справа № 243/9647/15-ц
провадження № 2/243/5068/2015
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2015 року
Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючої - судді Ільяшевич О.В.,
при секретарі Хміль О.М.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представників відповідача: ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Регіональні електричні мережі» Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі» про стягнення заборгованості по не нарахованій заробітній платі, -
В С Т А Н ОВ И В :
24 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ДП «Регіональні електричні мережі» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 16 червня 1998 року по 30 січня 2015 року. вона працювала у ДП «Регіональні електричні мережі», в його Донецькій філії. При звільненні з підприємства, у її трудовій книжці, начальником відділу кадрів відповідача ОСОБА_5 був зроблений відповідний запис та проставлений його підпис із печаткою підприємства. За грудень 2014 року, відповідач не виплатив позивачу заробітну плату, що становить 4173,30 грн., а за січень 2015 року, не виплатив належну їй заробітну плату, в розмірі 3729,82 грн., тобто загальна заборгованість із заробітної плати відповідача перед позивачем, складає - 7192,22 гр. ОСОБА_6 звільнення, 15 квітня 2015 року, головний бухгалтер Донецької філії відповідача, по письмовому реєстру видала позивачу розрахункові листи за грудень 2014 року та січень 2015 року, в яких вказана вищезазначена сума заборгованості із заробітної плати. Вказані розрахункові листи є підписаними головним бухгалтером спільно із головним бухгалтером - керівником групи р/о ОСОБА_7 Крім того, бухгалтер видала позивачу відомість нарахування її заробітної плати та табель обліку використання робочого часу, за підписами посадових осіб відповідача. У вересні 2015 року, позивач звернулася з письмовою заявою до відповідача про надання їй довідки про заборгованість із заробітної плати, однак останнім позивачу було відмовлено у видачі вказаних документів. Відповідач надав позивачу відповідь про те, що після перереєстрації 15 січня 2015 року підприємства в м. Димитрів, позивач нібито не зверталась із заявою про звільнення, особові картки позивача та відомості про нарахування їй підприємством заробітної плати у підприємства відсутні. На підставі таких доводів, позивачу у видачі вказаних документів було відмовлено. У звязку із наведеним, позивач просила суд, стягнути з відповідача ДП «Регіональні електричні мережі» на її користь невиплачену заробітну плату у розмірі 7 192 грн. 22 коп., у тому числі за грудень 2014 року у сумі 4173 грн. 30 коп., та за січень 2015 року в розмірі 3 729 грн. 82 коп.
Позивачка ОСОБА_8, у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала, доводи навела аналогічні викладеним у позовній заяві. Зазначила, що у позовній заяві прізвище головного бухгалтера ОСОБА_1 зазначено помилково. Прізвище головного бухгалтера - ОСОБА_9, а вона працювала на підприємстві електромонтером по обслуговуванню підстанцій. Коли на підприємстві відбулися зміни, а саме, у січні 2015 року, вона перебувала у відпустці, потім вона не мала можливості виїхати з непідконтрольної території, тому що там проживає її хворий батько, за яким вона здійснювала догляд. 30 січня 2015 року вона прийшла на роботу, дізналася про зміни на підприємстві та написала заяву про звільнення, і їй були видані всі документи. ОСОБА_6 чого вона не мала можливості за сімейними обставинами та подіями у державі виїхати, а коли виїхала, то змушена була десь влаштуватися, коли дізналася де знаходиться підприємство, то звернулася із вимогами про виплату їй коштів, однак їй було відмовлено, а в усній формі їй повідомили, щоб вона їхала отримувати заробітну плату звідки приїхала, до м. Донецька.
У судове засідання, призначене на 13 листопада 2015 року позивачка не зявилася, її представник за довіреністю ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомила, що її довірителька змушена була поїхати до хворого батька, а тому не мала можливості зявитися до судового засідання. Вимоги довірительки підтримала у повному обсязі, ствердила, що ОСОБА_1 заробітну плату за грудень 2014 року та січень 2015 року не отримувала.
Представники відповідача ДП «Регіональні електричні мережі» ОСОБА_4, який був присутній у судових засіданнях 20 жовтня 2015 року, 06 листопада 2015 року, та ОСОБА_3 у судовому засіданні, проти задоволення заявлених позовних вимог заперечували, доводи навели аналогічні викладеним у раніше наданих представником відповідача письмових запереченнях. Зазначили, що у звязку із проведенням в м. Донецьк антитерористичної операції, на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014р. «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам та організаціям Донецької та Луганської областей», Донецька філія ДП «Регіональні електричні мережі» була переміщена на контрольовану органам державної влади України територію до міста Димитрів Донецької області та була перереєстрована за новим місцезнаходженням з 15 січня 2015 року. З моменту переміщення ДФ ДП «Регіональні електричні мережі» до м. Димитрів, позивачка не зверталася до керівництва філії з заявою про звільнення. Особова картка та відомості про нарахування ОСОБА_1 заробітної плати у філії відсутні. Саме тому Донецька філія ДП «Регіональні електричні мережі» не має можливості надати позивачці довідки із заборгованості по заробітній платі. Крім того, зазначив, при звільненні в трудовій книжці позивачки начальником відділу кадрів був зроблений відповідний запис та проставлений його підпис, та печатка підприємства. До позовної заяви, ОСОБА_1 також додає реєстр документів наданих незаконно створеним РП «РЭК» від імені Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі», а саме:Табель обліку використання робочого часу за грудень 2014 р., Табель обліку використання робочого часу за січень 2015 р. Відомість щодо нарахування заробітної плати за грудень 2014 р. Відомість щодо Відповідно до Постанови від 28 грудня 1989 № 241 «Про затвердження форм первинної залікової документації для підприємств та організацій» первинними обліковими документами на підприємстві з обліку робочого часу та розрахунку із працівниками є: наказ про надання відпустки, табель обліку робочого часу, розрахунково-платіжна відомість або розрахункова відомість. Копії розрахункових листків, які додав до позовної заяви, не є первинними документами бухгалтерського обліку, а є, скоріше, формою повідомлення працівника про розмір щомісячної оплати праці. Такий розрахунковий листок не створюється на спеціальному бланку та на ньому відсутні підписи та печатка. Отже, він не може бути належним доказом по справі. Вищезазначені документи були підписані головним бухгалтером незаконно створеного підприємства РП «РЭК» ОСОБА_9, начальником відділу кадрів ОСОБА_5, провідним бухгалтером ОСОБА_10, та отримані позивачкою 15 квітня 2015 року, 11 вересня 2015 року на імя в.о. директора ДФ ДП «Регіональні електричні мережі» ОСОБА_11 надійшло пояснення від провідного інженера - технолога ПТО ОСОБА_12, в якому є інформація про те, що на її електрону пошту з бухгалтерії м. Донецька були направлені 2 реєстри зарахування сум збитків на заробітну плату персоналу Донецького філіалу. На адресу Великоновосілковського РВ ГУМВС у Донецькій області був надісланий перелік працівників ДФ ДП «Регіональні електричні мережі», які можливо знаходяться на території самопроголошеної ДНР та виконують посадові обовязки на незаконно створеному підприємстві. Серед інших працівників в цьому переліку містяться: ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10 Отже, саме тому виникає сумнів щодо належності та допустимості цих документів, адже 06 березня 2015 року ДФ ДП «Регіональні електричні мережі» було проведено службове розслідування за фактом порушення: навмисне незаконне заволодіння майном ДП «Регіональні електричні мережі», що знаходяться на території, яка не підконтрольна діючій законній владі України та протидія проведенню в подальшому законної господарської діяльності, а також зловживання посадовими особами своїм службовим становищем, які спричинили тяжкі наслідки та матеріальну шкоду. 12 березня 2015 року на підставі ОСОБА_4 службового розслідування Генеральним директором ДФ ДП «Регіональні електричні мережі» був виданий наказ «Про застосування дисциплінарного стягнення» щодо ОСОБА_9, яким її було звільнено, за одноразове грубе порушення покладених на неї посадових обовязків, яке виразилося в сприянні захоплення адміністративної будівлі, споруд та інших енергетичних та господарських обєктів підприємства. Тобто, користуючись своїм службовим положенням і на цей час, ОСОБА_9 мала можливість розпоряджатися майном підприємства та мала доступ та можливість розпоряджатися рахунками підприємства від імені Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі», до моменту відсторонення її від посади, та відкриття кримінальної справи.
