У х в а л а

іменем україни

4 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні позовну заяву публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - ТОВ «Ідея Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс») про звернення стягнення на предмет застави та стягнення боргу.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 30 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно умов якого позичальник отримав кредит на купівлю транспортного засобу строком до 30 березня 2016 року. У рахунок забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між банком та ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати солідарно в межах суми 100 тис. грн. Позичальник належним чином умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого станом виникла заборгованість за кредитним договором. З урахуванням викладеного позивач просив суд у рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет застави та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 100 тис. грн.; вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 13 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2015 року, позовну заяву ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ТОВ «Фінансова компанія «гарант Плюс» про стягнення заборгованості повернуто позивачу в частині вимог до ОСОБА_1, відмовлено у відкритті в частині вимог до ТОВ «Фінансова компанія Гарант Плюс», та роз'яснено право звернення до суду за місцем проживання відповідача, фізичної особи, за територіальною підсудністю (в частині вимог до ОСОБА_1) та до господарського суду (в частині вимог до юридичної особи ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс»).

У касаційній скарзі ПАТ «Ідея Банк» просить скасувати судові ухвали, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та передати питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових ухвал в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" судам роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-745цс15.

Судами встановлено, що в одне провадження об'єднані позовні вимоги юридичної особи - ТОВ «Ідея Банк» до іншої юридичної особи - ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс», які підлягають розгляду у порядку господарського судочинства (ст. 12 ГПК) та позовні вимоги юридичної особи - ТОВ «Ідея Банк» до фізичної особи - ОСОБА_1, які розглядаються в порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначені обставини справи та вимоги процесуального закону, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «Ідея Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про стягнення боргу.

Повертаючи позовну заяву в частині вимог ТОВ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, також обґрунтовано виходив із того, що позивачем подано позов з порушенням правил підсудності, оскільки згідно ст. 109 ЦПК України позов належить розглядати за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових ухвал, не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук