справа №489/5433/15-ц
номер провадження 2/489/2562/15
ЗАОЧНЕ рішення Іменем україни
05 листопада 2015 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.
секретаря Коденко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради (далі - орган опіки та піклування), який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради про визнання квартири спільною сумісною власністю і визначення частко подружжя, визнання за дітьми права власності в порядку спадкування за законом
У серпні 2015 року орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом після уточнення якого просив визнати квартиру спільною сумісною власністю подружжя, частки яких в якій, є рівними та визнання за неповнолітніми дітьми права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері по 1/6 частці за кожним квартири.
У обґрунтування вимог вказано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками неповнолітніх ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
Мати дітей померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Батько дітей позбавлений батьківських прав рішенням суду від 16.03.2010. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 28.05.2010 ОСОБА_3 призначено опікуном дітей. Наступним рішенням виконкому від 14.08.2015 ОСОБА_3 за його заявою звільнено від повноважень піклувальника над дітьми. Після чого дітей поміщено до комунального закладу Миколаївської обласної ради.
За життя мати дітей 13.07.2002 одружилася з ОСОБА_3 Під час шлюбу вони за спільні кошти купили квартиру АДРЕСА_1,яка зареєстрована за ОСОБА_3
Посилаючись на те, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на прав спільної сумісної власності, в якій їх частки вважаються рівними, а також те, що малолітня, неповнолітня особа, вважається такою, що прийняла спадщину, позивач просить вимоги задовольнити.
Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надав.
У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом із свідоцтв про народження, що батьками неповнолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_4 та ОСОБА_6
Шлюб між батьками дітей було розірвано і 13.07.2002 ОСОБА_6 одружилася з ОСОБА_3, змінивши прізвище на ОСОБА_7 (актовий запис № 435).
Під час шлюбу за спільні кошти вони купили квартиру АДРЕСА_1, оформивши договір на ОСОБА_3, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі продажу квартири від 24.03.2004 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
ІНФОРМАЦІЯ_2 мати дітей ОСОБА_7 померла. Батько дітей ОСОБА_4 позбавлений батьківських прав рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 16.03.2010.
Рішеннями виконкому Миколаївської міської ради від 28.05.2010 №№ 687, 690 ОСОБА_3 призначено опікуном дітей. Наступним рішенням виконкому від 14.08.2015 ОСОБА_3 за його заявою звільнено від повноважень піклувальника над дітьми. Після чого дітей поміщено до комунального закладу Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської обласної ради.

Із змісту позову вбачається, що діти до смерті матері проживали разом з нею та її чоловіком ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_1, яка була куплена за спільні кошти подружжя під час шлюбу, що підтверджується договором купівлі-продажу.

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру підтверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилася.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України та статті 60 СК України презумується, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності (крім майна, зазначеного у статті 57 СК України).

Відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно положень статті 10, 60 ЦПК України сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наявні у справі докази, суд погоджується з доводами позивача, що спірна квартира, яка придбана ОСОБА_8 під час шлюбу з ОСОБА_7, є їхньою спільною власністю, незалежно від того, що її оформлено на відповідача, в якій частки подружжя вважаються рівними, а тому в цій частині вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_7 входить ? частки квартири.

За правилами статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У силу статті 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині за законом кожного із спадкоємців є рівними.

За частиною четвертою статті 1268 ЦК України малолітня та неповнолітня особа, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

У пункті 23 наведеної постанови Верховного Суду України роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Як вбачається із змісту позову та доданих до нього письмових доказів, а також з урахуванням наведеного вище висновку суду щодо спірної квартири, яким усунуто перешкоди в оформленні спадкових прав дітей, спадщина якими прийнята фактично в силу вимог частини четвертої статті 1268 ЦК України, вимога про визнання за дітьми права власності на спадкове майно є передчасною, а тому не підлягає задоволенню.

Так як вимоги задоволено частково, а позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214, 224, 225, 228 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради - задовольнити частково.

Визнати, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_7, частки яких в неї є рівними по ? кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

У іншій частині вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Ленінським районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя І.В. Коваленко