Справа № 651/315/15-ц
Провадження № 2/651/148/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
Верхньорогачицький районний
суд Херсонської області в складі:
під головуванням судді ФЕДОРЯКИ О.Г.
при секретарі судових засідань ТАРАН О.В.
за участю позивача ОСОБА_2
судового розпорядника ГУНЬКО В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Верхньорогачицького районного суду Херсонської області смт. Верхній Рогачик Верхньорогачицького району Херсонської області цивільну справу № 651/315/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обгрунтувала наступним:
Позивач являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено договором купівлі-продажу та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У 2000 році відповідач зареєструвався за вищевказаною адресою. В квітні 2014 року між нею та відповідачем припинені шлюбні стосунки і саме з цього часу відповідач залишив її будинок і більше не повертався. Ніяких домовленостей щодо зберігання права на житло у період відсутності відповідача між сторонами не було.
На даний час позивач не має змоги розпорядитися своїм будинком, оскільки ОСОБА_4 до цього часу зареєстрований за вищевказаною адресою.
Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, передбачені ст. 71 ЖК УРСР, провадиться в судовому порядку ( ст. 72 ЖК УРСР ).
Оскільки, відповідач більше року не проживає в будинку позивача без поважних причин, на думку позивача він вважається таким, що втратив право користування її житлом.
Тому, ОСОБА_2 просила суд визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 повністю підтримала заявлений позов, просила суд задовольнити його в повному обсязі та визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
25.09.2015 року по даній цивільній справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 16.10.2015 року. 16.10.2015 року відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений у відповідності до вимог ст. 74 ч.5 ЦПК України (а.с. 16). Розгляд справи відкладено на 11.11.2015 року. 16.10.2015 року ОСОБА_4 було направлено повідомлення про відкладення розгляду даної справи на 11.11.2015 року до 11.15 години та листа з роз'ясненням вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України (а.с.19). 11.11.2015 року відповідач ОСОБА_4 повторно не з'явився в судове засідання, про причини своє неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений, згідно вимог ст. 74 ч.5 ЦПК України ( а.с. 21). Клопотання про відкладення справи від ОСОБА_4 до суду не надходило, тому, суд вважає за необхідне судовий розгляд провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (постановляє заочне рішення).
Проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона являється дружиною двоюрідного брата відповідача ОСОБА_4. Їй добре відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 починаючи з квітня 2014 року разом не проживають. ОСОБА_4 залишив родину ОСОБА_2 і більше не повертався, ніякої допомоги в утриманні будинку ОСОБА_2 він не надає.
Вивчивши всі матеріали даної справи, приймаючи до уваги пояснення позивача та пояснення свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, за необхідне позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі оскільки:
- відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 14.10.2005 року ( а.с.6 ) - ОСОБА_2 купила житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія СВХ № 206297 ( а.с.5) - власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2.
Відповідно до запису в домовій книзі вищевказаного житлового будинку ( а.с.а.с. 8,9) - в будинку за адресою: АДРЕСА_1 крім власника ОСОБА_2 зареєстровані її діти, а також відповідач ОСОБА_4.
Факт реєстрації відповідача за вищевказаною адресою підтверджено також довідкою Верхньорогачицької селищної ради Херсонської області ( а.с.4).
Відповідно акту обстеження умов проживання ( а.с.3 ) - ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але фактично за вказаною адресою не проживає з квітня 2014 року.
Частиною 1 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.150 ЖК УРСР - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно вимог ст. 71 ч.1 ЖК УРСР при відсутності члена сім"ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України - у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Оскільки, позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1, а відповідач по справі не має на зазначений будинок будь-яких майнових прав та при цьому перебуває на реєстраційному обліку у вказаному будинку, що перешкоджає позивачу розпоряджатися та користуватися належним йому майном, а також є підставою для нарахування додаткових витрат по утриманню жилого приміщення, відповідач відсутній за вказаною адресою без поважних причин понад один рік, суд приходить до висновку, що порушене право позивача у здійснені його права на користування та розпорядження жилим приміщенням підлягає судовому захисту, відповідно позов підлягає задоволенню.
Керуючись: ст.ст. ст.ст.10, 11, 88, 209, 169 ч.4, 213-215, 223 ЦПК України, ст.150 ЖК УРСР, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте Верхньорогачицьким районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Верхньорогачицький районний суд Херсонської області.