Справа № 346/728/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1706/2015
Головуючий у 1 інстанції Хільчук І. І.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Проскурніцького П.І., Горейко М.Д.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю ОСОБА_2 та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Прикарпаття» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 22 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22 червня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ «Прикарпаття» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди.

Постановлено визнати незаконним наказ № 1 від 12.01.2015 року по Публічному акціонерному товариству Прикарпаття в частині звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу кадрів ПАТ «Прикарпаття».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника відділу кадрів Публічного акціонерного товариства «Прикарпаття».

Стягнуто з ПАТ «Прикарпаття» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 6 416 (шість тисяч чотириста шістнадцять) грн. 72 коп.; індексацію 243 (двісті сорок три) грн. 10 коп.; заборгованість за невикористану відпустку 683 (шістсот вісімдесят три) грн. 79 коп.; компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату 932 (дев'ятсот тридцять дві) грн. 13 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Прикарпаття» в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди.

Апелянт не погоджується з висновком суду про недоведеність його вимог щодо нанесених йому незаконними діями відповідача моральних та психологічних страждань, що негативно вплинуло на стан його здоров'я, призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків. Невірним, апелянт вважає і висновок суду про пропуск ним тримісячного строку звернення до суду, оскільки заявлений позов виникає з незаконного звільнення з роботи та невиплати заробітної плати, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Апелянт вказує на те, що в результаті незаконного звільнення він після чергового судового засідання потрапив на стаціонарне лікування до кардіологічного відділення Коломийської центральної районної лікарні, де перебував на лікуванні з 20.04.2015 року по 08.05.2015 року.

ОСОБА_2 зазначає, що на підприємстві він працював з 23.06.1972 року на різних відповідальних посадах, а з 27.05.1985 року призначений начальником відділу кадрів. Крім того, з 23.03.2008 року обраний головою первинної профспілкової організації ПАТ «Прикарпаття». Більше року відповідач безпідставно не виплачував йому заробітну плату.

ОСОБА_2 також вказує на те, що суд не вирішив його вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на його користь 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Крім того, просить ухвалити рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме стягнути 7698,96 грн. середнього заробітку за період з 13.01.2015 року по 22.06.2015 року.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник ПАТ «Прикарпаття» апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12.01.2015 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи, а оскаржуваним рішенням суду поновлено на попередній посаді.

Встановлено, що наказом №2-к від 22.06.2015 року поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника відділу кадрів та доручено бухгалтерії провести нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу, виходячи з наказів про режим роботи підприємства.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність такої шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно із ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз'яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та належних при звільненні виплат, а 17.04.2015 року подав доповнення до позовної заяви вимогою про відшкодування моральної шкоди.

Вимогу про відшкодування моральної шкоди мотивував погіршенням стану здоров'я та втратою нормальних життєвих зв'язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації його життя.

Однак, позивачем не доведено причинного зв'язку між звільненням його з роботи та перебуванням на лікуванні з 20.04.2015 року по 08.05.2015 року, як і не зазначено в чому саме полягають моральні переживання та якими докази останні підтверджені.

При таких обставинах справи підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко

П.І. Проскурніцький

М.Д. Горейко