Номер провадження: 22-ц/785/6359/15
Головуючий у першій інстанції Магалюк В.І. Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гончаренко В.М., Короткова В.Д.

з участю секретаря - Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини , за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Білгород-Дністровського міськогорайоного суду Одеської області від 10.10.2003 року ,

встановила:

У вересні 2002 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина і в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 20.10.2001 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем .Від шлюбу народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач припинив шлюбні стосунки , неповнолітній син проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Позивач просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до повноліття дитини, щомісячно ,починаючи з дня звернення до суду з позовом.

Постановою судді Білгород-Дністровського міськрайоного суду Одеської області від 10.10.2003 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку починаючи з 23.09.2003 року до повноліття дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення , яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи позов , посилався на вимоги ст. 80,82 КпШС України та виходив з того, що відповідач має сплачувати аліменти в частині від усіх видів заробітку та доходу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається ,що 20.10.2001 року сторони уклали шлюб,що підтверджується свідоцтвом про укаладення шлюбу серія НОМЕР_1 від 20.10.2001 р. (а.с.6) та перебували у шлюбі до квітня 2005 року.

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 ,що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 24.09.2002 р. (а.с.4).

Відповідно до довідки Андріївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 538 від 08.09.2003 року , позивач ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1. На її утриманні знаходиться дитина ОСОБА_4 (а.с.5).

З врахуванням того,що спір між сторонами виник у 2003 році ,до правовідносин мають бути застосовані норми Кодексу про шлюб та сім'ю в редакції 1969 р.

Відповідно до ст. 80 КпШС України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку.

Відповідно до ст. 82 КпШС України аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в розмірі: на одну дитину - чверті, на двох дітей - третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) батьків, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на кожну дитину, а з осіб, які працюють за контрактом в іноземних державах, - не менше двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на кожну дитину.

Суд першої інстанції стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти в частці , вірно виходив з того,що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, а неповнолітня дитина перебувала на утримані матері-позивача у справі.

Відповідачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані ,а матеріали справи не містять докази у спростування висновку суду першої інстанції .

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог постанови Пленума Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 року «Про судове рішення» не заслуговують на увагу , оскільки відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 01.03.1985 року № 8520-Х, затвердженого Законом Української РСР від 27.03.1985 року № 30-ХI ,який діяв до дня набрання чинності сімейного кодексу України ( Закон України № 10.01.2002 № 2947-III) до 01.01. 2004 року , було постановлено ,що заява про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у разі відсутності спору розглядається народним суддею одноособово без порушення цивільної справи. При одержанні згоди особи, зобов'язанної платити аліменти ,або у разі неодержання в установлений у повідомленні строк її заперечень народний суддя не пізніше як наступного дня виносить постанову про стягнення аліментів. Постанова народного судді виноситься на підставі свідоцтва про укладення шлюбу і запису про батьків у свідоцтві про народження дитини.

Судом першої інстанції на адресу вдповідача було направлено повідомлення (а.с.7) та 10.10.2003 року ухвалено постанова про стягнення аліментів (а.с.8), що відповідала на той час чинному законодавству.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо ухвалення судом першої інстанції постанови про стягнення аліментів за відсутності відповідача ,оскільки такі доводи не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та не впливають на правильність та законність ухваленої судом першої інстанції постанови.

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Постанову судді Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 10.10.2003 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

В.М. Гончаренко

В.Д. Коротков