Справа № 471/1217/15-ц
Провадження №2/471/521/15
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року

Братський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Губанової В.М.

при секретарі- Тягнирядно І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину,

В своєму позові позивачка зазначила, що згідно договору дарування житлового будинку від 12 червня 1997 року серії ААІ №417107 ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 житловий будинок по вул. Тургенєва, 4 в с-щі Братське Миколаївської області.

ОСОБА_4 12 січня 2015 року помер.

Спадщина залишилася після його смерті у вигляді житлового будинку по вул. Тургенєва, 4 в с-щі Братське Миколаївської області.

У померлого є син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Померлий заповіт не складав.

Позивачка із померлим в шлюбі не перебувала, однак проживали однією сім"єю.

ОСОБА_3 спадщину не бажає приймати після смерті сина, залишаючи будинок за онуком.

Звернувшись до нотаріальної контори, позивачці нотаріус роз"яснила, що її син не може прийняти спадщину після смерті батька, оскільки відсутній оригінал договору дарування.

До початку судового засідання позивачка звернулася із заявою, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному об'ємі.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

згідно договору дарування житлового будинку від 12 червня 1997 року серії ААІ №417107 ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 житловий будинок по вул. Тургенєва, 4 в с-щі Братське Миколаївської області.

ОСОБА_4 12 січня 2015 року помер.

Спадщина залишилася після його смерті у вигляді житлового будинку по вул. Тургенєва, 4 в с-щі Братське Миколаївської області.

У померлого є син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Померлий заповіт не складав.

Позивачка із померлим в шлюбі не перебувала, однак проживали однією сім"єю.

ОСОБА_3 спадщину не бажає приймати після смерті сина, залишаючи будинок за онуком.

Звернувшись до нотаріальної контори, позивачці нотаріус роз"яснила, що її син не може прийняти спадщину після смерті батька, оскільки відсутній оригінал договору дарування.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду з правилами позовного провадження.

У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Згідно положень ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про власність», громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування.

У преамбулі Конвенції про права дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, зазначається, що «дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи й належний правовий захист» [1]. Принцип 8 Декларації прав дитини проголошує: «Дитина повинна за всіх обставин бути серед тих, хто першими одержують захист і допомогу».

Так, згідно з ч. 1 ст. 31 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) [3] особа вважається малолітньою та такою, що має часткову цивільну дієздатність фізичної особи, до досягнення нею 14 років.

Передумови участі неповнолітніх і малолітніх у цивільному процесі закладено статтею 129 Конституції України, де вказано, що основними принципами судочинства є рівність усіх учасників перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів та в доведенні перед судом їх переконливості тощо . Очевидно, що Конституція в цій частині не зазначає обмежень щодо малолітніх та неповнолітніх.

Згідно зі ст. 28 ЦПКУ здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільну процесуальну правоздатність) мають усі фізичні особи. Тобто з формулювання норми випливає, що малолітні та неповнолітні особи не є винятком у цьому разі.

Окрім того, суд може залучити до участі в таких справах законного представника такого громадянина. Щоб уточнити, в якій формі це необхідно зробити, ЦПКУ було доповнено ст. 27-1 «Забезпечення захисту прав малолітніх або неповнолітніх осіб під час розгляду справи» згідно із законом № 1397-VI від 21.05.2009 р., у якій зазначалися процесуальні форми їхньої участі. Так, під час розгляду справи, крім прав та обов'язків, визначених ст. 27 ЦПКУ, малолітня або неповнолітня особа має й такі процесуальні права: безпосередньо або через представника чи законного представника висловлювати свою думку та отримувати його допомогу у висловленні такої думки; отримувати через представника чи законного представника інформацію про судовий розгляд; здійснювати інші процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, передбачені законодавством.

Оскільки позивачка є представником неповнолітнього ОСОБА_2, який являється інвалідом з дитинства, тому при зверненні до суду звільняєся від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10, 209, 210 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину -задовольнити в повному обємі.

Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, померлого 12 січня 2015 року на житловий будинок із усіма господарськими будівлями і спорудами по вул. Тургенєва, 4 в с-щі Братське Миколаїської області.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд.

Суддя Губанова В. М.,