Справа № 2/489/2965/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

9 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позивачка вказує на те, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 Відповідачка зареєстрована в зазначеному житловому будинку. Проте, з 2001 року в будинку фактично не проживає, комунальні платежі за будинок не сплачує. Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати відповідачку на підставі ст. 405 ЦК України, такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Вказувала на те, що відповідачка є її донькою. Їй на праві власності належить частка в квартирі, в якій вона - позивачка, проживає.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву, про розгляд справи за її відсутності, позов визнала в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом.

Як вбачається з матеріалів справи, 51/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26 липня 2001 року, визнаного дійсним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2006 року.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Миколаївській області від 26 жовтня 2015 року відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована з 7 жовтня 2008 року по АДРЕСА_1

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 фактично не проживає у вказаному житловому будинку з 2008 року. Ніяких заходів по збереженню житла за собою відповідачка не вживає. Її майна в будинку немає, комунальні платежі та житловий будинок не сплачує, заходів по вселенню до будинку не приймає, проживає у Російській Федерації.

Згідно поданої до суду відповідачкою заяви, вона не заперечує проти зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідачка не проживає в будинку АДРЕСА_1 понад один рік без поважних причин, а тому приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська