У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Коробчук А.М.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 22 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду від 22 червня 2015 року позов ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено повністю. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 24 лютого 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №186 - розірвано. Залишено ОСОБА_2 дошлюбне прізвище ОСОБА_2. Неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на проживання з матір'ю. Вирішено також стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 18 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати в сумі 243,60 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій він покликався на його незаконність та необгрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що їхня сім'я фактично існує і може зберегтися, не вжив заходів щодо її збереження, не врахував інтереси малолітньої дитини, якій потрібна повна сім'я та не надав термін на примирення. Не врахувавши всіх фактичних обставин справи суд прийняв незаконне рішення.

Також вказав, що фактично подружжя не проживає разом лише протягом двох місяців і на це були поважні причини, оскільки він перебував на стаціонарному лікуванні в Радивилівській районній лікарні, а також за межами України.

Зазначав, що він не має постійної роботи і його дохід є мінливим а стан здоров'я незадовільним (хвороба серця), а тому він не має можливості сплачувати на утримання доньки щомісячно по 500 грн.

Просив скасувати рішення Рівненського міського суду від 22 червня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав частково. Відмовився від надання строку на примирення, погодився на розірвання шлюбу та просив зменшити розмір стягнутих аліментів на утримання дитини.

__________________________________________________________________________________________________________

Справа 569/7166/15-ц Головуючий у 1-й інст. - Харечко С.П..

Провадження №22-ц/787/2037/2015р. Доповідач - Боймиструк С.В.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної заяви просила залишити рішення Рівненського міського суду від 22 червня 2015 року без зімн.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, суд першої інстанції виходив з того, що сім'я фактично розпалась і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам дружини та дитини.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2013 року та при його реєстрації позивачка взяла призвіще чоловіка (а.с. 7). Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

В справі встановлено, що протягом півроку сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних стосунків, сім'я розпалась, і зберегти її неможливо, шлюб існує формально, а тому суд першої інстанції, давши вірну правову оцінку обставинам справи, обґрунтовано задовольнив позов та розірвав шлюб між сторонами, повернув позивачці дошлюбне призвіще та стягнув аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки, оскільки дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач відповідно до ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Аліменти у твердій грошовій сумі визначаються у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин, що мають істотне значення для справи (ч.1 ст. 184 СК України).

Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що немає постійного заробітку, а підробляє на даний час неофіційно. Погоджується сплачувати аліменти на утримання доньки в меншому розмірі ніж стягнуто судом не по 500 грн. щомісячно, а по 350 грн..

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 17 своєї Постанови № 3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків у відповідача немає. Його перебування у лікарні протягом 10 днів в червні 2015 року не визнано таким захворюванням яке позбавляє його самого працездатності.

На час розгляду справи прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» з 1 січня по 31 серпня складав 1032 грн. а з 1 вересня 2015 по 31 грудня року 1167 грн. .

Для гармонійного розвитку дитини кожен з батьків повинен на утримання дитини надавати половину зазначеної суми, тобто 516 грн. та з 1 вересня - 583,5 грн.

Сума аліментів в твердій грошовій сумі визначена судом, не перевищує половину розміру встановленого законодавцем прожиткового мінімуму на дитину до 6 років, а тому є можливою до сплати відповідачем.

Оскільки рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді: