Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/5036/13-ц Головуючий у 1-й інст. Баренко С. Г.
Категорія 02 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Зарицької Г.В.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області до комунального підприємства «Агроводсервіс» Житомирської районної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, третя особа ОСОБА_4, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила (з відповідними уточненнями) визнати недійсним розпорядження та свідоцтво про право власності на житло № 4798 від 21.09.2010 року про безоплатну передачу у власність квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року за заявою представника позивача, вжито заходи забезпечення позову, а саме, заборонено відчужувати ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 та призначено судово-почеркознавчу експертизу. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

05 січня 2015 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року та постановити нову про відмову в задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову та про зупинення провадження по справі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вказана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а відтак підлягає скасуванню. Зокрема, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, не надав жодних обґрунтувань, підстав та доказів щодо доцільності накладення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 та постановив ухвалу разом з іншою ухвалою. Не погоджується із питаннями, поставленими експерту та наданими йому матеріалами для дослідження.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову.

З метою однакового й правильного застосування чинного законодавства щодо забезпечення позову Пленум Верховного Суду України постановив, що за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Наявність спору між сторонами щодо законності оформлення права власності на нерухоме майно підтверджується матеріалами цивільної справи.

Заявник посилається на те, що відповідач, який оформив на себе право власності у порядку спадкування бажає розпорядитися нею, передавши у власність своєму сину, що також підтвердила у судовому засіданні його представник.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про забезпечення позову дійшов до правильного висновку, що спірна квартира №6, законність приватизації якої оспорюється, може бути безперешкодно відчужена власником будь-якій особі, що може унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що вжиті судом заходи забезпечення позову жодним чином не порушують право відповідача на володіння та користування нерухомістю, в т.ч. і вселення інших осіб, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності накладення заборони на відчуження квартири.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України, на яку, як на підставу для зупинення провадження у справі, послався суд, у випадку призначення експертизи суд може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Частиною першою статті 144 ЦПК України передбачено, що в ухвалі суду про призначення експертизи зазначаються, поряд з іншим, підстави та строк проведення експертизи та з яких питань потрібні висновки експертів.

З огляду на таке та враховуючи, що зупинення провадження у справі у разі призначення експертизи є правом суду та приймаючи до уваги, що ухвала суду в частині призначення експертизи не підлягає оскарженню і апелянтом не зазначено про необхідність виконання судом інших процесуальних дій у період проведення експертизи, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі не вбачається.

Доводи апелянта щодо неправильності заданих експерту питань та наданих на дослідження документів, з огляду на вимоги ст.293 ЦПК України, не можуть бути предметом розгляду у суді апеляційної інстанції під час розгляду скарги на ухвалу в частині зупинення розгляду справи. Зазначені заперечення включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Також, колегія суддів вважає, що прийняття рішення в одній ухвалі відносно двох клопотань не призвело до неправильного їх вирішення, а тому не є підставою для її скасування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 311, 312, 313, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала, в частині вирішення питання про забезпечення позову, набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Ухвала, в частині зупинення провадження у справі, набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: