№ 308/9467/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14.09.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Монич О.В.

при секретарі Пассер М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та його скасування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Камяницької сільської ради про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та його скасування, посилаючись на те, що вонає власником житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами за адресою: Ужгородський район, с. Камяниця, вул. Ужанська, 83, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 3 серпня 2005 року Державним нотаріусом ОСОБА_2, зареєстроване в реєстрі за № 2-1480, та зареєстроване Ужгородським районним державним підприємством технічної інвентаризації 02.09.2005 р. відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8231724. Однак, відповідно до Рішення 8 сесії Камяницької сільської ради 1 скликання від 25.02.1994 р. заборонено приватизовувати земельну ділянку в розмірі 0,03 га, по якій проходить загальна дорога. Рішення стосувалося будинковолодіння за адресою: с. Камяниця, вул. Ужанська, 83, яке тоді рахувалося за мамою позивачки. Вважає, що дане рішення порушує її цивільні права та інтереси та суперечить актам цивільного законодавства.

Просить визнати незаконним (недійсним) та скасувати рішення Камяницької сільської ради народних депутатів 8 сесії 1 скликання від 25.02.1994 р.

Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, однак представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без їх присутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить суд провести засідання без представника Камяницької сільської ради.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 3 серпня 2005 року Державним нотаріусом ОСОБА_2, зареєстроване в реєстрі за № 2-1480, та зареєстроване Ужгородським районним державним підприємством технічної інвентаризації 02.09.2005 р. на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8231724, ОСОБА_1 є власником житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами за адресою: Ужгородський район, с. Камяниця, вул. Ужанська, 83. Крім житлового будинку, до будинковолодіння відносяться: літня кухня літ. «б», сарай літ. «в», вбиральня літ. «г», погріб літ. «д», гараж літ. «е», огорожа - № 1-4, споруди І, ІІ.

Відповідно до Витягу з Рішення 8 сесії Камяницької сільської ради 1 скликання від 25.02.1994 р. заборонено приватизовувати земельну ділянку в розмірі 0,03 га, по якій проходить загальна дорога білябудинковолодіння за адресою: с. Камяниця, вул. Ужанська, 83. В даному рішенні конкретно не зазначені контури земельної ділянки, по якій проходить заїзна дорога і яку заборонено приватизовувати, а вказана лише її площа. Так само, відсутні будь-які графічні матеріали з нанесенням на них тої ділянки, на яку накладена сільською радою заборона щодо її приватизації.

Станом на дату прийняття оскаржуваного рішення відповідні правовідносини регулювались, зокрема, Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» від07.12.1990№533-XII та Земельним кодексом України від18.12.1990№561-XII.

Згідно ч. 6 ст. 22 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» рішення Ради не повинні суперечити Конституції України і чинним законам.

У відповідності до ч. 4 ст. 65 Земельного кодексу України від 18.12.1990 р. використання земель сільського населеного пункту здійснюється відповідно до проектів планіровки та забудови даного населеного пункту.

За змістом ст. 43 Земельного кодексу України від 18.12.1990 р. права власників земельних ділянок і землекористувачів охороняються законом. Втручання в діяльність власників земельних ділянок і землекористувачів, пов'язану з використанням землі, з боку державних, господарських та інших органів і організацій забороняється, за винятком випадків порушення власниками землі та землекористувачами земельного законодавства. Права власників земельних ділянок і землекористувачів можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи наведені норми законодавства, можна прийти до висновку, що громадяни зобовязані використовувати земельні ділянки виключно відповідно до проектів планіровки та забудови населеного пункту. В разі порушення такого обовязку, в діяльність таких землекористувачів вправі втрутитися органи місцевого самоврядування.

Разом з тим, вРішенні 8 сесії Камяницької сільської ради 1 скликання від 25.02.1994 р. не зазначено, які норми земельного законодавства порушені громадянами, не уточнено, у якій невідповідності до проектів планіровки та забудови населеного пункту використовує земельну ділянку землекористувач ОСОБА_3 Відтак, оскаржуване рішення суперечить законодавству, яке було чинним станом на дату його прийняття, а Камяницька сільська рада прийняла рішення не в межах компетенції, визначеної законом.

Про незаконність оскаржуваного рішення свідчить також проведена перевірка Державною інспекцією сільського господарства, висновок про яку викладено в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10.10.2014 р. Як випливає з даного акту, рішення Камяницької сільської ради народних депутатів 8 сесії 1 скликання від 25.02.1994 р. прийнято з порушенням вимог ст. 9 Земельного кодексу України (відсутність повноважень прийняття рішення від 25.02.1994 року), а також без урахування вимог ч. 4 ст. 65 цього ж кодексу та ст. 22 Закону України «Про місцеві ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» (діючих на момент прийняття рішення).

Суд також констатує, що оскаржуване рішення порушує цивільні права та обовязки ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Отже, оскільки норми оскаржуваного рішення передбачають застосування прав та обовязків до нинішнього часу, воно може перешкодити позивачу скористатись правом безоплатної приватизації земельної ділянки для обслуговування власного житлового будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 155 чинного ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід задовольнити, а Рішення Камяницької сільської ради народних депутатів 8 сесії 1 скликання від 25 лютого 1994 року визнати недійсним та скасувати його.

Керуючись ст.ст.4,15,60,212-215,224-226,233,294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та його скасування задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення Камяницької сільської ради народних депутатів 8 сесії 1 скликання від 25.02.1994 р. щодо розгляду заяви ОСОБА_4 та заяви ОСОБА_3

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_5