У Х В А Л А

іменем україни

30 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дем'яносова М. В., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - служба у справах дітей Дружківської міської ради, про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 05 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_7 умов кредитного договору від 27 березня 2008 року № 15-93/54-1031/08, звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 як спадкоємців померлого боржника ОСОБА_7 по 469 396 грн 73 коп. з кожного заборгованості за вказаним договором та по 913 грн 50 коп. з кожного судового збору.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 березня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що позивач у суді не довів обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог. Зокрема, не надано доказів щодо оформлення та оцінки рухомого та нерухомого майна спадкоємцями після смерті позичальника, що унеможливлює вирішення питання про зобов'язання спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 27 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»), та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 15-93/54-1031/08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит на суму 1 489 750 грн на придбання квартири.

17 грудня 2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за кредитним договором від 27 березня 2008 року № 15-93/54-1031/08.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на спадкове майно.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 як спадкоємці померлого ОСОБА_7 звернулися до Костянтинівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що оскільки до відповідачів як спадкоємців майна померлого ОСОБА_7 перейшли права та обов'язки за кредитним договором, то саме вони відповідають за виконання зобов'язань за цим договором у межах вартості спадкового майна. Станом на 28 січня 2014 року заборгованість позичальника за кредитним договором від 27 березня 2008 року № 15-93/54-1031/08 становить 1 877 586 грн 91 коп., яка складається із: 1 328 205 грн 21 коп. заборгованості за кредитом, 549 381 грн 70 коп. заборгованості за відсотками, яку позивач просив стягнути з відповідачів у рівних частках на свою користь.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844388/ed_2014_01_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Із листа Костянтинівської державної нотаріальної контори від 12 грудня 2013 року № 2754 вбачається, що після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадкова справа № 596/2012. Справу відкрито 23 жовтня 2012 року за заявою ОСОБА_8 про прийняття спадщини. У спадковій справі є заяви про прийняття спадщини 23 жовтня 2012 року від ОСОБА_4 та 05 лютого 2013 року від ОСОБА_3 Також є заява від 01 квітня 2013 року про відкликання заяви по прийняття спадщини від ОСОБА_8, а також заява від 01 квітня 2013 року про відмову від прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_7 на користь онука спадкодавця ОСОБА_9 Інших заяв немає. Свідоцтва про право на спадщину від 14 листопада 2013 року видані сину спадкодавця - ОСОБА_6 та дружині ОСОБА_3 на ј частки грошових вкладів з відповідними відсотками, що зберігаються у філії АТ «Ощадбанк» та ПАТ «Профін Банк» (а. с. 64, 65).

Із матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» надсилало на адреси спадкоємців позичальника - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 вимогу досудового врегулювання спору, у якій повідомляло останніх про наявну заборгованість позичальника за кредитним договором від 27 березня 2008 року № 15-93/54-1031/08 в сумі 1 877 586 грн 91 коп. та нові реквізити для її погашення (а. с. 74-77).

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суди виходили із недоведеності позивачем суб'єктного складу спадкоємців та спадкового майна, невизначеності його вартості та розміру часток кожного із спадкоємців, що унеможливлює вирішення питання про зобов'язання спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

У той же час передбачене ст. ст. 10, 27, ч. 1 ст. 143 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов'язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції позивач заявляв клопотання про витребування від Костянтинівської державної нотаріальної контори спадкової справи ОСОБА_7 № 596/2012 (а. с. 79, 80). Між тим на порушення приписів ст. ст. 10, 27, ч. 1 ст. 143 ЦПК України це клопотання судом залишено без будь-якого реагування. Не дослідивши спадкову справу ОСОБА_7, не встановивши суб'єктний склад спадкоємців та обсяг успадкованого майна, суд обмежився лише констатацією факту недоведеності позивачем своїх вимог.

Крім того, відмовляючи в задоволенні позову із підстав неоформлення спадкоємцями прав на спадкове майно у порядку, передбаченому законом, суди не звернули уваги на те, що невиконання спадкоємцями вимог закону щодо оформлення та реєстрації своїх прав на спадкове майна не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1269 ЦК України).

Разом із тим суди не навели будь-яких висновків щодо виданих 14 листопада 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 свідоцтв про право на спадщину на ј частки грошових вкладів з відповідними відсотками, що зберігаються у філії АТ «Ощадбанк» та ПАТ «Профін Банк»; не перевірили даних про прийняття спадщини іншими спадкоємцями, які зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини; не з'ясували вартість успадкованого відповідачами майна, в якій частці кожен із спадкоємців прийняв спадщину та якими доказами це підтверджується.

Від з'ясування зазначених обставин залежить правильність вирішення спору по суті, оскільки спадкоємці відповідають за зобов'язаннями спадкодавця у межах вартості успадкованого майна відповідно до своїх часток.

На порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди, не визначившись із характером спірних правовідносин та нормою права, яка їх регулює, не з'ясувавши фактичних обставин справи, дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позову.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 05 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. П. Гончар

Судді: В. І. Амелін

М. В. Дем'яносов

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко