Справа №6/489/228/15
УХВАЛА

02 жовтня 2015 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2015 р. державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Ленінський ВДВС) звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання боржником зобовязань за виконавчим провадженням, що перебуває в провадження цього органу державної виконавчої служби України про стягнення на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Подання обґрунтовано тим, що в рішення суду повно та своєчасно відповідно до графіку щомісячних платежів ОСОБА_2 не виконує, немає роботи, доходів та майна

В судовому засіданні державний виконавець підтримала вимоги свого подання та їх обґрунтування.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця Ленінського ВДВС, дослідивши матеріали подання, дійшов висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

Встановлено, що Ленінський ВДВС постановою від 20 січня 2015 р. відкрив виконавче провадження №46101760 стосовно стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів по 400 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття.

Здійсненими виконавчими діями було встановлено, що у боржника відсутні зареєстровані за ним транспортні засоби, банківські рахунки, він не отримує пенсіє, офіційно не працевлаштований, нерухомості у власності не має.

Заборгованість на час розгляду справи в суді, виходячи з пояснень державного виконавця становить 5400 грн. (а.с.36,37). Накопичену заборгованість боржник оплачує частинами і біля половини її сплатив в цьому році.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника -фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Задоволення такого подання на підставі п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» можливе у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»), тобто за умови доведеності дії чи бездіяльності боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків, у зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Сам факт наявності у боржника заборгованості не свідчить про наявність підстав для задоволення подання. Зміст акту державного виконавця від 07 липня 2015 р. складеного внаслідок виходу державного виконавця на місце проживання боржника про його відсутність не свідчить про його свідоме ухилення від проведення виконавчих дій (а.с.11).

У матеріалах подання є декілька заяв боржника про долучення до матеріалів виконавчого провадження квитанцій про погашення боргу з аліментів (а.с.33-35, 37)

Відтак, на думку суду підстави подання в частині ухиляння від сплати аліментів є недоведеними, а тому задоволенню воно не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Д.Г. Губницький