Справа № 473/4084/15-ц
"10" листопада 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому (з врахуванням подальших уточнень) вказував, що 03 вересня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем був укладений кредитний договір №nkxrRX06870008, відповідно до якого банк надав останньому кредит в розмірі 6 648 грн. на строк до 03 вересня 2009 року (включно), а відповідач зобов'язався вчасно повернути кредит шляхом щомісячного (частинами) повернення кредитних коштів, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 1 % на місяцьвід суми залишку заборгованості та щомісячну комісію за надання фінансового інструменту в розмірі 159,55 грн.
Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останнього сплачувати банку проценти в підвищеному розмірі - 11,83 % на місяць від суми простроченого платежу, пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення, а також штраф в розмірі 500 грн. +5 % від суми заборгованості при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань понад 30 днів.
Крім цього в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань банк наділений правом вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту.
Однак відповідач умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії належним чином не виконував в зв'язку з чим рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 грудня 2013 року з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто борг, що виник станом на 17 липня 2013 року в розмірі 32 323,49 грн., в тому числі 6 607,47 грн. заборгованості по кредиту, 20 609,25 грн. заборгованості по процентам, 2 135,40 грн. заборгованості по комісії, 2 969,37 грн. нарахованого штрафу. В частині вимог про стягнення нарахованої пені в розмірі 20 035,30 грн. відмовлено.
Проте ОСОБА_1 судове рішення не виконав, продовжує порушувати зобов'язання в зв'язку з чим станом на 24 вересня 2015 року заборгованість складає 56 367,70 грн., в тому числі:
- заборгованість по кредиту - 6 607,47 грн.;
-заборгованість по процентам - 20 609,25 грн.;
-заборгованість по комісії - 2 135,40 грн.;
-нарахована пеня за порушення зобов'язань в загальному розмірі 27 015,58 грн.;
-нараховані штрафи за порушення зобов'язань понад 30 днів в загальному розмірі 1 850,78 грн.
Оскільки частина заборгованості в розмірі 32 323,49 грн. вже стягнута судовим рішенням від 25 грудня 2013 року, а тому банк просив про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь залишку боргу в розмірі 28 866,36 грн.
В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважає можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема судом встановлено, що 03 вересня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) уклав у письмовій формі з ОСОБА_1 кредитний договір №nkxrRX06870008 в якому сторони узгодили всі його умови.
Договір складається з заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та банківських тарифів, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.
Відповідно до договору банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 6 648 грн. на строк до 03 вересня 2009 року (включно), а відповідач зобов'язався вчасно повернути кредит шляхом щомісячного (частинами) повернення кредитних коштів, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 1 % на місяцьвід суми залишку заборгованості та щомісячну комісію за надання фінансового інструменту в розмірі 159,55 грн.
Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останнього сплачувати банку проценти в підвищеному розмірі - 11,83 % на місяць від суми простроченого платежу, пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення, а також штраф в розмірі 500 грн. +5 % від суми заборгованості при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань понад 30 днів.
Крім цього в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань банк наділений правом вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
З матеріалів справи вбачається те, що відповідач умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії належним чином не виконував в зв'язку з чим рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 грудня 2013 року з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто борг, що виник станом на 17 липня 2013 року в розмірі 32 323,49 грн., в тому числі 6 607,47 грн. заборгованості по кредиту, 20 609,25 грн. заборгованості по процентам, 2 135,40 грн. заборгованості по комісії, 2 969,37 грн. нарахованого штрафу. В частині вимог про стягнення нарахованої пені в розмірі 20 035,30 грн. відмовлено.
Проте, відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України.
Зокрема, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналогічні умови містить й кредитний договір.
Тому наявність рішення суду про стягнення боргу за грошовим зобов'язанням, що не було виконане вчасно, не може свідчити про припинення між сторонами зобов'язання до дня його фактичного виконання.
Аналогічні висновки зробив в своїй постанові від 23 вересня 2015 року по справі №6-1206цс15 Верховний Суд України, який зазначив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.
В матеріалах справи відсутні докази щодо виконання боржником судового рішення.
Таким чином ПАТ КБ «ПриватБанк» правомірно продовжував нараховувати ОСОБА_1. неустойку за порушення зобов'язань.
Зокрема, згідно розрахунку заборгованості, за період з 18 липня 2013 року по 24 вересня 2015 року відповідачу підставно нараховано пеню в розмірі 6 974,59 грн. (27 015,58 грн. (пеня станом на 24 вересня 2015 року) - 20 040, 99 грн. (пеня станом на 18 липня 2013 року)).
Що стосується вимог позивача про стягнення також пені, яка нарахована до 18 липня 2013 року, то вони є безпідставними, оскільки такі вимоги вже були предметом судового розгляду та вирішені рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 грудня 2013 року.
В зв'язку з цим відповідному перерахунку підлягає й штраф, що становить 500 грн. + 348,73 грн. (6 974,59 грн. (заборгованість по пені після 17 липня 2013 року) х 5%).
В зв'язку з встановленим та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 6 974,59 грн. нарахованої пені та 848,73 грн. нарахованого штрафу.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 330,08 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 88, 209, 212, 213, 214, 215, 226, 228, 233 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Вуїв