Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 310/825/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Крамаренко А.І.
№ 22-ц/778/4385/15Суддя-доповідач Гончар М.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Стрелець Л.Г.

суддів Каракуші К.В., Гончар М.С.

за участі секретаря Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» (надалі - ПАТ «БПТМ»), третя особа - Комунальне підприємство «Житлосервіс-2а» Бердянської міської ради (надалі - КП «Житлосервіс-2а» БМР) про визнання частково недійсним договору, стягнення коштів, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив визнати недійсним п. 1.3 договору № 071310 від 23.02.2006 року про надання послуг з централізованого опалення, укладеного між позивачем та відповідачем, в частині значення опалюваної площі квартири 62,60 кв.м.; стягнути з відповідача на його користь шкоду (вартість неправомірно оплачених ним послуг відповідача) у розмірі 1 804,39 грн. та моральну шкоду 5000,0 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 23.02.2006 року між ним та відповідачем був укладений договір № 071310 про надання послуг з централізованого опалення. Предметом договору про надання послуг з централізованого опалення є зокрема визначення опалювальної площі квартири (як це зазначено у Типовому договорі про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630).

У п.1.3 вищезазначеного договору відповідачем була зазначена опалювальна площа квартири 62,6 кв.м.

Однак, згідно із технічним паспортом площа квартири (без урахування площі балкону) складає 60,8 кв.м, зайво сплачена площа 1,8 кв.м.

На його думку, п. 1.3 зазначеного договору суперечить п.2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже є підстави для визнання його недійсним.

Крім того за період з 23.10.2006 року по лютий 2013 року відповідач нараховував йому плату за послуги з опалювальної площі квартири 62,6 кв.м, хоча повинен був нараховувати плату за 60,8 кв.м. У зв'язку з цим відповідач повинен йому відшкодувати вартість неправомірно оплачених ним послуг за вказаний період у розмірі 1804,39 грн.

Також, позивач вважав, що вказаними діями відповідача йому завдана моральна шкода 5 000,0 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 травня 2015 року (а.с.34-36) позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним п. 1.3 договору №071310 від 23.02.2006 року про надання послуг з централізованого опалення, укладеного між ПАТ «БПТМ» та ОСОБА_3, в частині зазначення опалювальної площі квартири у розмірі 62,60 кв.м.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_3 із зазначеним рішенням суду першої інстанції погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, ПАТ «БПТМ» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 42) просило рішення суду першої інстанції скасувати (фактично лише в частині задоволення судом першої інстанції вимог позивача), ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

У судове засідання 01.10.2015 року повідомлені апеляційним судом, з додержанням вимог ст. ст. 74-77 ЦПК України, про час та місце розгляду цієї справи (а.с.52-54) всі особи, які беруть участь у справі, не з'явились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх осіб, які беруть участь у справі.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ПАТ «БПТМ» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

Згідно із ст. 307 ч. 1 п. 3 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин.

Так, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що задовольняючи позов позивача частково у цій справі, суд першої інстанції правильно керувався ст. ст. 10-11, 15, 57-61, 212-215 та виходив із того, що позов позивача є обґрунтованим та доведеним в частині визнання недійсним п. 1.3 договору № 071310 від 23.02.2006 року про надання послуг з централізованого опалення, укладеного між ПАТ «БПТМ» та ОСОБА_3, в частині зазначення розміру опалювальної площі.

Проте, суд першої інстанції помилився у розмірі цієї площі, зазначивши неправильно «62,6 кв.м» замість правильного «що перевищує 60,8 кв.м».

Оскільки, як було правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 в м. Бердянську (а.с.6).

Згідно із рішенням виконкому Бердянської міської ради № 546 від 14.09.2005 року ПАТ «БПТМ» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання в м. Бердянську.

23.10.2006 року ПАТ «БПТМ» уклало з ОСОБА_2 договір про надання послуги з централізованого опалення (а.с.4-5).

Згідно із п.1.1 зазначеного договору виконавець зобов'язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послугу з централізованого опалення, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надану послугу за встановленим тарифом у строки та на умовах, встановлених договором.

У п. 1.3 вказаного договору опалювальну площу квартири зазначено 62,6 кв.м.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України, на яку посилається позивач, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актом цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 в м. Бердянську загальна площа квартири складає (без урахування площі балкону) складає 60,8 кв.м (а.с.6-7).

Розмір опалювальної площі у вищезазначеній квартирі позивача саме у розмірі 60,8 кв.м визнаний у суді першої інстанції відповідачем ПАТ «БПТМ» (а.с.9).

Розмір опалювальної площі у квартирі позивача саме 62,6 кв.м був помилково зазначений відповідачем у договорі згідно інформації, наданої КП «Житлосервіс-2а» (а.10).

Про цю помилку стало відоме відповідачеві ПАТ «БПТМ» лише після надання йому у 2013 році позивачем відповідних копій документів на квартиру позивача.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню в силу вимог ст. 61 ч. 1 ЦПК України.

Посилання апелянта ПАТ «БПТМ» на незастосування судом першої інстанції строку позовної давності при вирішенні позову позивача у цій справі в оскаржуємій частині рішення є безпідставними та не приймаються апеляційним судом до уваги.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі відсутні.

В силу вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 58 ч. 1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Суд першої інстанції розглянув дану з додержанням вимог ст. ст. 10-11, 57-61, 212 ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення позивача ОСОБА_3 від доказування саме визнання недійсним п. 1.3 договору № 071310 від 23.02.2006 року про надання послуг з централізованого опалення, укладеного між ПАТ «БМТМ» та ОСОБА_3, в частині зазначення розміру опалювальної площі квартири «62,6 кв.м», відсутні.

При вищевикладених обставинах, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 травня 2015 року у цій справі в оскаржуємій частині слід змінити; визнати недійсним п. 1.3 договору № 071310 від 23.02.2006 року про надання послуг з централізованого опалення, укладеного між ПАТ «БМТМ» та ОСОБА_3, в частині зазначення опалювальної площі квартири у розмірі «що перевищує 60,8 кв.м», замість «62,6 кв.м».

Визнання недійсним зазначеного пункту договору сторін лише в частині розміру опалювальної площі, що перевищує 60,8 кв.м, як істотної умови договору, при вищевикладених обставинах, враховуючи зміст ст. 217 ЦК України, не робить вищезазначений договір між сторонами у цій справі недійсним в іншій його частині та в цілому.

В решті рішення суду першої інстанції не оскаржено та апеляційним судом не переглядалось.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ч. ч. 1, 5 ЦПК України апелянт ПАТ «БПТМ» в разі задоволення його апеляційної скарги лише частково при вищевикладених обставинах, не має права на компенсацію судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 121,80 грн. (а.с.41), понесених ним при подачі цієї скарги до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 травня 2015 року у цій справі в оскаржуємій частині змінити.

Визнати недійсним п. 1.3 договору № 071310 від 23.02.2006 року про надання послуг з централізованого опалення, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Бердянське підприємство теплових мереж» та ОСОБА_2, в частині зазначення опалювальної площі квартири у розмірі «що перевищує 60,8 кв.м», замість «62,6 кв.м».

В решті рішення суду першої інстанції не оскаржено та апеляційним судом не переглядалось.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути у тій частині, в якій було предметом перегляду в апеляційному порядку, оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.Гончар М.С.