АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Панченка М.М., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2014р. по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку регресу,

встановила:

у січні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 28 554,93грн. та судовий збір у сумі 285,55грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 16 травня 2011р. уклав з ОСОБА_1 договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії до 15 травня 2012р., відповідно до якого була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача за час експлуатації автомобіля «РЕНО», державний номер НОМЕР_2.

4 липня 2011р. по вул. Леніна у м. Києві з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений автомобіль «Мазда», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 5 січня 2012р. ПАТ «УСК «Гарант-Авто» звернулося за виплатою страхового відшкодування у порядку регресу на підставі укладеного з відповідачем договору страхування у зв'язку із виплатою страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «Мазда», яке було виплачено у розмірі 28 554грн. 93коп.

Позивач стверджував, що відповідач, з метою уникнення відповідальності, не повідомляючи страховика про ДТП, 6 липня 2011р. звернувся із заявою про розірвання договору страхування, про що було укладено угоду № 1 про припинення дії договору обов'язкового страхування від 7 липня 2011р. та повернуто відповідачу 217грн. 85коп.

Позивач вважав, що виплативши страхове відшкодування, набув право вимоги до відповідача у порядку регресу.

Заочним рішенням суду від 22 липня 2014р. позов задоволено.

Ухвалою суду від 21 листопада 2014р. заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на неповне встановлення судом обставин справи, порушення норм процесуального права, так як справа була розглянута у відсутність відповідача, який не був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, та неправильне

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/964/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Малинников О.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
застосування судом норм матеріального права.

- 2 -

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення представника позивача, яка просила залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 4 липня 2011р. на вул. Леніна у с. П. Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_2, з напівпричепом «Когел», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керування ОСОБА_1, та автомобіля «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керування ОСОБА_3, у результаті якої був пошкоджений останній транспортний засіб.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської обл. від 7 липня 2011р. ОСОБА_1 був визнаний винним у порушенні правил дорожнього руху та вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України і на нього накладено штраф.

Згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16 травня 2011р. цивільно-правова відповідальність власника напівпричепу «Когел», реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка».

За заявою власника автомобіля «Мазда» ПАТ «УСК «Гарант-Авто» 1 серпня 2011р. виплатило страхувальнику страхове відшкодування у сумі 29 953,51грн. та звернулося до ПрАТ «СК «Уніка» у січні 2012р. із претензією про відшкодування у порядку регресу виплаченої суми.

Згідно страхового акту № 000824114/1 від 13 січня 2012р. даний випадок був визнаний страховим та визначено страхове відшкодування у сумі 28 554,93грн.

3 лютого 2012р. ПрАТ «СК «Уніка» направило на адресу ПАТ «УСК «Гарант-Авто» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, яка отримана 6 лютого 2012р.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Згідно ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що позивачем було виплачено страхове відшкодування відповідно до Полісу від 16 травня 2011р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у порушення умов договору страхування не повідомив страховика у визначений строк про настання страхового випадку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він ґрунтується на нормах матеріального прав та наданих сторонами доказах.

Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38).

Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до абзацу "ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт-них засобів" (у редакції, чинній до 18 вересня 2011 року) страховик після виплати страхового

- 3 -

відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджував, що відповідач не повідомив його про настання дорожньо-транспортної пригоди, а відповідач, заперечуючи проти даних тверджень позивача, ні до заяви про перегляд заочного рішення, ні до апеляційної скарги не додав належних та допустимих доказів у підтвердження виконання вимог ст. 33 вищезазначеного закону.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, так як даний позов був розглянутий у заочному порядку, хоча суд не мав належних доказів про те, що відповідач повідомлений про день та час судового розгляду.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Під час розгляду апеляційної скарги відповідачу судом була забезпечена можливість надати докази у підтвердження своїх тверджень про повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, проте, такі докази відповідачем надані не були.

Твердження представника апелянта про необхідність проведення судової почеркознавчої експертизи для підтвердження відсутності підпису відповідача в угоді №1 про припинення дії договору обов'язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 6 липня 2011р. та встановлення місця знаход-ження відповідача у момент підписання даної угоди, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки укладення даної угоди не є підставою для задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідачем не були заявлені вимоги про визнання зазначеної угоди недійсною.

Доводи апелянта про те, що повідомлення ним страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди підтверджується наявністю у позивача документів, що стосуються вказаної пригоди, зокрема, копії квитанції про оплату штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки позивачем до суду першої інстанції зазначені апелянтом документи не надавалися, а копія квитанції про оплату відповідачем штрафу у сумі 425грн. була приєднана до копій матеріалів про адміністративне правопорушення, які направлені до суду першої інстанції Києво-Святошинським районним судом Київської обл. (с.с.76-85).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що розгляд справи у відсутність відповідача, який не був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, не призвело до неправильного вирішення справи, тому підстав для скасування рішення суду у зв'язку із порушенням норм процесуального права не має.

Оскільки доводи апеляційної скарги та зазначені апелянтом обставини не спростували висновків суду першої інстанції, судом правильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом

- 4 -

двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: