Справа № 567/201/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Мельниченко Т.М.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_1 В обґрунтування позову зазначив, що його батько станом на 22.06.2012 року, тобто на час складання заповіту, за яким він все належне йому майно заповів для ОСОБА_3, не міг усвідомлювати значення своїх дій, так як страждав психічними розладами здоров'я, зумовленими судинним ураженням головного мозку.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та пояснили, що батьком позивача є ОСОБА_4, який помер 13.04.2014 року.

Позивач зазначив, що домовився з відповідачкою про продаж будинку батька, який знаходиться в с. Садки Острозького району, шляхом складання на неї заповіту від імені батька та отримав від неї гроші за зазначений будинок.

Пояснив, що з 2008 року погіршився психічний стан здоров'я батька, він поводив себе неадекватно, що виражалось в тому, що він голим бігав по селу, намагався спричинити йому тілесні ушкодження, кинувши в нього молоток, у зв'язку з чим він змушений був займатись його доглядом, як сам, так і шляхом найму для цього інших осіб. Деякий час за його батьком доглядала також і ОСОБА_3

Зазначив, що у зв'язку з тим, що була необхідність продати будинок батька шляхом складання заповіту на ОСОБА_3, а ОСОБА_1 не міг контролювати свої дії і, в той же час, не бажав складати заповіт, дав випити батьку спиртного та вмовив його підписати заповіт, який було складено 22.06.2012 року в приватного нотаріуса Нетішинського міського нотаріального округу.

У зв'язку з тим, що пізніше з'ясувалось, що ОСОБА_3 по заповіту може успадкувати і земельну ділянку, належну ОСОБА_4, прав на яку вона немає, просить визнати зазначений заповіт недійсним.

Відповідач ОСОБА_3 визнала та пояснила, що в червні 2012 року купила в ОСОБА_1 житловий будинок, належний його батькові, який знаходиться в с. Садки Острозького району, шляхом складання ОСОБА_4 заповіту на її ім'я.

Зазначила, що деякий час на прохання ОСОБА_1 доглядала за його батьком, який мав погану пам'ять та не міг повністю себе обслуговувати.

Пояснила, що станом на 22.06.2012 року ОСОБА_1 був в нормальному стані здоров'я.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що в останні 3 роки свого життя ОСОБА_4 мав незадовільний стан свого психічного здоров'я, майже не впізнавав своїх рідних, не міг себе обслуговувати, неодноразово залишав своє місце проживання, у зв'язку з чим вона допомагала своєму чоловікові ОСОБА_1 його доглядати.

Зазначила, що такий стан психічного здоров'я ОСОБА_4 мав місце і в червні 2012 року.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 був його дідом. Зазначив, що ОСОБА_4 станом на червень 2012 року не розумів значення своїх дій та нічого не міг пояснити з приводу своєї особи, неодноразово залишав їх місце проживання та при цьому не знав куди він йде.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що з 2010 по 2012 рік проживав в сусідньому від ОСОБА_4 житловому будинку та зазначив, що протягом зазначеного часу ОСОБА_4 поводив себе неадекватно, залишав своє місце проживання, не впізнавав своїх рідних.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що протягом 2012 року неодноразово був в господарстві ОСОБА_1, де бачив його батька, який поводив себе неадекватно, не міг відповідати на запитання, марив, розмовляв сам з собою.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що в газеті прочитала оголошення про продаж житлового будинку, який знаходиться в с. Садки Острозького району по вулиці Котолюзінська, 1 та розповіла про це своїй сестрі ОСОБА_3

Суд, заслухавши позивача та його представника, відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, рахує позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні з пояснень сторін, заповіту від 22.06.2012 року встановлено, що ОСОБА_4 все належне йому майно заповів ОСОБА_3

Зі свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №153165 вбачається, що ОСОБА_4 помер 13 квітня 2014 року.

З показань сторін та свідків вбачається, що з 2011 року ОСОБА_4 у зв'язку з захворюванням психіки перестав усвідомлювати значення своїх дій та у зв'язку з цим неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні.

Зазначене підтверджується письмовими доказами. Зокрема, з довідки обласної психіатричної лікарні м.Острог вбачається, що ОСОБА_4 перебував на лікуванні в зазначеному закладі в квітні 2011 року з приводу судинної деменції. З виписного епізризу СМСЧ-4 м. Нетішин вбачається, що протягом лікування з 09.06.2011 року по 21.06.2011 року ОСОБА_4 був психічно неврівноваженим та не міг контролювати свої дії, що проявлялось в тому, що він не впізнавав свого сина, не міг себе доглядати, у зв'язку з чим потребував стороннього догляду.

З висновку за повідомленням ОСОБА_5 від 07.04.2014 року вбачається, що 06.04.2014 року ОСОБА_4 самостійно залишив своє місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 та був виявлений на іншій вулиці зазначеного населеного пункту та при цьому мав хворобливий стан і не міг дати пояснення.

Відповідно до висновку посмертної судово-психіатричної експертизи вбачається, що станом на 22 червня 2012 року ОСОБА_4 у зв'язку з наявністю психічного захворювання не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Згідно ст. 1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином, який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту.

За змістом ст. 1257 ЦК України, заповіт може бути визнано недійсним.

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину зазначені в ст. 203 ЦК України. Так, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Недотримання цих вимог, відповідно до ст. 215 ЦК України, є підставою для визнання правочину недійсним.

У відповідності до ч. 1ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що при складанні заповіту 22.06.2012 року ОСОБА_4 через стійкий розлад здоров'я не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому зазначений заповіт слід визнати недійсним.

На підставі ст. 203, 215, 225, 1233, 1257 ЦК України, керуючись ст.. 10, 57, 62, 88, 212 ЦПК України, суд

вирішив:

визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 22 червня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_10 за реєстровим номером 410.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_11