Справа №477/948/14-ц 02.10.2015 07.10.2015 07.10.2015
Провадження №22-ц/784/1557/15
Справа № 477/948/14-ц
Провадження № 22-ц/784/1557/15 Головуючий в 1 інстанції: Полішко В.В.
Категорія 27 Доповідач: Маляренко І.Б.
Рішення

Іменем України

07 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

За участю секретаря: Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 17 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 19 790 швейцарских франків 00 сантимів зі сплатою 08,99 % річних строком до 15 листопада 2013 року .

В подальшому 05 лютого 2009 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1, згідно з якою сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладанні а саме, № 00, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме № 1. Сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту та розмір ануїтетного платежу у 145 00 швейцарських франків.

Наступною додатковою угодою №2 сторони домовились про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за вказаним договором, встановивши його дію до 15 листопада 2023 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником за вищезазначеним кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 17 листопада 2006 року, відповідно до якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед Банком за невиконання позичальником умов кредитного договору в повному обсязі, а також договір поруки від тієї ж дати між Банком та ОСОБА_3, за яким поручитель передав в іпотеку наступне нерухоме майно: земельну ділянку разом з розташованими на ній житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач виконав свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 01 квітня 2014 року, складає 14 059 швейцарських франків 12 сантимів., що за курсом НБУ станом на 01 квітня 2014 року становить 174 836 грн. 04 коп. позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1. Встановити спосіб реалізації нерухомого майна, що належить іпотекодавцям на праві приватної власності, а саме шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки та стягнути судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Миколаєва від 24 квітня 2015 року описку в якому виправлено 17 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 1107 14 89000 від 17 листопада 2006 року в сумі 14 059 швейцарських франків 12 сантимів, що за курсом НБУ станом на 01 квітня 2014 року становить 174 836 грн. 04 коп., з яких: заборгованість по сплаті основного боргу (кредиту) - 11 823, 08 швейцарських франків, що еквівалентно - 147 029, 13 грн, по процентам за користування кредитом - 1950, 82 швейцарських франків, що еквівалентно - 24 259, 95 грн.; пені за прострочення сплати по кредиту - 115, 54 швейцарських франків, що еквівалентно - 1436, 85 грн.; пеня за прострочення сплати процентів - 169, 68 швейцарських франка, що еквівалентно - 2110,11 грн.

У задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено.

У задоволенні клопотання представника позивача щодо відстрочки виконання рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону У країни «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - відмовити.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність рішення суду в частині відмови в зверненні стягнення на предмет іпотеки, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити в повному обсязі та відстрочити виконання рішення суду в цій частині на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» .

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Так, згідно із ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як уже зазначалося вище, оскаржуваним рішенням стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 1107 14 89000 від 17 листопада 2006 року в сумі 14 059 швейцарських франків 12 сантимів, що за курсом НБУ станом на 01 квітня 2014 року становить 174 836 грн. 04 коп., з яких: заборгованість по сплаті основного боргу (кредиту) - 11 823, 08 швейцарських франків, що еквівалентно - 147 029, 13 грн, по процентам за користування кредитом - 1950, 82 швейцарських франків, що еквівалентно - 24 259, 95 грн.; пені за прострочення сплати по кредиту - 115, 54 швейцарських франків, що еквівалентно - 1436, 85 грн.; пеня за прострочення сплати процентів - 169, 68 швейцарських франка, що еквівалентно - 2110,11 грн.

Рішення суду в цій частині набрало законної сили.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що на момент ухвалення рішення набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким предмет іпотеки не може бути примусово відчужено.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, виходячи з наступного.Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

З огляду на статтю 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права.

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником за вищезазначеним кредитним договором 17.11.2006 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за яким поручитель передав в іпотеку наступне нерухоме майно: земельну ділянку разом з розташованим на ній житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається із матеріалів справи, договором іпотеки забезпечено належне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, наданого йому позивачем на споживці цілі у швейцарських франках, загальна площа переданого ОСОБА_3 в іпотеку будинку складає 131.9 кв.м., іншого нерухомого житлового майна він не має.

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним

зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та(або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Дані вимоги закону позивачем були виконані шляхом направлення відповідачу повідомлення від 24.02.2014 року.

Згідно зі ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України "Про іпотеку"; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 27 травня 2015р. у справі № 6-61цс15, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду Українидійшли правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. А частина 6 ст. 38 Закону «Про іпотеку» передбачає, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Як вбачається з тексту Договору іпотеки від 17.11.2017р., а саме п.1.1 Договору сторони даного договору дійшли згоди, що ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту незалежного оцінщика, становить 161070грн. Належних та допустимих доказів про те, що дана ціна зазнала змін на час розгляду справи в суді сторонами надано не було.

Відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу.

Згідно п. 4.2 Договору іпотеки від 17.11.2006 р. сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому сторони договору погодилися, що іпотекодержатель самостійно визначає спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що позов ПАТ «УкрСиббанк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Однак, оскільки 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, то рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій» виконанню не підлягає.

В силу вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з ОСОБА_3 підлягають судові витрати, понесені позивачем при подачі апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,309,316 ЦПК України,

колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» -

задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2015 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1; в частині відмови у задоволенні клопотання представника позивача щодо відстрочки виконання рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17 листопада 2006 року, а саме, на належні на праві власності ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 і складається з: житлового будинку під літ. А, загальною площею 131.9 кв.м., житловою площею 80.7 кв.м.; сараю під літ.Б, сараю під літ. В, бані під літ. Г,літньої кухні під літ. Д, погрібу з шиєю під літ. Кпд, сараю під літ. Л, сараю під літ. Н, душа під літ. М, сараю під літ. П, сараю під літ. Т, навісу під літ. Р, навісу під літ. С, сараю під. Літ. З, огорожі 2-4, 7-9,10, споруд 5,6,1,01,1; та земельну ділянку під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1; шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною для подальшої реалізації у розмірі 161070 гривень та подальшого погашення за рахунок коштів, отриманих від їх реалізації, заборгованості за кредитним договором № 1107 14 89000 від 17 листопада 2006 року в сумі 14 059 швейцарських франків 12 сантимів, що за курсом НБУ станом на 01 квітня 2014 року становить 174 836 грн. 04 коп., з яких: заборгованість по сплаті основного боргу (кредиту) - 11 823, 08 швейцарських франків, що еквівалентно - 147 029, 13 грн, по процентам за користування кредитом - 1950, 82 швейцарських франків, що еквівалентно - 24 259, 95 грн.; пені за прострочення сплати по кредиту - 115, 54 швейцарських франків, що еквівалентно - 1436, 85 грн.; пеня за прострочення сплати процентів - 169, 68 швейцарських франка, що еквівалентно - 2110,11 грн.

Відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» судовий збір у сумі 874 (вісімсот сімдесят чотири) гривні 18 копійок

Рішення набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: