Справа № 346/5972/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1806/2015
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.,

секретаря: Яковин М.Я.,

з участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Рокетської С.В.,

представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення суми банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Коломийського міськрайонного суду від 30 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 пред'явив до ПАТ КБ «ПриватБанк» позов про стягнення суми банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що ним з відповідачем було укладено договір «Вклад Стандарт» 04.02.2014 року в м. Євпаторія АРК. Посилаючись на те, що Банк на неодноразові його прохання перевести його вклад у відділення банку у м. Коломия відмовляється здійснити таке переведення та повертати суму вкладу разом з нарахованими процентами, просив стягнути з Банку на його користь 11903,81 доларів США банківського вкладу, 1500,48 доларів США відсотків, 17076,40 грн спричинених збитків по купівлі долара США, 2152,74 грн спричинених збитків по купівлі долара США по відсотках, 6661,44 грн 3% річних, а також 5000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Постановлено стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 11903,81 доларів США банківського вкладу, що еквівалентно 250164,13 грн, 1500,48 доларів США відсотків, 6661,44 грн - 3% річних. Цим же рішенням з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави стягнуто 2883,59 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, судом було невірно застосовано норму ст. 1059 ЦК України, зокрема суд не взяв до уваги того, що поданий позивачем договір банківського вкладу не містить печатки Банку, позивачем не надано квитанцію про внесення готівки, натомість надана заява без підпису працівника Банку та печатки Банку, а факт знаходження спірних коштів на рахунку позивача судом взагалі не досліджувався. Також, зазначає апелянт, позивачем не доведено факту звернення до Банку із вимогою про розірвання договору перед зверненням до суду, оскільки такої заяви останній не заявляв. Крім того, судом не враховано того, що Кримська філія ПАТ КБ «ПриватБанк», де було укладено договір, не могла здійснювати свою діяльність, оскільки рішенням Центрального банку Російської Федерації від 21.04.2014 року було припинено діяльність окремих структурних підрозділів на території АРК. При цьому, апелянт вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем, оскільки поза волею Банку всі його права ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 04.06.2014 року було передано Автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників». Посилаючись на вищенаведене та враховуючи практику судового розгляду справ за аналогічними позовами, представник апелянта просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу ОСОБА_2 підтримала з мотивів, наведених у ній. Крім того, представником зазначено, що у зв'язку із припиненням діяльності філій у ПАТ КБ "ПриватБанк" в окупованому Криму можливості підтвердити або спростувати чи дійсно з ОСОБА_4 04.02.2014 року було укладено договір депозитного валютного вкладу у Банку можливості немає. Представник відповідача також зауважила, що навіть якщо договір банківського валютного вкладу з позивачем і було укладено, обов'язок повернення йому коштів після окупації Криму покладено не на ПАТ КБ "ПриватБанк", а на "Фонд гарантування вкладів" у Криму. Представник Банку вважає вимоги ОСОБА_4 про повернення вкладу і відсотків недоведеними належними і допустимими доказами. Тому просить оскаржене рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_4

Представник ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги заперечив, зауваживши, що ОСОБА_4 після закінчення строку гривневого депозитного вкладу кошти не отримав, оскільки вони за його заявою були переведені в іноземну валюту з подальшим укладенням строкового банківського вкладу. Представник також зазначив, що його довірителю до договору вкладу від 04.02.2014 року квитанція про зарахування коштів у валюті філією Банку не видавалась. Однак, вказав представник, наявність та рух коштів позивача по його депозитному вкладу підтверджується випискою по рахунку клієнта, і факт укладення згаданого вище договору банківського вкладу відповідач не заперечував у своєму листі. Вважаючи рішення суду першої інстанції в даній справі законним і обгрунтованим, представник позивача просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що Банком було порушено умови договору банківського вкладу щодо повернення депозитних коштів на вимогу вкладника, а тому він повинен виплатити суму банківського вкладу. При цьому, відмовляючи у відшкодуванні моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку, що договором банківського вкладу не передбачено відшкодування такої шкоди у разі порушення зобов'язань. З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, виходячи із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 04.02.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір вкладу «Стандарт» №SAMDN4314, за умовами якого він розмістив на депозитному рахунку банку 11903,81 доларів США, на які нараховуються відсотки у розмірі 9%, строком до 04.08.2014 року включно (а.с.6).

Порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами передбачений п.8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174та п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516.

Пунктом 1.4 Положення передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірні" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

З матеріалів справи вбачається, що передумовою укладення вищезазначеного договору було розірвання раніше укладеного договору депозиту № SAMDN6871 (а.с.153) та переведення коштів у розмірі 97336,96 грн (сума вкладу) та 7467,39 грн (нараховані відсотки), з переведенням їх в іноземну валюту у розмірі 11903,81 доларів США, які були зараховані на інший рахунок із укладенням договору №SAMDN4314.

Підтвердженням про внесення готівки на розрахунковий рахунок за договором №SAMDN4314 є заява ОСОБА_4 на а.с.7, яка не суперечить вищезазначеним п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про те, що внесення позивачем грошових коштів на депозитний рахунок Банку не досліджувалось судом першої інстанції.

Не можуть бути також прийняті до уваги посилання апелянта і на те, що позивачем не доведено факту звернення до Банку із вимогою про розірвання договору перед зверненням до суду, оскільки воно спростовується наявною в матеріалах справи копією заяви ОСОБА_4 про вимогу повернення грошових коштів, покладених на депозит згідно вищезазначеного договору банківського вкладу (а.с.8) та долученої до матеріалів справи копією рекомендованого повідомлення про вручення 02.09.2014 року поштового відправлення.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги твердження представника апелянта про те, що у Банку немає відомостей про укладення з ОСОБА_4 договору депозиту №SAMDN4314 від 04.02.2014 року, оскільки вони спростовуються листом-відповіддю ПАТ КБ «ПриватБанк» на запит ОСОБА_4, із змісту якого вбачається, що Банк не заперечує про переведення його депозитного вкладу на материкову частину України, однак не може здійснити цю банківську операцію у зв'язку із окупацією АРК (а.с.9).

Окрім того, колегія суддів розглядає як безпідставне посилання апелянта на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у зв'язку з тим, що всі його права ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 04.06.2014 року було передано Автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників», оскільки договір банківського вкладу був укладений позивачем у Кримській філії банку у м. Євпаторія на території Автономної Республіки Крим, яка на момент розгляду справи має статус тимчасово окупованої території.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Таким чином, суд першої інстанції, з врахуванням ст. ст. 526, 1058, 1060, 1061 ЦК України, прийшов до правильного висновку про стягнення із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором вкладу.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянтів висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування ухваленого в даній справі рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.218; 307, 308, 313, 314, 315, 319 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 30 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: В.А. Девляшевський

Судді: А.Ю. Малєєв

О.Є. Меленко