в зазначеній квартири громадського спокою.

Крім того, за висновком психолога доньки, спілкування доньки з батьком слід обмежити, оскільки у дитини проявляється страх перед батьком, враховано схильність позивача до насильства, яке проявляється у грубому відношенні до позивача.

В судовому засіданні відповідач та її представник підтримали скаргу та просили її задовольнити, позивач заперечував проти скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно наступна зміна місця проживання дитини неможлива лише за волею одного з батьків.

Як вбачається з матеріалів справи, з 11.11.2003p. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.05.201Зр. в був рорізваний (a.c.23). Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.(.а.с5)

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7,8 ст. 7 СКпри вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 СК України суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і передачі її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені, однак, висновки суду щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дітей не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Указані обставини, враховуючи положення ст. 309 ЦПК України, дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування рішення районного суду в цій частині та ухвалення нового рішення виходячи з наступного.

Із довідки, виданої психологом ТОВ «Дитячий Медичний центр» Добробут» убачається, що дитині рекомендовано обмежити спілкування з батьком, оскільки спілкування з ним підвищує тривожність, порушує ритм життя, дестабілізує стан дитини.(а.с.141) В довідці зазначено, що дитина не виявляла бажання спілкуватись з батьком та їхати з ним додому, знаходилась в стані істерики.

Позивачем не подано жодного доказу, який би вказував на те, що після того, як малолітня дочка стала проживати з матір'ю це створювало б реальну небезпеку для життя та здоров'я дитини та негативно впливала на виховний процес дитини.

Однак позивач, в судовому засіданні підтвердив, що в його квартирі дійсно проживають його друзі, які провернулись з АТО (а.с.79). Також, він зазначив, що люди, проживають у його квартирі, тимчасово, після чого, приїжджають інші.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, звіт психолога, який міститься в матеріалах справи, колегія суддів визнає їх об'єктивними. З метою недопущення подальшого психоемоційного травмування малолітньої ОСОБА_5, в разі повернення дитини, до місця її постійного проживання з батьком та його друзями, дає підстави суду апеляційної інстанції для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

З урахуванням обставин справи та зібраних по справі доказів в їх сукупності, виходячи з норм ч. 3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313 - 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про повернення малолітньої дитини за місцем постійного проживання відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді