АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7801/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді Музичко С.Г.,

суддів Кирилюк Г.М., Прокопчук Н.О.,

при секретарі Івановій А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 08 травня 2014 року і до закінчення ОСОБА_6 навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років. В решті вимог в задоволенні позову відмовлено. Стягуто з ОСОБА_2. судові витрати на користь держави в розмірі 243,60 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць..

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. В якій просить оскаржуване рішення скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд належним чином не встановив факт того, що сторони в період з 1994 року по 2009 рік, проживали однією сім'ю без реєстрації шлюбу.

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4 та стягуючи з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.05.2014 року до 30 червня 2017 року, але не більше ніж до досягнення сином 23 років, суд першої інстанції враховував матеріальний стан відповідача та те, що відповідач спроможний сплачувати на утримання повнолітнього непрацездатного сина аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно.

Колегія погоджується з висновком суд першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до змісту вказаних норм, для стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина необхідно, щоб: а) їм виповнилося 18 років; б) вони продовжували навчання; в) їм було менше 23 років; г) вони потребували матеріальної допомоги; д) батько, мати відповідно до свого матеріального, сімейного стану та стану здоров'я були спроможні надавати таку допомогу.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №6 від 15.05.2006 р. судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, щоу сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.(а.с.13,15)

Встановлено також, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, зареєстровані та проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні.

ОСОБА_6 є студентом 1 курсу факультету міжнародних відносин денної форми навчання, з терміном навчання до 30.06.2017 року, що підтверджується довідкою Інституту міжнародних Відносин Київського національного університету ім..Т.Шевченка №558 від 03.04.2014 року.

Відповідач ОСОБА_2 працює в ТОВ «СІТІ ТРАНСПОРТ ГРУП» на посаді генерального директора та отримує заробітну плату за період з квітня 2013 року по грудень 2013 року в розмірі 121 407,30 грн., а відтак має можливість надавати сину матеріальну допомогу до досягнення ним 23 років в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу).(а.с.21)

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги щодо невірно з'ясованих судом обставин на правильність висновків суду 1-ї інстанції про стягнення аліментів не впливають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді