Справа № 183/4392/15
№ 2/183/2582/15
05 жовтня 2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Дубовенко І.Г., при секретарі Литвинової У.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 Рiти Миколаївни про виселення, -
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловий будинок (предмет іпотеки), розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, пров. Декабристів, буд. 11, зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого поширюється на адресу вказаної квартири; судові витрати по справі просив покласти на відповідача.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, позивач та відповідач 06 вересня 2007 року уклали договір іпотеки, згідно якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 38,20 кв.м., житловою площею 26,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, пров. Декабристів, буд. 11.
17 червня 2011 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області виніс рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок загальною площею 38,20 кв.м., житловою площею 26,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, пров. Декабристів, буд. 11.
12 травня 2015 року на адресу відповідача було направлено лист-претензію, згідно якого Банк пред'явив свої вимоги та просив добровільно, в тридцятиденний строк, звільнити нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 38,20 кв.м., житловою площею 26,20 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, пров. Декабристів, буд. 11, разом із усіма членами сім'ї та іншими мешканцями, але ніяких дій, до теперішнього часу, не було виконано, у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.
Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи.
У звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 06 вересня 2007 року уклали договір іпотеки № DNN0G100000094 (надалі договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 38,20 кв.м., житловою площею 26,20 кв.м., який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, пров. Декабристів, буд. 11. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.
Рішенням Новомосковського міськрайонний суд Дніпропетровської області від 17 червня 2011 року звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок загальною площею 38,20 кв.м, житловою площею 26,20 кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, пров. Декабристів, буд. 11, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (арк.с.12). Станом на 27 червня 2011 року рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

12.05.2015 року на адресу відповідача була направлена вимога про виселення із квартири та надано тридцятиденний строк для добровільного виселення (арк.с.13).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Згідно ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення чи житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Частинами 2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» встановлений певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ч.1, 3 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Згідно з ч.4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

За таких обставин, вимога позивача про виселення відповідача є законною, обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про виселення інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у будинку (предмет іпотеки), розташованій за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, пров. Декабристів, буд. 11 зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого поширюється на адресу вказаного будинку, зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки норми ЦПК України передбачають пред'явлення позовних вимог виключно до конкретно визначених в позові відповідачів, процесуальний закон не передбачає пред'явлення вимог до невизначеного кола осіб та покладення судом обов'язків на невизначене коло осіб, тому вимога про виселення та зняття з реєстрації інших мешканців, які позивачем в якості відповідачів не залученні (а суд таких повноважень по самостійному залученню відповідачів не має), - задоволенню не підлягає. Згідно вищевказаних норм законів виселенню підлягають всі мешканці, оскільки, всі ці мешканці мають бути обов'язково індивідуалізовані позивачем в позові в якості відповідачів.

Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 365,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, ст. ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 Житлового кодексу України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 Рiти Миколаївни про виселення, задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_1 Рiту Миколаївну, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 з домоволодіння розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, пров. Декабристів, буд. 11 без надання іншого житлового приміщення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя І.Г.Дубовенко