Провадження по справі № 2-з/752/359/15
У Х В А Л А

28.10.2015 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТРП» про забезпечення позову,

встановив:

30.09.2015 року до провадження судді передано позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТРП» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Звертаючись в суд з позовом про стягнення боргу за договором позики, позивач просив його забезпечити шляхом накладення арешту на всі відкриті рахунки на ім»я ОСОБА_1 в ПАТ «КБ «Приватбанк» у межах ціни позову - 258 359, 53 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, зазначили, що за наявною у них інформацією, ОСОБА_1 має у ПАТ «КБ «Приватбанк» відкритті поточні та депозитні рахунки, на яких зберігаються грошові кошти у розмірі, що є достатнім для погашення суми боргу. Зазначили, що існує ймовірність зняття грошових коштів з рахунку після того, як ОСОБА_1 отримає копію позову, оскільки остання неодноразово в телефонному режимі повідомляла, що не бажає повертати позику.

Заявник або ж його представник у судове засідання не викликалися.

За правилами ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Питання щодо забезпечення позову може вирішуватися судом на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування виду забезпечення позову, який належить застосувати. Відповідно до змісту ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими вимогами.

Пленумом Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як видно зі змісту позовної заяви між позивачем та відповідачем існує спір про стягнення боргу за договором позики.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, ТОВ «ТРП» просять його забезпечити шляхом накладення арешту на всі відкриті рахунки на ім»я ОСОБА_1 в ПАТ «КБ «Приватбанк» у межах ціни позову - 258 359, 53 грн.

На підтвердження заявлених вимог, позивачем надано копію виписки по картковому рахунку ОСОБА_1

Однак, надана суду копія зазначеної вище виписки є нечитаємою та такою, що не завірена в установленому законом порядку установою, що її видала.

Відтак, заявлені вимоги ТОВ «ТРП» про забезпечення заявленого ними до ОСОБА_1 позову про стягнення боргу за договором позики, у виді накладення арешту на всі відкриті рахунки на ім»я ОСОБА_1 в ПАТ «КБ «Приватбанк» у межах ціни позову - 258 359, 53 грн., задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТРП» про забезпечення заявленого ними до ОСОБА_1 позову про стягнення боргу за договором позики, залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п»яти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк