АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/5509/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1090/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.

з участю секретаря: Гриньової А.М.

представників позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та надання права на спадкування за законом зі спадкоємцем першої черги.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року ОСОБА_5 звернулась із вказаним позовом і в обґрунтування своїх вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_6, яка проживала в зареєстрованому шлюбі із вітчимом позивачки ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2007 року позивачка постійно проживала і здійснювала догляд за матір'ю, а в подальшому - за вітчимом, тому вони проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, вели разом спільне господарство. Відповідач ОСОБА_3 на той час проживав в Російській Федерації, будь-якої допомоги не надавав, однак є спадкоємцем першої черги за законом, а позивачка є спадкоємцем четвертої черги. Так як позивачка здійснювала догляд та поховання спадкоємця ОСОБА_7, тому вважає, що має право на спадкування ? частин квартири, що є спадковим майном ОСОБА_7 нарівні зі спадкоємцем першої черги та просила суд встановити факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 однією сім'єю з 2007 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 та надати позивачці право на спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 22 квітня 2015 року позов задоволено. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5 з ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 з 2007 року по день смерті. Надано ОСОБА_5 право на спадкування за законом разом зі спадкоємцем першої черги ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 вважає рішення незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Апелянтка вказує, що акт від 18.09.2014 року, який складений працівниками КП „Добробут" через рік після смерті спадкодавця ОСОБА_7, складений зі слів сусідів померлого та видана на його підставі довідка від 22.09.2014 року не є належними доказами на підтвердження обставин щодо спільного проживання однією сім»єю позивачки та ОСОБА_7 Апелянт зазначає, що судом не надано належної правової оцінки показам свідків та порушено приписи ч.2 ст. 1259 ЦК України, а саме: позивачкою не надано доказів хвороби ОСОБА_6, факту проживання позивачки разом з ОСОБА_7 однією сім'єю більше п'яти років, не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 потребував сторонньої допомоги та підтвердження фактичного надання такої допомоги. Крім того, позивачка не заперечувала того, що померлий ОСОБА_7 надав свою пенсію на оплату комунальних послуг та придбання продуктів харчування, що також було підтверджено показами свідків. Також апелянт звертає увагу на ту обставину, що позивачем не доведено наявності саме безпорадного стану померлого ОСОБА_7

Представники позивачки апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити. Апелянт та відповідач ОСОБА_3 до суду не з»явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Частиною 1 статті 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

У зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права оспорюване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка з 2007 року постійно проживала із спадкодавцем ОСОБА_7 однією сім»єю, вела з ним спільне господарство, доглядала та опікувала останнього, оскільки ОСОБА_7 в силу похилого віку знаходився на диспансерному обліку, мав хронічні тяжкі захворювання, внаслідок яких перебував у безпорадному стані і потребував постійної сторонньої допомоги.

Однак, колегія суддів вважає, що такий висновок суду є передчасним, виходячи із слідуючого.

Статтями 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7, вітчим позивачки і після його смерті відкрилася спадщина на частину квартири АДРЕСА_1, що належала на праві спільної часткової власності спадкодавцю та ОСОБА_6, матері позивачки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В силу ст.ст. 1261, 1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3, син померлого ОСОБА_7 звернулися до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи. (а.с.35-46).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як вбачається із положень ч. 2 ст. 1259 УК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Застосування вище наведеної норми вимагає доведення позивачем: 1) факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_7 помер у похилому віці. (а.с. 8).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. (ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України).

У відповідності до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у частині мотивування судового рішення, апеляційний суд має право на дослідження нових доказів і переоцінку доказів.

Колегія суддів вважає, що позивачкою та її представниками в порушення вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, перебував у безпорадному стані, оскільки не можна вважати особу такою, що перебуває в безпорадному стані лише в силу проведених в 2010 році операції УІ-УІІ ребер справа та у 2012 році операції катаракти правого ока і з підстав перебування останнього на диспансерному обліку, адже диспансерний облік - це динамічне спостереження хворих з хронічними захворюваннями.

Взявши до уваги на підтвердження безпорадного стану ОСОБА_7 медичну картку №1/3853 стаціонарного хворого, витяг з історії хвороби пацієнта, довідку про причини смерті, довідку лікаря ОСОБА_8, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до медичної картки № 1/3853 стаціонарного хворого ОСОБА_7 лише з 25.07.2010 року по 02.08.2010 року лікувався у Кам»янець - Подільській міській лікарні із діагнозом закритий перелом грудної клітини, перелом УІ-УІІ ребер справа і виписаний лікуючим лікарем із задовільним станом здоров»я; відповідно до витягу із історії хвороби пацієнта ОСОБА_7 з 17.07.2012 року по 18.07.2012 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КЛМО «AS» і йому проведена лазерна факоемульсіфікація ОД з імплантацією ІОЛі і післяопераційний період перебігав без ускладнень (а.с.123); відповідно до довідки лікаря ОСОБА_8 ОСОБА_7 з 01.02.2002 року знаходився на диспансерному обліку із діагнозом: ІХС, атореосклеротичний кардіосклероз з параксизмами екстрасистологічної аритмії, гіпертонічна хвороба ІІ ст., хронічний обструктивний бронхіт ДЗ ІІІ ст., церебральний атеросклероз ІІ ст. (а.с.125); відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 причиною смерті ОСОБА_7 є хронічний обструктивний бронхіт (а.с.9).

Отже, оскільки доказів неможливості ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, самостійно забезпечити умови свого життя, потреби в постійному сторонньому догляді, допомоги та піклуванні у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування положень ч. 2 ст. 1259 ЦК України та, відповідно, задоволення позовних вимог.

Також процесуальний закон передбачає умови, за яких можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 щодо надання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, тому і відсутні підстави для задоволення її вимоги щодо встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та надання права на спадкування за законом зі спадкоємцем першої черги відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Семенюк В.В. Справа: №22ц/792/1090/15

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: 39