Провадження №2/263/3802/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Ікорської Є.С. при секретарі Корзініній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування. В позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько - ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки квартири АДРЕСА_1 Зазначена частка квартири належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.08.1993 року. 08.07.2008 року ОСОБА_4 складено заповіт, яким він заповідав вищезазначену квартиру ОСОБА_1 У зв'язку з тим, що наданий правовстановлюючий документ не зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно на ім'я спадкодавця нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачка просить суд визначити, що доля померлого ОСОБА_4 в об'єкті права спільної власності становить 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позивачка надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути позов без його участі.

Треті особи надали на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.08.1993 року, виданого Маріупольським державним виробничим підприємством по ремонту і експлуатації житлового фонду «Житловик», ОСОБА_4 та членам його сім'ї належить на праві спільної власності квартира АДРЕСА_1 а саме: ОСОБА_4 належить - 19,4 кв.м, ОСОБА_2 - 19,3 кв.м, ОСОБА_3 - 19,3 кв.м. ( а.с.7).

Відповідно до статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Приватизація квартири АДРЕСА_1 здійснювалася згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992р. Відповідно до ч.7 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Таким чином у ОСОБА_4 та членів його сім'ї - ОСОБА_2, ОСОБА_3 виникло право спільної власності на квартиру АДРЕСА_1

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до цього доля померлого в об'єкті спільної власності складає 1/3 частки від цілого, як і долі інших власників квартири- ОСОБА_3., ОСОБА_2

Відповідно до актового запису №626 від 16.03.2015 року, вчиненого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, зареєстровано смерть ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.6).

З заповіту від 08.07.2008 року серіїї ВКО за №752285 вбачається, що ОСОБА_4 заповів ОСОБА_1 1/3 частки квартири АДРЕСА_1

З матеріалів спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці на спадщину не претендують.

Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З технічного паспорту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, вбачається, що загальна площа квартири складає 58,0 кв.м , житлова - 37,9 кв.м. (а.с.9-10).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності - бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність.

Згідно із ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2015 року державним нотаріусом ОСОБА_5 було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 (а.с.14).

На підставі вищенаведеного, суд вважає за можливе визнати, що ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_1 належить в рівних частках по 1/3 кожному. А також, враховуючи той факт, що на теперішній час позивачка позбавлена можливості зареєструвати право власності після померлого на нерухоме майно, суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею в судовому порядку право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 213, 215 ЦПК України, ст.328, 372, 392, 1261 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_3, про визнання права власності - задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_1 належить в рівних частках по 1/3 кожному.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 Донецької області загальною площею 58,0 кв. метрів, житловою - 37,9 кв. метрів, в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Є.С. Ікорська