Отже, з наведених вище обставин представники відповідача наполягали на тому, що надані докази позивачкою є недопустимими.
При цьому представник відповідача ОСОБА_3 також зазначила, що у них відсутні докази того, що позивачці була виплачена підприємством заробітна плата, разом з тим, суду позивачкою також не надано відомостей про те, що позивачка не отримала заробітну плату. Враховуючи ті обставини, що у підприємства відсутні будь-які первинні бухгалтерські документи, то будь-яких відомостей щодо нарахування та виплати коштів позивачці суду вони не можуть надати.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається із записів трудової книжки позивачка працювала у відповідача з 1998 року по 30 січня 2015 року (а.с.6-7).
Слід зазначити, що у відповідності до табелю обліку, наданого позивачкою, видно, що вона працювала повний робочий місяць у грудні 2014 року, а в січні 2015 року вона пропрацювала 10 днів, після чого два тижні перебувала у оплачуваній відпустці, а потім у неоплачуваній (а.с. 10).
Отже, виходячи із аналізу наданих сторонами доказів, судом
Встановлено, що Донецька філія ДП «Електричні регіональні мережі» дійсно працювала до 15 січня 2015 року у м. Донецьку, після чого у звязку із проведенням АТО, перемістилася на територію України, до м. Димитрова Донецької області.
Та обставина, що позивачка працювала у відповідача стверджується даними трудової книжки та даними персоніфікованих даних, наданих УПФУ.
При цьому суд не може погодитися із доводами відповідача в тій їх частині, що ОСОБА_1 залишилася працювати на території, яка непідконтрольна владі України, де і отримала заробітну плату, тому що наведені доводи не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.
Так, у відповідності до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
У судовому засіданні позивачка стверджувала, що вона працювала на підприємстві повний робочий місяць в грудні 2014 року, а в січні 2015 року неповний робочий місяць, потім пішла у відпустку. А в кінці січня 2015 року вона прийшла, щоб звільнитися. Отже її пояснення не суперечать поясненням представників відповідача, в тій їх частині, що підприємство після 15 січня 2015 року у звязку із захопленням підприємства незаконними збройними формуваннями, та проведенням АТО, було змушено переміститися у м. Димитрів. Слід зазначити, що вказані обставини також підтверджуються даними персоніфікованого обліку на застраховану особу, з яких вбачається, що розмір коштів, нарахованих позивачці за грудень та січень різний, отже у суду немає підстав для неприйняття до уваги відомостей, які вбачаються з табелів обліку робочого часу, розрахункових листків, наданих позивачкою, оскільки вказані в них відомості не суперечать даним персоніфікованого обліку застрахованої особи, даними щодо часу переміщення підприємства, наданого відповідачем.
Суд також зазначає, що зібрані по справі докази не дають підстав дійти до висновку, що позивачка залишилася та продовжувала безпосередньо працювати на захопленому підприємстві у м. Донецьку, після його переміщення до м. Димитрова, а та обставина, що у трудовій книжці здійснений запис про її звільнення, а також те, що вона надала суду копії табелів обліку та розрахункові листи, свідчать лише про те, що вона, дізнавшись про те, що підприємство, підконтрольне Україні, припинило свою діяльність у м. Донецьку, подала заяву на звільнення та всіма можливим, за таких обставин, засобами намагалась отримати документи, які б свідчили про те, що вона працювала на підприємстві.
Доводи відповідача в тій їх частині, що нарахування та інші бухгалтерські операції можливо були здійснені не вповноваженими особами, суд також не може прийняти до уваги, оскільки позивачка просить стягнути заробітну плату, за період часу (грудень2014 року - січень 2015 року), в який підприємство працювало у м. Донецьку та не перемістилося, при цьому у судовому засіданні достовірно встановлено, що в січні позивачка працювала лише до 10 січня, а потім перебувала у відпустці.
Частиною 1 ст. 116 КЗпП України, передбачається, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Суд приймає до уваги доводи позивачки, в тій їх частині, що вона звернулася до відповідача відразу, як тільки у неї сталася така нагода, оскільки внаслідок проведення АТО у м. Донецьку, переміщення по вказаній території ускладнилися.
Однак у відповідності до листа відповіді № 953 від 10 вересня 2015 року, позивачці було відмовлено у видачі довідки про заборгованість по заробітній платі (а.с.14).
Щодо доводів відповідача в тій їх частині, що позивачка не надала доказів того, що їй заробітна плата за грудень 2014 року та січень 2015 року не була виплачена, суд виходить з наступного.
У відповідності до вимог ч 3. ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Разом з тим особливість трудових правовідносин характеризується, тим, що саме у роботодавця залишаються всі дані щодо праці найманого працівника, а тому саме роботодавець зобовязаний надати такі відомості судові у разі виникнення трудового спору, та довести свої заперечення проти вимог працівника. Зазначене будь-яким чином не суперечить нормам цивільного процесуального законодавства.
Відповідач вказує, що у нього відсутні на сьогодні будь-які первинні бухгалтерські документи, внаслідок чого відомостей, з яких б вбачалося, що позивачці була виплачена заробітна плата за грудень 2014 року та січень 2015 року відповідачем.
Суд зазначає, що на пропозицію суду в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України щодо сприяння його права на можливість проведення відповідних процесуальних дій щодо отримання доказів по справі, представники відповідача наполягали на вирішенні справи за наявних у ній доказів. За таких обставин, а також оскільки доказування не може грунтуватися на припущеннях, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки факт того, що позивачка за час праці у відповідача отримала заробітну плату за грудень 2014 року та січень 2015 року, відповідачем не спростований.
Практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, зокрема в рішенні "Зубко та інші проти України" від 26 квітня 2006 року, визнавалося таким, що підпадає під захист ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: рухоме і нерухоме майно, матеріальні і нематеріальні права, зокрема акції, патенти, відшкодування згідно з рішенням суду, право на пенсію, право землевласника на орендну плату, економічні права, повязані з веденням підприємницької діяльності, право займатись професійною діяльністю, правомірні очікування щодо певного стану речей у майбутньому, право вимоги. Враховуючи, що сплата заробітної платні і її розмір обовязково зазначається в трудовому договорі чи контракті, її можливо вважати активом, а порушення роботодавцем умов виплати заробітної платні порушенням права власності відповідно до ст. 1 Першого протоколу. При цьому, позов працівника до суду про стягнення заробітної плати також вважається активом і прирівнюється до „майна у значенні, закладеному в ст. 1 Першого протоколу.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.
Враховуючи дані, вказані у персоніфікованих відомостях, суд стягує з відповідача на користь позивача кошти, вказані у даних відомостях, при цьому зазначає, що розмір стягуваних коштів, визначається судом без вирахування обовязкових платежів, які платник повинен буде вирахувати.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88,209, 212-215, 224-228, п.2 ч.1 367 ЦПК України, ст.ст. 116,117, 233 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427, суд,-
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до державного підприємства «Регіональні електричні мережі» Донецька філія ДП «Регіональні мережі» про стягнення заборгованості по не нарахованій заробітній платі задовольнити.
Рішення в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із державного підприємства «Регіональні електричні мережі» Донецька філія ДП «Регіональні електричні мережі», адреса місцезнаходження: 07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, ПАТ «Укргідроенерго» (Донецька філія, адреса місцезнаходження: 85323, Донецька область, м. Димитров, пров. Кузнецький, буд. 1-Б, ) судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. у дохід держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області (Розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 33/0/38/-15 від 21 травня 2015 року «Про відновлення роботи Апеляційного суду Донецької області) протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 13 листопада 2015 року.

Головуюча суддя: О.В.Ільяшевич