Провадження № 2/522/8996/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири АДРЕСА_1 , стягнення матеріальної шкоду у сумі 82 000 гривень та моральної шкоди у розмірі 80 000 гривень.

Позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_2.

У судовому засіданні позивач просив заяву задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти накладання арешту

Суд вивчивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.3,4 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Крім вищезазначеного, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 р. передбачає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову, не обґрунтована, не доведена та задоволенню не підлягає, оскільки, заявник просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_2, але заявник не довід необхідність забезпечення позову та належності майна відповідачу, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, на підставі чого суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ч. 3 ст. 154, ч. 4 ст. 154, ст. 208, 209, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя 25.09.15