Справа № 2/756/551/15
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

при секретарі Івченко В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Лізинг ІТ» про припинення правовідносин за договором лізингу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 13.07.2012 р. позивачем - ОСОБА_1 за його домашньою адресою було отримано листа від відповідача - ПАТ «Лізинг ІТ» із рахунком зі сплати платежів за отримане обладнання за програмою LeaseIT Invite, за змістом якого позивач є нібито «клієнтом» ПАТ «Лізинг ІТ» та маю сплатити останньому за нібито отримане обладнання мобільний телефон та обладнання до нього на суму у розмірі 6480 грн. кількома платежами, при цьому черговий платіж у розмірі 720 грн. позивач має вже сплатити в строк до 20-го числа поточного місяця.

Як вказує позивач, разом із рахунком в отриманому конверті також містилась заповнена квитанція із зазначенням позивача у якості платника, а одержувачем платежу - відповідача ЗАТ «Лізинг ІТ» (), а також із зазначенням відповідних банківських реквізитів ПАТ «Лізинг ІТ». У подальшому на адресу позивача почали надходити аналогічні листи від ПАТ «Лізинг ІТ» із зазначенням вже більших сум, які начебто позивач має сплатити на користь відповідача - ПАТ «Лізинг ІТ» і урахуванням штрафних санкцій. Також в листопаді 2013 р. позивач отримав рахунок де зазначалося, що його заборгованість становить 20958,32 грн. з урахуванням штрафних санкцій.

При цьому, зі слів позивача, він дійсно мав намір придбати мобільний телефон по системі «LeaselT» та укласти відповідний договір. Так, він дійсно звертався до відповідача за наданням детальної інформації про програми лізингу та умови оплати.

При цьому, зі слів відповідача (як вказує позивач), на сторінках договору є його (позивача) підпис, а саме зазначено прізвище, але іншого підпису там не має. І позивач спочатку почав заповнювати договір та поставив своє прізвище, але потім перечитав договір більш уважно, передумав його підписувати, так як не сподобались певні умови договору, а потім взагалі передумав укладати даний договір. При цьому ні телефону, ні іншого обладнання, позивач не отримував, оплату першого платежу не здійснював, ксерокопії паспорта та ідентифікаційного коду працівникам відповідача не надавав, а документів що підтверджують факт придбання обладнання (договір, акт прийому-передачі) у позивача взагалі відсутні. Окрім цього, позивач зазначає, що так як він відмовився від вказаного договору, то надіслав повідомлення на адресу відповідача про відмову від договору лізингу.

Тому просить суд визнати припиненим договір лізингу № 120268701 від 05.06.2012 р. укладеним між відповідачем - ПАТ «Лізинг ІТ» та позивачем ОСОБА_1, визнати правовідносини, що виникли за договором лізингу № 120268701 від 05.06.2012 р. укладеним між ПАТ «Лізинг ІТ» та позивачем ОСОБА_1 припиненими та стягнути судовий збір із відповідача.

Представник позивача підтримав даний позов.

Представник відповідача у судовому засіданні подала заперечення щодо позову та просила суд відмовити у даному позові.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, з'ясував наступне.

Ст. 60 ЦПК України покладено на кожну із сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2012 р. між ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» в особі ФО-П ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності № 10120601 від 06.12.2010 р. та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір № 120268701 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як з'ясовано судом, згідно до п. 1.1 договору позивач ОСОБА_1 узяв участь в системі «LeaselT» Десятка і отримав ІТ-обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи «LeaselT», а також отримав послуги, на умовах, визначених обраних відповідачем пакетом фінансування «LeaselT», а оператор «LeaselT» зобов'язався на підставі договору забезпечити передачу клієнту отримує ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів) обраних відповідачем - клієнтом та надання послуг, за умовами виконання позивачем вимог передбачених пакетом «LeaselT». При цьому п. 8.7. договору позивач ОСОБА_1 підтвердив, що з правилами ознайомлений, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Як з'ясовано судом, на підставі п. 2.2. договору, а також п. 4.9. правил, відповідач - ПАТ «Лізинг ІТ» надав позивачу ОСОБА_1 в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, про що було складено акт приймання-передачі майна № 120268701 від 05.06.2012 р. загальна первісна вартість переданого обладнання становить 7200 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту чи іншими звично заявленими вимогами.

Як вбачається з заперечень відповідача, позивач зобов'язався перед відповідачем сплачувати платежі у загальній сумі 7200 грн. в такому порядку: 1-ий платіж у розмірі 10% від загальної суми платежів; 9 платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця, тобто по 7 платежів у розмірі 720 грн., і (зі слів представника відповідача) за позивачем на даний час є заборгованість у зв'язку із невиконанням договору із нарахуванням плати за прострочення платежів передбачених п. 14.2 Правил та п. 5.4,2 Договору.

У відповідності до ст.. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, а при укладанні договору позивач по справі погодився з усіма умовами договору, шляхом підписання даного договору.

У відповідності до п. 8.1 договору укладеного між сторонами, передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту його розірвання з ініціативи будь-якої з сторін, або з підстав, передбачених цим договором та правилами, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Як з'ясував суд, відповідачем - ПАТ «Лізинг ІТ» в свою чергу було виконано вимоги Договору, обладнання поставлено постачальником для користування позивачу, що підтверджується актом приймання - передачі та з дотриманням п. п. 6.5. 6.6 надсилає рахунки клієнту - позивачу для інформування про розмір сум до сплати за користування обладнанням.

При цьому судом з'ясовано, що оригінали документів (на які посилаються сторони), а саме договору про отримання обладнання за програмою «LeaseIT» № 120268701 від 05.06.2012 р.; акту приймання-передачі майна № 120268701 від 06.06.2012 р. та прибуткового касового ордеру 15.03.2013 р. було вилучено для розслідування кримінального провадження № 0001019 від 10.12.2012 р., яке проводилось Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві за заявою позивача ОСОБА_1 та на даний час не т повернуто до організації відповідача. Дані документи ухвалою суду від 26.05.2015 р. було витребувано, але станом на день винесення рішення дана ухвала працівниками міліції виконана не була та відповідей щодо даного питання ні представнику позивача ні представнику відповідача слідчим відділом надано не було.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

На підставі викладеного, ґрунтуючись на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог позивача., оскільки начальником відділення з розслідування злочинів у сфері господарської діяльності СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві Бобровським І.В. ухвалу суду не було виконано та те, що ні позивач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів щодо спростування доводів відповідача.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 3,4, 5, 118, 119 ЦПК України, ст. 16, 611, 626, 655 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з отримання копії рішення.

СУДДЯ К.А. Васалатій