Справа № 645/5882/15-ц
Провадження № 2/645/1947/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 вересня 2015 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Федорової О.В.
секретаря судового засідання Петленко І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом:
до Харківської міської ради
про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просили суд:
- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4;
- визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3;
- визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1. Позивачі наголосили, що вони є спадкоємцями першої черги за законом після померлої матері ОСОБА_4. ОСОБА_1 прийняв спадщину фактично, оскільки на час її смерті був зареєстрований та проживав у квартирі. ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері.
24 квітня 2015 року приватний нотаріус ХМНО Водяницька О.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку із ненаданням правовстановлюючого документу на підтвердження права власності на вказану квартиру.
Посилаючись на те, що згідно з нормами законодавства спадкодавець, який повністю вніс пайовий внесок на квартиру, надану йому у користування, набуває право власності на квартиру, позивачі звернулись до суду із вказаним позовом.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності, підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд задовольнити позов.
Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення судових повісток за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідних поштових відправлень.
Відповідно до ст.. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення першого позивача та представника другого позивача, суд встановив наступне.
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданого 19 лютого 1994 року Харківським міським відділом запису актів громадянського стану, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3, про що зроблено актовий запис № 2861 (а.с. 17).
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, про що зроблено актовий запис № 8841 (а.с. 18).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, повторно виданого 05 серпня 1994 року Комінтернівським відділом реєстрації актів громадянського стану, 06 вересня 1964 року народилась ОСОБА_8, про що зроблено відповідний актовий запис № 1392. Батьками ОСОБА_8 записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 16).
Згідно актового запису та повного витягу про шлюб № 630 від 12.03.1986 року громадян ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_9, внесеного до Державного реєстру актів цивільного стану за № 31942074, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_9 (а.с. 69, 70-71). Після розірвання шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 прізвище дружини залишилось ОСОБА_2 (а.с. 61).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, виданого 25 лютого 1976 року Палацом новонароджених м. Харкова, ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_1. Про що зроблено відповідний актовий запис № 2082. Батьками ОСОБА_1 записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 15).
Таким чином, позивачі є донькою та сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Відповідно до чч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Згідно із ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як ч. 2 ст. 1220 ЦК України, так і ст. 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Частиною п'ятою Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.
Враховуючи, що батько позивача та відповідача помер ІНФОРМАЦІЯ_4, до спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.
Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому ОСОБА_5 депутатів трудящих м. Харкова № 137 від 05 травня 1987 року, ОСОБА_3 виданий ордер № НОМЕР_1 на сім'ю з трьох осіб: ОСОБА_3 (член ЖБК), ОСОБА_10 (дружина) та ОСОБА_1 (син) на право зайняття трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 19).
З положень ст. 100 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час набуття права власності, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.
Відповідно до ст. 15 Закону УРСР «Про власність», який діяв на час виникнення правовідносин, член житлового, житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно.
Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» ( зі змінами і доповненнями) згідно із ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок на квартиру, надану йому у користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд.
Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що згідно з актовим записом про шлюб № 587 від 25.07.1968 року та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 16.09.2014 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 був укладений шлюб 25.07.1968 року, та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_3 (а.с. 66, 67-68).
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що внесення пайових внесків за квартиру (з 08.01.1986 року по 24.12.1991 року) було здійснено ОСОБА_3 під час перебування в шлюбі з ОСОБА_4.
Відповідно до вимог ст. 22 КпШС України (в редакції 1969 року), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Згідно із ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними.
Доказів того, що між власниками спірної квартири мала місце домовленість щодо розміру належних кожному з них часток, суду не надано, у зв'язку з чим їх частки були рівними.
Таким чином, після смерті ОСОБА_12 відкрилась спадщина на 1/2 квартири НОМЕР_6 за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємцями першої черги є один з подружжя, діти, батьки померлого.
У відповідності зі ст.549 ЦК УРСР (1963 р.) спадщина може бути прийнята спадкоємцями протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, або шляхом фактичного вступу у спадкування.
Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємець, який прийняв спадщину стає власником спадкового майна з моменту відкриття спадщини.
З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги за законом були: ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_2 (донька) та ОСОБА_1 (син).
Згідно з Довідкою про прописку № 530, виданою ОЖК «Екран» 12.09.2014 року, за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 (з 10.06.1987 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_8), та ОСОБА_1 (син) (а.с. 23). Відповідно до Довідки ОЖК «Екран» № 137 від 17.03.2015 року за адресою: АДРЕСА_1, з 04.06.1993 року зареєстрований та проживає ОСОБА_1 (один) (а.с. 23).
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що на час смерті ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_9, у спірній квартирі були зареєстровані його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_13.
Дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_2 до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подавала і фактично у спадкування не вступала.
Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.
Таким чином, ОСОБА_4 (дружина) та ОСОБА_1 (син) фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 в рівних частинах - кожний по 1/4 частині квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до розподілу часток, ОСОБА_4 стала власницею 3/4 частин квартири, а ОСОБА_1 власником 1/4 частини квартири.
Фактично прийнявши спадщину, ані ОСОБА_4, ані ОСОБА_1 право власності на отримане нерухоме майно у встановленому законом порядку не зареєстрували.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обгрунтованість та законність позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3.
ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_4.
Після її смерті відкрилась спадщина на 3/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 (1/2 частина, що належала їй на праві спільної сумісної власності + 1/4 частна, що належала їй в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3.).
Порядок здійснення права на спадкування щодо спадщини, яка відкрилась після набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року, визначений главою 87 ЦК України. Так, у відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Зі спадкової справи № 16/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_4, вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Дубкової О.В. звернулась донька померлої - ОСОБА_2..
Судом встановлено, що ОСОБА_1 не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4, а, як зазначив останній, прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою ОЖК «Екран» № 137 від 17.03.2015 року, а також відповідною відміткою у паспорті про зареєстроване місце проживання, та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
Враховуючи, що позивачі прийняли спадщину у встановленому законом порядку, однак позбавлені права її оформити в установленому законом порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у повному обсязі.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачами, які не приймали участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя Федорова О.В.