Номер провадження: 22-ц/785/1983/15
Головуючий у першій інстанції Літвінова І. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
20.10.2015 року м. Одеса
Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О.
суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.
при секретарі Колмакові В.І., Швець В.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про поділ майна подружжя, вселення та виселення, встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка, стягнення коштів,-
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просила визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, вказуючи, що на придбання цієї квартири вона витратила особисті кошти у розмірі 70 656 гривень, що були виручені з продажу належної її матері квартири за адресою: АДРЕСА_2. Також позивач в обґрунтування необхідності виділити їй саме чотирикімнатну квартиру посилалась на те, що з нею залишається проживати їх із відповідачем спільна дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій необхідна ізольована кімната. Крім цього, позивач просить визнати за нею право власності на холодильник марки «Самсунг», пральну машинку марки «Зануссі», та право особистої приватної власності на меблі: трюмо з дзеркалом, шафа з антресоллю 3-х дверна, 2 ліжка з тумбами при ліжках, письмовий стіл; за відповідачем визнати право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та бойлер марки «Електролюкс», диван, телевізор та тумбу під телевізор, килим настінний вовняний 3х5 м. червоно-чорного кольору; велику бібліотеку, що складається з підручників та словників з математики, фізики, хімії, біології, російської, української та англійської мови, дитячої та художньої літератури; килим настінний 2х3 з довгим ворсом; килим для підлоги вовняний 0,6х2 м. зеленого кольору; ковдру двоспальну кофейного кольору; іграшку «Ведмідь» м'яку жовтого кольору 100 см.; ляльку з фарфоровим обличчям та кінцівками; холодильник марки «Дніпр-2»; коробку з ялинковими прикрасами; набір посуду для заморозки 3 шт. марки «Tupperware» та право власності на стіл кухонний з фігурними жовтими ніжками; табурети жовті -2 шт.; люстри - 2 шт.; комп'ютер, системний блок, монітор, миша, клавіатура, колонки; книжкові полиці зі склом - 3 шт.; книжкові полиці зі скла - 2 шт.; газова плита «Дружківка», а за відповідачем ОСОБА_2 визнати право власності на ноутбук з мишею; шафу з антресоллю 2-х дверна; люстри - 2 шт.; стільці м'які - 3 шт.; кухонні шафи - 2 шт. (настінна та напільна); одно-касетний магнітофон; годинник настінний прямокутний.
Уточнивши свої позовні вимоги, позивач просила суд визнати, що кошти, у розмірі 70 656 гривень, отриманні за продаж квартири за адресою: АДРЕСА_2, та витрачені на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 - є об'єктом її особистої приватної власності. Пізніше, позивач доповнила свої позовні вимоги вимогою про встановлення факту її проживання однією сім'єю як жінки та чоловіка із відповідачем з 04 березня 1998 року по 17 липня 2011 року, а також просила виселити відповідача з квартири АДРЕСА_1 та вселити її до квартири АДРЕСА_1.
В останній заяві про доповнення позовних вимог позивач просила стягнути з відповідача на її користь суму коштів у розмірі 30 018 гривень та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи, посилаючись на той факт, що різниця у вартості спільно придбаних квартир, згідно із висновком № 26/14 судової будівельно-технічної експертизи від 05.09.2014 року, складає 142 855 гривень, що за курсом НБУ становить 11 401 доларів США, а її особистих коштів було витрачено у розмірі 13 719 доларів США, тому різницю цих сум у розмірі 2 318 доларів США, що дорівнює 30 018 гривень позивач просить стягнути з відповідача на її користь (т. 1 а. с. 1-4, 22-25, 154-155, 182-183, т. 2 а. с. 7-9, 142).
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю як жінки та чоловіка ОСОБА_3 із ОСОБА_2 з 04 березня 1998 року по 17 липня 2011 року.
Визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності дружини на кошти у розмірі 13 719 доларів США, що за курсом НБУ становить 70 656 гривень, які отримані з продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2, отриманої у спадок після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1, що складається в цілому з 4-х житлових кімнат, загальною площею 60,4 кв.м., у тому числі житловою площею 44,0 кв.м.
Припинено право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, що складається в цілому з 4-х житлових кімнат, загальною площею 60,4 кв.м., у тому числі житловою площею 44,0 кв.м.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на пральну машинку марки «Зануссі», стіл кухонний з фігурними жовтими ніжками; табурети жовті - 2 шт.; люстри - 2 шт.; комп'ютер, системний блок, монітор, миша, клавіатура, колонки; книжкову полицю зі склом - 1 шт.; книжкові полиці без скла - 2 шт., які згідно акту опису та арешту майна від 03.07.2013 року серії В-4 № 594 знаходяться у квартирі АДРЕСА_1; газову плиту «Дружківка», яка згідно акту опису та арешту майна від 03.07.2013 року серії В-4 № 594 головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_6 знаходиться у квартирі АДРЕСА_3.
Визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності дружини на меблі: трюмо з дзеркалом, шафа з антресоллю 3-х дверна, 2 ліжка з тумбами при ліжках, письмовий стіл; килим настінний вовняний 3х5 м. червоно-чорного кольору; велику бібліотеку, що складається з підручників та словників з математики, фізики, хімії, біології, російської, української та англійської мови, дитячої та художньої літератури; килим настінний 2х3 з довгим ворсом; килим для підлоги вовняний 0,6х2 м. зеленого кольору; ляльку з фарфоровим обличчям та кінцівками; коробку з ялинковими прикрасами; набір посуду для заморозки марки «Tupperware» - 3 шт., які згідно акту опису та арешту майна від 15.03.2013 року серії В-4 № 31 та акту опису та арешту майна від 03.07.2013 року серії В-4 № 594 знаходяться у квартирі АДРЕСА_1.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м.
Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв м.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на бойлер марки «Електролюкс», диван, телевізор та тумбу під телевізор, шафу з антресоллю 2-х дверну; люстри - 2 шт.; стілець м'який - 1 шт.; кухонні шафи - 2 шт. (настінна та напільна), які згідно акту опису та арешту майна від 15.03.2013 року серії В-4 № 31 та акту опису та арешту майна від 03.07.2013 року серії В-4 № 594 знаходяться у квартирі АДРЕСА_1.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти, що є особистою приватною власністю дружини у розмірі 28 988,96 гривень.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2 233 гривень, 114,70 гривень, 114,70 гривень, витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 2 987,42 гривень, що разом складає 5 449,82 гривень.
Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.
Вселено ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1
В решті позову ОСОБА_3 - відмовлено (т. 2 а. с. 167-172).
Ухвалою суду від 24.12.2014 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (т. 2 а. с. 183).
В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 та визнати право власності за позивачкою на квартиру АДРЕСА_3, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права (т. 2 а. с. 189-194).
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.10.2014 року - скасовано в частині встановлення факту проживання однією сім'єю як жінки та чоловіка ОСОБА_3 із ОСОБА_2 з 04 березня 1998 року по 17 липня 2011 року; визнання за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1, що складається в цілому з 4-х житлових кімнат, загальною площею 60,4 кв.м., у тому числі житловою площею 44,0 кв.м.; припинення права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, що складається в цілому з 4-х житлових кімнат, загальною площею 60,4 кв.м., у тому числі житловою площею 44,0 кв.м.; визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м.; припинення право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м.; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти, що є особистою приватною власністю дружини у розмірі 28 988,96 гривень; виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

