н/п 2/490/4357/2015
09 листопада 2015 року
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді - Мамаєвої О.В.,
при секретарі - Костюк Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,
09 вересня 2015 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом про визнання права власності на земельну ділянку, вказуючи, що 18.01.1995р. вона уклала із відповідачем договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 37%, що знаходиться у АДРЕСА_1. Зазначений об'єкт нерухомості належав відповідачу на підставі договору на будівництво та державного акту на землю, виданого Тернівською селищною радою народних депутатів м.Миколаєва 15.08.1994р.
У договорі було зазначено про те, що до позивача переходять всі права та обов'язки забудовника, тобто земельна ділянка відчужувалась разом із незакінченим будівництвом будинок, однак, прямо у договорі про це не зазначено, а власником земельної ділянки до цих пір, згідно Державного акту є відповідач.
Відповідно до вимог ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, передану для будівництва індивідуального житлового будинку площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1.
В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивач надала суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності та позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, суд в порядку ст. 169 ЦПК України за згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про можливість розгляду питання про визнання права власності на земельну ділянку за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів.
Судом встановлено, що 18.01.1995р. ОСОБА_1 уклала із відповідачем договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку, готовністю 37%, що знаходиться у АДРЕСА_1, договір посвідчено державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори /а.с. 4-5/.
У договорі зазначено, що вказаний незакінчений будівництвом жилий будинок належить продавцю ОСОБА_2 на підставі договору на будівництво жилого будинку, посвідченого Першою державною Миколаївською нотаріальною конторою 29.09.1994р. та державного акту на землю, виданого Тернівською селищною радою народних депутатів м.Миколаєва 15.08.1994р. №230 на підставі рішення Тернівської селищної ради народних депутатів м.Миколаєва від 24.06.1994р. № 69.
Згідно Державного акту серія МК на право приватної власності на землю, ОСОБА_2 на підставі рішення Тернівської селищної ради народних депутатів м.Миколаєва від 24.06.1994р. № 69 передана у приватну власність земельна ділянка площею 600 кв.м. в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_1. Землю передано для індивідуального будівництва та присадибної ділянки /а.с. 5/.
Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
За таких обставин суд вважає позовну заяву ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на земельну ділянку, такою, що підлягає задоволенню.
Оскільки у позовні заяві позивач не просить про стягнення із відповідачів судових витрат, суд вважає можливим віднести судові витрати на рахунок позивача.
Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215,224-226 ЦПК України, ст. 377 ЦК України, ст. 120 Земельного Кодексу України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку розміром 600 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя О.В. Мамаєва