У Х В А Л А

28 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І.,Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановила:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015 року, позов залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року та залишити в силі ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 травня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а саме статей 169, 207 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Постановляючи ухвалу від 23 вересня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд скасовуючи ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та направляючи справу на навий розгляд до суду першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні дані про вручення поштового відправлення про виклик позивача в судове засідання, а також в порушення статті 74 ЦПК України суд першої інстанції не направив судові повістки представнику позивача-ОСОБА_6 не повідомив його про розгляд справи, натомість в матеріалах справи міститься заява представника позивача про відкладення розгляду справи. Таким чином, висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України є передчасним.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня та 30 жовтня 2013 року суд касаційної інстанції виходив із того, що залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 207 ЦПК України, суди попередніх інстанцій виходили із того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, від нього не надійшло заяв, розгляд по суті справи не було розпочато.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подану заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції неоднаково застосував одні й ті самі норми процесуального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Ю.Л. Сенін