АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1446/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3364/15Головуючий у 1-й інстанції Матвієнко В. М. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

При секретарі: Лимар О.М.

За участі: представника позивача Білинової А.В., представника відповідача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 3 вересня 2015р.

по справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" до ОСОБА_4 про визнання договору страхування недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулося до суду з позовом про визнання недійсним полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0561767 від 29 квітня 2014 року, укладеного з ОСОБА_4 Посилались на те, що вказаний бланк не було реалізовано страховою компанією, він значиться як втрачений та страховий платіж за полісом не надходив, а підписання договору від імені позивача вчинено особою, яка не мала відповідних повноважень позивача.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 вересня 2015 року в задоволенні позову товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" до ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення оскаржило товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія (далі СК) "Альфа-Гарант", в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, про відхилення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07 грудня 2014 року ОСОБА_5 повідомив товариство з додатковою відповідальністю «Альфа-Гарант» про подію, що сталася 07 грудня 2014 року о 09.30 год. у м. Миргороді Полтавської області за участю належного йому автомобіля НОМЕР_1 та за участю відповідача ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_2, забезпеченого полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів за №АІ/0561767 від 29.04.2014 року.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним вказаного договору страхування, СК"Альфа-Гарант" посилалається на те, що бланк страхового полісу значиться у єдиній централізованій базі даних Моторно транспортного страхового бюро України (МТСБУ) як не використаний, підписаний не уповноваженою особою та страхувальником не сплачено страховий платіж.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог районний суд виходив з того, що позивач не надав належних доказів, які б підтверджували втрату договору страхування у формі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів №АІ/0561767 від 29.04.2014 року, натомість взяв до уваги відомості, надані МТСБУ від 06 серпня 2015 року ( а.с.95-96).

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату

страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування

страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 998 ЦК України передбачено, що договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо:

1) його укладено після настання страхового випадку; 2) об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч.1,3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи положення ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, позивачем не спростовані дані МТСБУ від 06 серпня 2015 року, відповідно до єдиної централізованої бази якого, ОСОБА_4 було видано страховий поліс страхової компанії ТДВ СК «Альфа-Гарант» серії АІ за номером 561767, та в графі статус бланку зазначено, що він є використаний.

Надані ТДВ СК «Альфа-Гарант» електронні витяги, здійснені з централізованої бази даних МТСБУ щодо підтвердження ніби-то втрати бланку поліса за номером АІ ОСОБА_6.( а.с.38-39), оцінюються колегією суддів критично, так як вони посвідчені позивачем, а не є безпосередніми даними цього бюро.

Доводи в апеляційній скарзі, щодо не сплати страхувальником страхового платежу також спростовуються, оскільки з полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів за №АІ/0561767 вбачається, що ОСОБА_4 29 квітня 2014 року о 17 год. 00 хв. здійснив страховий платіж у розмірі 218,70 грн.

Ненадходження вказаної суми на відповідний рахунок страхової компанії не можна кваліфікувати як невиконання страхувальником умов договору, оскільки саме на агента як представника страховика покладений обов'язок отримувати від страхувальників страхові платежі та перераховувати їх на рахунок страхової компанії.

Не доведено належними доказами також твердження позивача про укладення вказаного договору страхування неповноважної особою. Не повідомлення агентом страховику про укладення договору та не внесення відомостей до централізованої бази даних, як і не перерахування страхового платежу на рахунок страховика , - є наслідком несумлінної поведінки страхового агента, а не страхувальника, та не залежить від останнього, який не наділений відповідними повноваженнями і не зобов'язаний на такі дії.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення місцевого суду без змін.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: / Підписи /

З оригіналом згідно :