Справа № 742/376/15-ц Провадження № 22-ц/795/1707/2015 Головуючий у I інстанції -Білокур В. І. Доповідач - Горобець Т. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Горобець Т.В. ,

суддів Хромець Н.С., Острянського В.І.

при секретарі -Мартиновій А.В.

з участю представника позивача Юрченка В.В., відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 лютого 2015 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі Чернігівської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 лютого 2015 року, яким позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі Чернігівської області задоволені, відповідач просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено ч.1 ст.50 Закону України „ Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" , а також ч.1 ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», з положень яких вбачається, що стягнення надміру виплачених сум пенсії можливо лише за умови, якщо буде встановлено, що ця виплата сталась внаслідок зловживання з боку пенсіонера, або внаслідок подання недостовірних даних. Також, відповідач зазначає, що судом не враховано роз"яснень пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 р №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди», де зазначається, що матеріальна шкода, заподіяна працівником відшкодовується у повному обсязі , якщо його дії, в результаті яких настала шкода, мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Проте, судом не було встановлено будь-якого зловживання з його боку, чи протиправних дій для отримання пенсії з підвищенням, як не працюючому пенсіонеру, недостовірних даних він позивачу не надавав, висновки правоохоронних органів про протиправність його дій щодо отримання пенсії, відсутні. Про свою діяльність він нічого приховував, заяву про призначення пенсії підписував особисто, зазначав дійсно, що не працює, так як підприємницької діяльності на той час не здійснював, хоча і був зареєстрований як піприємець.

Апелянт також посилається на подвійне стягнення з нього суми переплати, вказуючи, що спочатку всю суму переплати було утримано за розпорядженням позивача, а після його скарги, позивач звернувся до суду про стягнення цієї ж суми, у той час, як утриманих на підставі розпорядження сум йому повернуто не було.

Вважає, що притягнення його до відповідальності повторно за одне і те ж правопорушення суперечить положенням ч.1 ст. 61 Конституції України.

У судовому засіданні відповідач скаргу підтримав, просив задовольнити.

Після надання позивачем суду матеріалів пенсійної справи та інших доказів, якими спростовуються доводи відповідача про подвійне стягнення переплаченої суми, визнав, що він помилявся, запреречуючи проти позову та судового рішення, але винним у цьому є сам позивач, який невірно та не чітко його проінформував про обставини переплати пенсії та її повернення, за що має відшкодувати йому моральні збитки.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу просив відхилити, надавши для огляду матеріали пенсійної справи та копії документів про повернення всіх утриманих на підставі розпорядження пенсійного фонду сум переплати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, а також додатково надані позивачем відповідно до ухвали суду докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що заочне рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 10 травня 2007 року перебуває на обліку в Управлінні ПФ України в м. Прилуках та Прилуцькому районі Чернігівської області та отримує пенсію за віком відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Під час подачі пакету документів для призначення пенсії за віком ОСОБА_2 був ознайомлений з вимогою про необхідність негайно повідомити органи Пенсійного фонду про всі зміни, які викликають зміну розміру пенсії від 16.05.2007 року та право на її виплату та у заяві про призначення пенсії зазначив, що він не працює, власноручно її підписавши.

Відповідно до ч.3 ст.42 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 28 цього Закону( крім пенсіонерів, які працюють( провадять діяльність, пов»яз ану з отриманням доходу, що є базою для нарахування єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування). Дані зміни внесені на підставі Закону № 2291-ІУ від 23.12.2004 та в редакції Закону № 3668-УІ від 08.07.2011 року.

Перерахунок пенсії ОСОБА_2 проводився кожного разу з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму(матеріали пенсійної справи).

З довідки від 18.11.2014 року Головного управлінням ДФС у м. Києві, державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку в податковій інспекції з 01.06.1995 року як фізична особа підприємець і протягом періоду з 01.01.2009 по 30.06.2014р. перебував на загальній системі оподаткування, про що пенсійному фонду відповідач не повідомив, зазначивши у заяві, що він не працюєює. 22 липня 2014 року його діяльність припинено (ліквідовано) за принципом мовчазної згоди (а.с.5).

Дана довідка надійшла до управління Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі Чернігівської області 10 грудня 2014 року, (а.с.5).

Згідно Протоколу індивідуального перерахунку від 18.04.2014 року №91 вбачається, що ОСОБА_2 надмірно отримав протягом періоду з 01.01.2009 по 30.06.2014 року пенсію в розмірі 2368,22 грн. (а.с.6-7).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог управління Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі Чернігівської області суд першої інстанції зазначив, що зловживання зі сторони відповідача ОСОБА_2 полягало у тому, що він усвідомлюючи , що за період із 01.01.2009 по 30.06.2014р. перебував на загальній системі оподаткування, зазначив у заяві, що не працює, та знаючи про свій обов"язок повідомляти органи Пенсійного фонду про підприємницьку діяльність, але з невідомих причин не повідомив про це управління, у результаті чого , йому перераховувалась пенсія з доплатою, як непрацюючому пенсіонеру, що і призвело до надміру виплаченої суми 2368,22 грн, Бюджету Пенсійного фонду України, завдано шкода, яка добровільно ним не повернута, отже підлягає примусовому стягненню рішенням суду.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства, а саме положенням Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ,Закону України « Про пенсійне забезпечення», ст.1166 та ст.1215 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не надавав неправдивої інформації та не приховував інформації, яка могла вплинути на визначення розміру пенсії, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються дослідженими у судовому засіданні апеляційного суду матеріалами пенсійної справи, де знаходиться Заява ОСОБА_2 від 16.05.2007 року про призначення пенсії за віком, в якій він особисто зазначив ,що не працює, в той час, як був зареєстрований як фізична-особа підприємець, тобто, як такий, що займається підприємницькою діяльністю. Така неправдива інформація призвела до переплати пенсії, оскільки відповідачу безпідставно після підвищення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність здійснювався перерахунок пенсії у бік збільшення, як непрацюючому пенсіонеру.

Доводи апелянта про те, що переплата пенсії з нього була утримана пенсійним фондом на підставі розпорядження від 18.04.2014 року та на момент розгляду справи не повернута, спростовані у судовому засіданні доказами, наданими позивачем на ухвалу апеляційного суду, постановлену відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України. Так, з оглянутих у судовому засіданні відомостей про відрахування пенсії за травень-грудень 2014 року вбачається, що утримано було з ОСОБА_2 на підставі розпорядженні управління ПФ від 18.04.2014 року всього 1750,54. А згідно оглянутого у судовому засіданні Списку №1 від 17.01.2015 року ( стор 37а під № 271 зазначено прізвище ОСОБА_2, на поточний рахунок якого було перераховано 3048,91 грн, з яких 1750,54 грн - сума утриманої пенсії. Зазначений факт визнав у судовому засіданні відповідач.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно, у обсязі, необхідному для вирішення справи, з»ясував всі обставини справи, з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України дослідив докази, дав їм належну оцінку, вірно визначив характер спірних правовідносин та закон, яким ці правовідносини регулюються, дійшовши правильного висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваного рішення, у зв»язку з чим, підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:Судді: