Справа № 487/7574/14-ц
Провадження № 2/487/131/15
РІШЕННЯ

Іменем України

19.08.2015 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П.,при секретарі Табунщик К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Одеська залізниця про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та компенсації втрати частини грошових коштів у зв*язку із порушенням строку їх виплати,

В С Т А Н О В И В

28.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства Одеська залізниця про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки.

В позові він вказав, що з 23.07.2002 року він працював на посаді начальника локомотивного депо м.Рені Державного підприємства Одеська залізниця.

21.02.2011 року його було звільнено з посади на підставі п.2 ст.40 КзпП України. При його звільненні із роботи підприємство не видало йому трудову книжку. На його неодноразові звернення відповідач відповіді не надавав.

Посилаючись на те, що у зв*язку із затримкою видачі відповідачем трудової книжки він не в змозі працевлаштуватись на інше підприємство , а затримка видачі трудової книжки відбулась із вини підприємства, позивач, із посиланням на положення ст.ст. 232,235 КзпП України просив стягнути із відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримання , а саме за період із 21.02.2011 року по теперішній час, з урахуванням уточнених позовних вимог від 29.10.2014 року - 225442 грн.70 коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки уточнила та просила стягнути із відповідача середній заробіток за період з 21.02.2011 року по 05.10.2011 рік в сумі 37876 грн.70 коп., та збільшила в частині стягнення із відповідача компенсації втрати частини грошових доходів у зв*язку з порушенням термінів їх виплати за період з 01.11.2011 року по 30.06.2015 рік в сумі 21173 грн. 04 коп.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те , що 05.10.2011 року трудова книжка позивача була видана його дружині ОСОБА_2 відповідно до її заяви.

Оскільки позивач є інвалідом 1 групи, тобто непрацездатним, і доказів того, що відсутність у нього трудової книжки після його звільнення перешкоджала йому працевлаштуватись він суду не надав, просив відмовити в задоволені позову. В подальшому в судові засідання представник відповідача не з*явився.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 23 липня 2002 року ОСОБА_1 працював на посаді начальника локомотивного ДЕПО м. Рені ДП «Одеська залізниця».

Наказом начальника цього підприємства від 21 лютого 2011 року № 75/нк №742-к він був звільнений з роботи на підставі п.2ст.40 КЗпП України.

Оскільки ОСОБА_1 в день звільнення був відсутній на роботі, копія наказу про його звільнення в порядку вимог ч.2 ст.47 КЗпП України йому не вручалась, трудова книжка в цей день ним отримана не була.

21 лютого 2011 року відповідачем на адресу позивача було направлено листи в яких останньому було повідомлено про звільнення та запропоновано отримати трудову книжку у відділі кадрів підприємства .

Відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказаний лист було отримано з відміткою в графі «вручено» 28 лютого 2011 року та зазначено отримувачем в графі: «ОСОБА_1В.»

Після отримання листів позивач за отриманням трудової книжки до підприємства не звернувся.

18 квітня 2011 року адміністрація підприємства повторно звернулася до ОСОБА_1 рекомендованим листом аналогічного змісту.

11 квітня 2014 року позивач надіслав на адресу відповідача лист в якому просив направити трудову книжку рекомендованим листом за місцем його проживання .

Як встановлено судом, дублікат трудової книжки позивача був направлений на його адресу 07 жовтня 2014 року на виконання заочного рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2014 року, яке було ухвалено по даній справі та в подальшому скасовано за заявою відповідача , що підтверджується також рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 28.04.2015 року.

Відповідно до наявної в матеріалах цивільної справи копії розписки, що міститься на копії титульного аркушу трудової книжки позивача, вбачається, що ОСОБА_3 05 жовтня 2011 року отримала оригінал трудової книжки позивача .

Таким чином судом встановлено, що процедура видачі трудової книжки була проведена відповідачем з порушенням п. 7.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністра праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки позивачу, який був звільнений 21.02.2011 року, трудову книжку видали лише 05.10.2011 року, що свідчить про вину підприємства у затримці видачі трудової книжки, то суд вважає, що є порушення вимог ст. 235 КЗпП України.Так, не видавши позивачу трудову книжку , відповідач порушує його право на працевлаштування та отримання заробітної плати.

При цьому суд , при обчисленні середнього заробітку керується ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8

лютого 1995 року № 100, згідно з якими середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому згідно з п. 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівник, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

За останні два місяці роботи позивача ( грудень 2010року та січень 2011року) заробітна плата його склала 3635грн. на місяць та надбавка за вислугу років згідно колективного договору (40% окладу) , що складає 1454 грн., а разом 5089 грн. на місяць.

Розрахунок заборгованості: (за період з 21.02.2011 року по 28.02.2011р.- 6 робочих днів, 48 робочих годин. Нарахована заробітна плата 5089 грн.х48/160 =1526 грн.70 коп.

Розрахунок заборгованості за період з 01.03.2011 року по 01.10.2011рік- 5089 грн.х 7 місяців= 35623 грн.

Розрахунок за жовтень 2011 року- 3 робочі дні, 24 робочі години. Зарплата 5089 грн.х24/168=727 грн.

А всього підлягає стягненню середній заробіток 37876 грн.70 коп.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення компенсації , то відповідно до Постанови КМ України Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв*язку з порушенням термінів їх виплати №159 від 21.02.2001 року , то позивач має право на отримання такої компенсації у разі порушення термінів виплати середньомісячної заробітної плати.

Відповідно до наданого представником позивача розрахунку, сума компенсації за період з 01.11.2011р. по 01.07.2015р. складає 21173 грн.04 коп., і підлягає стягненню із відповідача.

За таких підстав позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Доводи представника відповідача суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Керуючись ст.ст.10,60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Стягнути із Державного підприємства Одеська залізниця на користь ОСОБА_1 37876 грн. середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та 21173 грн. 04 коп. компенсації втрати частини грошових доходів у зв*язку із порушенням терміну виплати з послідуючим утриманням всіх податків і обов'язкових платежів. .

Стягнути із Державного підприємства Одеська залізниця на користь держави судовий збір в сумі 590 грн. 49 коп.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд в порядку, встановленому ст.294 ,ст.295 ЦПК України.

Суддя підпис ОСОБА_4

Копія вірна. суддя