Справа №333/4761/15-ц
Провадження №2/333/2175/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним звернулась ОСОБА_1. Посилається на таке. 20.12.2011 р. між нею та відповідачем укладений договір «На відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки №001-07526-201211. Відповідно до цього договору відповідач відкрив на її імя картковий рахунок №3512 та видав картку з Пін-кодом і відкривши кредитну лінію на 5000 грн. Також було зобовязано укласти договір добровільного страхування №001-07526-201211 від 20.12.2011 р. Певний час сплачувала кредит, останній платіж зробила 20.01.2014 р. Пізніше хотіла сплатити кредит, але в банку їй повідомили, що рахунок закритий, справа передана колекторський компанії. Пізніше відповідач звернувся до суду із позовом про стягнення з неї заборгованості, яка складається з тіла кредиту 1031,07 грн., простроченого тіла кредиту 2850 грн., заборгованості за відсотками 2450 грн. вважає, що діями відповідача порушено її права, оскільки відповідач при укладанні договору не повідомив її про умови згідно ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», крім того, зобовязав укласти страховий договір, що суперечить ч.5 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Вважає кредитний договір недійсним, оскільки з боку відповідача має місце нечесна підприємницька практика. Просить визнати кредитний договір №001-07526-201211 укладений 20.11.2011 р. недійсним.

В судове засідання позивачка не зявилась, її інтереси представляв за довіреністю ОСОБА_2, який позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце сповіщений належним чином, особисто повісткою під підпис.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

20.12.2011 р. між сторонами укладений договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки №001-07526-201211. Відповідно до цього договору відповідач відкрив на її імя картковий рахунок №3512 та видав картку з Пін-кодом і відкривши кредитну лінію на 5000 грн.

Згідно п.1.2 вказаного договору банк відкриває поточний рахунок з використання платіжної картки №3512 в національній валюті України, випускає, надає в користування платіжну картку, пін-код та здійснює обслуговування клієнта, згідно переліку послуг та на умовах викладених в Тарифному пакеті ОСОБА_3, що міститься в додатку №1 до цього договору та згідно з умовами цього договору, умовами надання картки і правил.

Тарифи на обслуговування платіжних карток «Тарифний пакет «Нова Готівочка», Умови надання кредитної картки по користуванню кредитом надані позивачем, з них вбачається, що ОСОБА_1 з ними ознайомлена, про що свідчить підпис.

За кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Процентами за кредитним договором є плата позичальника за кредитним договором (ст. 903 ЦК України) або ціна кредитного договору (ч. 1 ст. 632 ЦК України).

Склад, розмір, база нарахування, порядок внесення плати за кредитом (процентів), її окремих частин та інші можливі умови про ціну кредитного договору встановлюються за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 632, ч. 2 ст. 6 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та ч. 6 ст. 203 цього Кодексу.

Ч. 4 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Ч. 5 цієї ж статті передбачає, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Результат аналізу указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Але суд вважає, що договір №001-07526-201211 та додатки до нього не суперечать нормам ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Закону України «Про захист прав споживачів» (ст. ст. 11, 18), оскільки ці положення не містять формули зі зміненими величинами при платі за обслуговування кредит. Посилання позивача на наведені ними постанови Верховного Суду України є безпідставними, оскільки у цій справі інші фактичні обставини та умови договору, ніж ті, що переглядались Верховним Судом України.

Як вбачається з Умов надання кредитної картки по користуванню кредитом страхування є окремою послугою та надається за бажанням клієнта, в тому числі за рахунок кредитних коштів (а.с.13 зворот). Тому посилання на порушення відповідачем ч.5 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» не знайшли свого підтвердження, у суду не має підстав вважати, що банк зобовязав чи яким-то іншим чином примусив укласти договір страхування позивачку при оформленні кредитного договору.

Посилання позивачки на відмову банку прийняти платежі не можуть бути підставою для визнання договору недійним, а є підставою для зменшення правових наслідків при порушенні зобовязань, що є предметом іншого позову і не може бути враховано під час розгляду цієї справи.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позову про те, що позивачка не була ознайомлена з усіма умовами кредитного договору при його підписанні, оскільки це спростовується наданим договором та додатками до нього, які підписані позивачкою.

Позивач не навела суду доказів, які б могли свідчити про недійсність укладеного нею з відповідачем вказаного правочину.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 215 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 60, 208, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним залишити без задоволення.

На рішення сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська