Справа № 296/9084/15-ц
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"28" серпня 2015 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Шалота К.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просив стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 10000,00 грн.

Одночасно в позовній заяві позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на належне відповідачу майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Позивач не надав суду докази про належність ОСОБА_2 майна, щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення.

Керівні розяснення п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказують, що суд розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем всупереч вимогам ст.151 ЦПК України не додано до позовної заяви окремої заяви про забезпечення позову, а лише у прохальній частині позовної заяви зазначено вимогу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, без зазначення причин, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтування заявленого виду забезпечення позову та інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

Окрім того, в порушення вимог п.7 ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», позивачем не сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати-121,80 грн.

З огляду на наведене вважаю, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151, 152, 293, 294 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Роз'яснити позивачу, що відмова у задоволенні клопотання про забезпечення позову не позбавляє його права повторно звернутися до суду із таким клопотанням (заявою), оформленим відповідно до вимог ст.151 ЦПК України.

На дану ухвалу протягом 5 (п'яти) днів з дня її отримання може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира.

Суддя К. В. Шалота