Провадження № 2/0202/2800/2015
29 жовтня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,
за участю секретаря Фісун К.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість на свою користь за кредитним договором № ODVIGK01420006 від 01.12.2005 року у розмірі 360246,62 дол. США, що за курсом 7,97 відповідно до повідомлення НБУ станом на 31.08.2011 року складає 2 871 165, 55 грн.; з ПАТ «Акцент банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 200 грн., з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 1950 грн. 00 коп. та судовий збір.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № ODVIGK01420006 від 01.12.2005 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 106080,00 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 15,96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.12.2015 року. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_1 зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду.
Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, з ОСОБА_2 договору поруки № 0006/Р від 01.12.2005 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2011 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» були задоволені.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2012 року заочне рішення від листопада 2011 року було скасовано.
При новому розгляді справи представник позивача в судове засідання не зявився, відповідно до заяви від 29.10.2015 року просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися згідно правил ст. 76 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення.
Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.
Представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно до п.4.1 при порушенні позичальником кожного із зобовязань, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного ОСОБА_5 має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 3,00% від суми простроченого платежу.
Банк свої зобовязання за вказаним договором виконав в повному обсязі .
Вимоги до відповідача ОСОБА_1були забезпечені шляхом укладання між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_2договору поруки № 0006/Р від 01.12.2005 року.
Відповідно до п. 2 ОСОБА_5 поруки № 0006/Р від 01.12.2005 року, у випадку невиконання боржником своїх обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Також вимоги до відповідача ОСОБА_1були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк, договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідно до договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором №ODVIGK01420006 від 01.12.2005 року, розмір відповідальності 200 грн.
Згідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.
Згідно статей 598, 599 ЦК України договірні зобовязання припиняються на підставах встановлених договором або законом, а саме: виконання цього зобовязання, проведеним належним чином.
Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Оскільки заборгованість по процентам за користуванням кредитом та комісія є платою за користування грошима, тому вони підлягають стягненню в повному розмірі за правилами основного боргу, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги в цій частині законні і підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Враховує правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі N 6-100цс14, у якій зазначено, що відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, а ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за можливе зменшити суму пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором до 5000,00 доларів США.
Враховуючи, що Договір поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, згідно до якого позивач просить суд стягнути солідарно із відповідачів та ПАТ «Акцент-Банк» суми в розмірі 200,00 грн. не є багатостороннім договором, тому суд не вбачає законних підстав для солідарного стягнення заборгованості із відповідачів в цій частині.
Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача витрат на юридичну допомогу у розмірі 1950 грн., відповідно до вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази надання позивачу правової допомоги, а також фінансові документи про розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу.
Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України із відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, у розмірі по 910,00 грн. з кожного.
Керуючись: ст. ст. 530, 553, 554, 559, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 7 11, 15, 27, 30, 60, 61, 84, 85, 88,169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар