Провадження № 6/161/392/15
У Х В А Л А

02 листопада 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.,

при секретарі Федорчук Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку подання Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в :

Другий відділ ДВС Луцького МУЮ звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Другому відділі ДВС Луцького МУЮ перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, 13.06.2000 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.05.2003 року і до досягнення дитиною повноліття. З метою примусового виконання виконавчого документу державним виконавцем Другого відділу ДВС Луцького МУЮ відкрито виконавче провадження № 11528572, 23.02.2009 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку. Однак рішення суду в добровільному порядку ОСОБА_1 не виконано. У звязку з цим заборгованість по аліментах станом на 01.10.2015 року становить 29557,78 грн.

Просить суд, з метою забезпечення виконання рішення суду тимчасово обмежити право виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1.

Представник Другого відділу Луцького МУЮ надала суду заяву про розгляд подання у її відсутності. Просила його задовольнити.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судом при розгляді справи встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 травня 2003 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, 13.06.2000 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.05.2003 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення державним виконавцем Другого відділу ДВС ЛМУЮ було відкрито виконавче провадження № 11528572 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Проте ОСОБА_1 в добровільному порядку зобовязання за виконавчим листом виконано не було. У звязку з цим заборгованість по аліментах станом на 01.10.2015 року становить 29557,78 грн.

За правилом п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобовязань до виконання цих зобовязань.

Ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у ньогго є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

За правилом ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобовязаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно зявлятися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Частиною 5 статті 12 цього Закону покладено обовязок на сторін виконавчого провадження письмово повідомити державного виконавця про зміну свого місця проживання або перебування.

Судом встановлено, що майна належного боржнику на яке по закону можна звернути стягнення не виявлено. З пояснень боржника ОСОБА_1 вбачається, що останній не працює, підприємницькою діяльністю не займається. Заборгованість не сплачує оскільки не має можливості.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що боржник не сплачує аліменти на утримання дитини на протязі тривалого часу, на думку суду мав реальну можливість сплатити стягувачу кошти, оскільки про те, що є непрацездатним або, на його утриманні є інші особи, суд чи виконавчу службу не повідомляв, крім того, виїзджав за кордон, можливо на заробітки, тому ці обставини свідчать про ухилення від виконання зобовязань, покладених на ОСОБА_1 судовим рішенням, а тому є підставою передбаченою п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, а тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення подання.

Керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Подання Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України задовольнити. Тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків-, адреса проживання ІНФОРМАЦІЯ_2) у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа до повного виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 28 травня 2003 року.

Копію ухвали для виконання направити Адміністрації Державної прикордонної служби України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 26).

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Оскарження ухвали не зупиняє ї виконання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк