АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1904/15 Справа № 206/7843/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Кушнірчук Р. О. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

28 листопада 2014 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014року позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, починаючи з 28 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014року та ухвалити нове рішення, згідно якого стягнути з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій формі у сумі 400 грн. - щомісячно, з подальшою індексацією на отримання малолітньої дитини до досягнення дитиною повноліття.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що обов'язок утримання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, враховуючи матеріальне становище відповідача, який має ще іншого малолітнього сина ОСОБА_5, а також прожитковий мінімум на дитину відповідного віку стягнув аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, який проживає разом з позивачкою.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд першої інстанції приняв до уваги вимоги ст.ст. 182, 199, 200 СК України та дійсні обставини справи, зокрема :

- матеріальне становище та стан здоров'я позивача, яка працює помічником менеджера в оптовій торгівлі на ТОВ «Профнастил» та з 24.10.2011 року по теперішній час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує відповідний розмір державної допомоги, про що свідчать відповідні довідки;

- матеріальне становище відповідача, який отримує постійно заробітну плату, розмір якої коливається, оскільки з 23 червня 2014 року він працевлаштований водієм автотранспортних засобів у ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна», про що свідчить копія наказу № 1-пр від 23.06.2014 року, а з 20.08.2014 року по теперішній час призваний по мобілізації на підставі Указу Президента «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 року, що підтверджується копією військового квітка;

- потреб у дитини у харчуванні та забезпеченні її одягом, а також наявність витрат на її життєдіяльність;

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку , що обов'язок утримання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, однак враховуючи матеріальне становище відповідача, який має ще іншого малолітнього сина ОСОБА_5, а також прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, вважав обґрунтованими вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить першочергові потреби дитини і буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України.

При визначенні саме такого розміру аліментів, суд також виходив з засад розумності та справедливості, щоб б їх вистачило для оптимального матеріального забезпечення обох дітей відповідача, а не про покарання останнього, що не відповідало б принципам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України.

Щодо доводів в апеляційній скарзі про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі,колегія суддів вважає необґрунтованими,оскільки платник працює і має регулярний дохід.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді

О.П.Варенко

В.С.Городнича