В цій частині ухвалено нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Проведено розподіл майна, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, що складається в цілому з 4-х житлових кімнат, загальною площею 60,4 кв.м., у тому числі житловою площею 44,0 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, що складається в цілому з 4-х житлових кімнат, загальною площею 60,4 кв.м., у тому числі житловою площею 44,0 кв.м.

В решті позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В решті позову ОСОБА_3 - відмовлено.

В решті рішення залишено без змін (т. 2 а. с. 276-283).

19 травня 2015 року до суду надійшла заява від ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, в якій він ставить питання про розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

10 червня 2015 року до апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_2, в якій він ставить питання про ухвалення додаткового рішення про скасування рішення Державного реєстратора № 17840240 від 09.12.2014 року про реєстрацію права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат підлягає задоволенню, а заява про ухвалення додаткового рішення в частині скасування рішення Державного реєстратора підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Оскільки апеляційним судом при ухваленні рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат, в цій частині суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення.

Так, ОСОБА_3 при зверненні до суду в загальному розмірі було сплачено судовий збір у розмірі 2 677 гривень та витрати за проведення експертизи у розмірі 2 952 гривень, що підтверджено квитанціями, які містяться в матеріалах справи. Судові витрати ОСОБА_3 складають 5 629 гривень. ОСОБА_2 було сплачено судовий збір за подачу зустрічного позову у загальному розмірі 3 723 гривень та судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 1 827 гривень, що також підтверджується матеріалами справи, тобто судові витрати ОСОБА_2 складають 5 550 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судовим рішенням майно подружжя ОСОБА_2 розподілено по 1/2 частині кожному, у зв'язку з чим судові витрати також підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто по 1/2 частині кожному.

Витрати ОСОБА_3 складають 2 814,50 гривень (2 677 + 2 952 = 5 629/2 = 2 814,50), а витрати ОСОБА_2 складають 2 775 гривень (3 723 + 1 827 = 5 550/2 = 2 775). Отже, у зв'язку з викладеним, з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати у розмірі 39,50 гривень (2 814,50 - 2 775).

Обставини, на які посилається ОСОБА_2 в своїй заяві про скасування рішення Державного реєстратора не є підставою для ухвалення додаткового рішення, оскільки таких позовних вимог не заявлялось і питання, пов'язані з державною реєстрацією нерухомого майна, скасування державної реєстрації в цій справі не вирішувалися.

За таких обставин, суд не має правових підстав для ухвалення додаткового рішення в цій частині.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_2 про розподіл судових витрат та ухвалити по справі додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати у розмірі 39,50 гривень.

Керуючись ст. ст. 88, 220, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат - задовольнити.

Вирішити питання щодо судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі 39,50 гривень.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в частині скасування рішення Державного реєстратора - відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.