Провадження № 2/127/25/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015 м. Вінниця

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Музики А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування з вимогами встановити факт спільного проживання без реєстрації шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1, в період з вересня 2010 року по 08.06.2014 року. Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування на 1/4 частину наступного майна: земельна ділянка площею 0,0675га, кадастровий номер НОМЕР_4, розташовану за адресою : АДРЕСА_1; земельна ділянка площею 0,0110 га кадастровий номер НОМЕР_5, розташовану за адресою : АДРЕСА_1; автомобіль Toyota RAV4, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 автомобіль Opel Astra 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 житловий будинок АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_2, право власності в порядку спадкування на 1/44 частину наступного майна: земельна ділянка площею 0,0675га кадастровий номер НОМЕР_4, розташовану за адресою : АДРЕСА_1; земельна ділянка площею 0,0110 га кадастровий номер НОМЕР_5, розташовану за адресою : АДРЕСА_1; автомобіль Toyota RAV4, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 автомобіль Opel Astra 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 житловий будинок АДРЕСА_1.

Позовні вимоги аргументовані тим, що з 1985 року батьки позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі. Проте згодом між батьками часто виникали непорозуміння, сварки, шлюбні відносини припинилися з вересня 2010 року, батько почав спільно проживати з ОСОБА_6. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2010р., яке набрало законної сили 21.12.2010р., шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 був розірваний. Натомість з ОСОБА_6 ОСОБА_5 шлюб не реєстрував, однак проживав з нею однією сім'єю. За час спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 придбали певне майно. Однак частину майна зареєстрували на ім'я батька позивачів, а частину - на ім'я ОСОБА_6 Зокрема, на ім'я ОСОБА_6 зареєстровано: земельну ділянку площею 0,0675га, кадастровий номер НОМЕР_4, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,0110 га кадастровий номер НОМЕР_5, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; автомобіль Toyota RAV4, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 На ім'я ОСОБА_5 зареєстровано: автомобіль Opel Astra 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 Крім того, за час спільного проживання батько позивачів та ОСОБА_6 побудували на земельній ділянці, розташованій за адресою АДРЕСА_1

Позивачі зазначають, що за ІНФОРМАЦІЯ_3. після чергової сварки ОСОБА_5 застрелив ОСОБА_6, її сина від першого шлюбу, а потім застрелився сам. Таким чином, після його смерті спадкоємцями першої черги за законом є позивачі, а після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги є її мати - відповідач у справі. Втім, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, документальне підтвердження правового статусу придбаного ними майна, як спільного сумісного, відсутнє, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти визнання позову заперечував.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є батьком позивачів по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого міським відділом ЗАГС м. Вінниці від 07.07.1992р. та свідоцтвом про народження виданого міським відділом ЗАГС м. Вінниці 25.04.1986 р. ( а. с. 8-9, т.1,)

Позивач ОСОБА_2 змінила своє прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» після реєстрації шлюбу, що підтверджено свідоцтвом про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного стану ВМУЮ Вінницької області від 04.09.2010р., серія НОМЕР_6 ( а. с. 7, т.1,)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2010р., шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано.( а. с. 10-11, т.1, )

Згідно свідоцтва про смерть від 12.06.2014р. серія НОМЕР_7 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій обл. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.( а. с. 12, т.1,)

Згідно свідоцтва про смерть від 10.06.2014р. серія НОМЕР_8 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій обл. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.( а. с. 13, т.1,)

Судом встановлено, що ОСОБА_6 належали земельна ділянка площею 0,0675га, кадастровий номер НОМЕР_4, розташована за адресою : АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 16.10.2010р. посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В.(а.с.14-15, т.1, ) та земельна ділянка площею 0,0110 га кадастровий номер НОМЕР_5, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 16.10.2010р. посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В.(а.с.16-17, т.1,)

Суд бере до уваги, що ОСОБА_6 укладено договір про приєднання до електричних мереж від 28.12.2010р. на обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 рахунків за надані послуги ВАТ "АК Вінницяобленерго" від 23.12.2010 року та від 29.12.2010р. спласувались ОСОБА_6 ( а.с.127-133, т1,)

З копії Технічного паспорту виготовленого КП "Вінницьке об'єднане бюро технічної інвентаризації-" на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, вбачається, що власником вказаного будинку є - ОСОБА_6, ". Згідно даного Технічного паспорту вказаний вище будинок зведено самочинно, рік побудови - 2010. ( а. с. 107-113)

Будинок АДРЕСА_1 після сметрі ОСОБА_6 успадковано ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.01.2015 виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_9 також ОСОБА_3 успадковано земельну ділянку АДРЕСА_1 та земельну ділянку АДРЕСА_1 що підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об?єкта нерухомого майна. ( а. с. 26-37, т.2, )

Представником відповідача надано суду докази на спростування доводів позовної заяви на підтвердження відсутності обставин, ведення спільного господарства ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наявності у сторін спільного бюджету тощо, а саме, докази щодо того, що ОСОБА_6 за доходи, які отримувала працюючи керівником підприємства та, одночасно, здійснюючи підприємницьку діяльність, в т.ч. фінансово - кредитні операції придбала нерухомість, автомобіль, збудувала будинок, судом також встановлено, що ОСОБА_6 мала значні грошові вкладення в банках, що підтверджено матеріалами справи. ( а.с. 41-48, 51-101, т.1, )

Згідно декларацій ОСОБА_6 за 2009, 2010 роки відповідно, доходу не отримувала, згідно декларації за 2011 рік сума річного оподатковуваного доходу становить 53402,88 грн. З 02.10.2014 року вище зазначений ФОП перебуває у стадії припинення підприємницької діяльності в зв'язку зі смертю. ( а. с. 205-209, т.1)

Судом встановлено, що ОСОБА_6 отримала кредит в розмірі 50 000 доларів США, що підтверджується кредитним договором від 13.05.2009р., та договором іпотеки від 13.05.2009р., щодо забезпечення повернення кредиту в сумі 50 000 доларів США, взятого ОСОБА_6 згідно кредитного договору від 13.05.2009р. ( а. с. 181-189, 49-50, т.1)

Як вбачається з реєстраційної картки транспортного засобу автомобіль Toyota RAV4, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 належав ОСОБА_6, що також підтверджується договором купівлі-продажу автомобіля від 14.03.2014р. №РМ-1-14.03.14( а. с.18, 147-151, т.1, )

Згідно з реєстраційної картки транспортного засобу автомобіль Opel Astra 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 належав ОСОБА_5. ( а. с.17, т.1,)

З договору про надання житлово-комунальних послуг від 21.11.2009 року, вбачається, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_2 ( а.с.103-106)

Судом встановлено, що ОСОБА_5 з 17.08.2010р. був пенсіонером за вислугу років. ( а. с. 157, т.1, )

З довідки виданої головою квартирного комітету від 23.06.2014р. №439 ОСОБА_5 проживав за адресою АДРЕСА_3.( а.с.154, т.1, )

В судовому засіданні з метою повного та об?єктивного розгляду справи досліджувались матеріали інвентаразиційної справи на буд. АДРЕСА_1, кримінальне провадження № 0000135.

Представник відповідача в судовому засіданні неодноразово вказував, що ОСОБА_5 не вкладав кошти в будівництво буд. АДРЕСА_1, ОСОБА_5 здійснювалось будівництво будинків за адресою АДРЕСА_3, та АДРЕСА_3 для сина та доньки - позивачів по справі, в зв?язку з чим судом досліджувались інвентаризаційні справи на вказані будинки.

В судовому засіданні допитувались свідки, зі сторони позивачів та зі сторони відповідача. Зокрема свідок ОСОБА_10, що є матір'ю ОСОБА_5 повідомила, що з 2010р. її син став проживати з ОСОБА_6, з якою почав спільне будівництво будинку. Після закінчення, якого стосунки між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 погіршились. Вказала, що її сином витрачено значку частину коштів на будинок. Батько ОСОБА_5- ОСОБА_11 повідомив, що знайомий з дружиною сина- ОСОБА_23. з 2013р. Вказав, що надав ОСОБА_5 та, ОСОБА_6 кошти на будівництво спільного будинку, проте доказів цього немає, точну адресу будинку на пам'ятає.

Свідок ОСОБА_12, що був другом та колегою ОСОБА_5, повідомив суду, що ОСОБА_5 проживав однією сім'єю спільно з ОСОБА_6 з 2010р. за чиї кошти велось будівництво будинку АДРЕСА_1 йому невідомо. Представником позивача допитано свідка про те, які обов'язки виконував ОСОБА_5, працюючи в органах МРЕО на що отримав відповідь, що до обов'язків ОСОБА_5 входило прийняття іспитів для отримання водійського посвідчення, що на думку представника позивача спростовує доводи представника відповідача, стосовно того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 об'єднували лише ділові стосунки.

Свідок ОСОБА_13, що був сусідом ОСОБА_5 та ОСОБА_6, повідомив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6, знає з 2011р. в 2012р. подружжя стало проживати разом. Повідомив, що на будівництві бував ОСОБА_5, проте, кому належить будинок та за чиї кошти здійснювалось будівництво йому невідомо.

Свідок ОСОБА_14 що була подругою ОСОБА_6 вказала, що з ОСОБА_5 не була знайома взагалі, із ОСОБА_6 знайома близько 12 років, повідомила, що будівництво спірного будинку здійснювала сама ОСОБА_6 за свій рахунок, зазначила, що після розірвання шлюбу з першим чоловіком ОСОБА_15 проживала сама, проте мала кавалера.

Свідок ОСОБА_16, що був хорошим знайомим ОСОБА_6, вказав що після того як ОСОБА_6 розлучилась зі своїм чоловіком ОСОБА_15 в 2011р. запропонувала йому здійснювати будівельні роботи на території спірного будинку по АДРЕСА_1, розраховувалась з будівельниками ОСОБА_6 Свідок зазначив, що в 2012р. та в 2013р. він здійснював, ще деякі роботи. ОСОБА_5, вперше побачив 2013р., повідомив, що ОСОБА_6 не повідомила про статус ОСОБА_5 Свідок повідомив, що ОСОБА_6, достатньо заробляла для того, щоб самостійно побудувати будинок. Свідок на питання представника позивача вказав, що стверджувати про наявність чи відсутність близьких відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не може.

ОСОБА_17, що працювала продавцем в магазині ОСОБА_6, з лютого 2013р. до червня 2014р. зазначила, що з ОСОБА_5, відомий як співвласник магазину, вказала, що з ОСОБА_5 у ОСОБА_6, були ділові стосунки, оскільки в магазині знаходився, ще товар і ОСОБА_5 зазначила, що їй невідомо про особисте життя ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_18, що був другом ОСОБА_5, повідомив суду, що ОСОБА_5 з ОСОБА_6, проживали в громадянському шлюбі, за час спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спільно будувався будинок спочатку за кошти ОСОБА_6 згодом, як говорив свідку ОСОБА_5 він продав вантажні автомобілі та виручені кошти на будівництво будинку. Безпосередньо будівництвом займався ОСОБА_5 В даному будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали спільно. За місяць до смерті разом не проживали.

Свідок ОСОБА_15, що був колишнім чоловіком ОСОБА_6 вказав, що був також знайомий з ОСОБА_5, оскільки вантажні автомобілі його та ОСОБА_5, разом здійснювали перевезення. Повідомив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали разом однією сім'єю з 2010р. Зі слів своїх знайомих йому було відомо, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, були складні стосунки, жили спільно до травня місяця 2014р. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за спільні кошти будували будинок.

Свідок ОСОБА_19, що був другом ОСОБА_5, з ОСОБА_5 знайомий з 1990р. з ОСОБА_6 знав як дружину ОСОБА_5 Суду повідомив, що ОСОБА_5 було продано значну частину майна для будівництва будинку. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, проживали як подружжя близько 5-ти років.

Свідок ОСОБА_20, що є сестрою ОСОБА_6, повідомила, що допомогла матеріально купити сестрі земельну ділянку під будівництво будинку в с. Пирогово, а саме дала сестрі 18 000 доларів США, на питання представника позивачів чи є цьому докази вказала, що доказів немає. Факт спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свідок заперечила, зазначивши, що ОСОБА_5, допомагав ОСОБА_6, вирішувати питання по роботі, та був лише залицяльником ОСОБА_6 з ОСОБА_5 свідок познайомилась в 2010р. При допиті свідка представник позивачів звернув увагу на протилежність показів даного свідка по даній справі та згідно протоколу допиту потерпілого по кримінальному провадженню по факту вбивства ОСОБА_6, де свідок вказував, що була знайома з ОСОБА_5 більш тривалий час, проте як вказала ОСОБА_20, протокол допиту потерпілого вона підписала не читаючи.

Свідок ОСОБА_21, що є сусідкою меншої сестри ОСОБА_6 ОСОБА_22 згодом працювала в ОСОБА_6 хатньою працівницею з грудня 2012р. по травень 2014р., вказала, що ОСОБА_6, проживала в спірному будинку сама, ОСОБА_5, знала як ділового партнера ОСОБА_6

Суд критично оцінює показання свідків допитаних в судовому засіданні, та ставить під сумнів достовірність та правдивість фактів повідомлених останніми, які є або родичами або друзями ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суд бере до уваги, що крім показів свідків матеріали справи не містять жодних доказів в обгрунтування заявлених вимог, доказів того, що ОСОБА_5 здійснювалось будівниництво саме будинку по АДРЕСА_1 не надано, суд звертає увагу, що жоден із свідків не вказав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6, мали спільний бюджет, побут та вели спільне господарство на момент смерті.

Ст.3 СК України визначено, що сім?ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки. Сім?я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених Законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, «майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності».

Статтею 74 СК України визначено, що якщо жінка й чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності жінки й чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

П. 23, 24 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК) ( 2947-14 ). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Згідно п. 22 ППВС України № 11 від 21.12.2007р. - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 та ст. 372 ЦК України. Згідно з п. 23 Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частини 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Ч.1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів.

ч.1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

ч. 1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги про встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1, в період з вересня 2010 року по 08.06.2014 року, необгрунтовані, непідтверджені матеріалами справи, твердження позивачів ґрунтується лише на припущеннях жодних інших доказів, в обгрунтування того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в період з вересня 2010 року по 08.06.2014 року проживали однією сім?єю, мали спільні кошти, за які здійснювали будівництво та купівлю спірного майна, суду не надано, що підлягає обов?язковому доказуванню по даній категорії справ на що також звертає увагу Верховний суд України у постанові від 02.10.2013р., в якій вказано, що належність майна до спільної суміної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті цього майна, також не надано доказів того, що ОСОБА_5 вкладались кошти на будівництво спірного будинку та на купівлю автомобіля Toyota RAV4, 2014 року випуску, крім того, суд погоджується з доводами відповідача, щодо того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 об?єктивно не можуть вважатись такими, що проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу, оскільки лише 10.12.2010р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано шлюб, що підтверджено матеріалами справи ( а. с. 10-11, т.1,) суд звертає увагу, що саме в цей період ОСОБА_6 придбала у власність спірні земельні ділянки та збудувала будинок, що знайшло своє підтвердження під час розгляду даної справи.

Суд погоджується з доводами відповідача, щодо того, що факт реєстрації ОСОБА_5 в спірному будинку не є ознакою сімейних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки реєстрація ОСОБА_5 мала тимчасовий характер з 02.03.2013р. по 06.06.2014р., та як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, ОСОБА_6 на прохання ОСОБА_5, з яким мала ділові стосунки, дала дозвіл на реєстрацію ОСОБА_5, який не мав реєстрації.

Крім того задоволенню також не підлягають вимоги позивачів про визнання за ними права власності на майно, що на їх думку є об?єктом спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки дані вимоги є похідними від вимог про встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в задоволенні якої відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 321, 368, 392, 1216, 1218, ЦК України, П. 23, 24 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» ст. 3, 60, 74, СК України ст.ст.15, 88, 208, 209, 213,215, ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя