У Х В А Л А

9 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева Ольга Олександрівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гаврилова Світлана Анатоліївна, публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк", відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області, про визнання недійсними договорів та визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судового рішення порушується питання про скасування рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року й передачу справи на розгляд до суду касаційної інстанції з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2012 року та постанови Верховного Суду України від 3 жовтня 2011 року, 30 січня, 25 квітня, 7 та 21 листопада 2012 року, 18 вересня 2013 року та 11 червня 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що 29 лютого 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на забезпечення виконання нею зобов'язань за кредитним договором уклали договір іпотеки з банком, який як і виконавчий напис приватного нотаріуса про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки був чинними та не оспорювався ОСОБА_4 Тому банк здійснив своє право, яке надане йому позивачем при укладанні договору іпотеки, на реалізацію спірної квартири як предмета договору іпотеки з прилюдних торгів.

З огляду на те, що рішенням суду першої інстанції від 14 березня 2013 року залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2013 року у позові ОСОБА_4 про визнання прилюдних торгів недійсними було відмовлено й у зв'язку з цим були відсутні правові перешкоди у відчуженні ОСОБА_7 квартири та те, що укладений з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу не оспорювався до липня 2014 року, а ОСОБА_5 при набутті права власності у грудні 2013 року на цю квартиру діяв добросовісно, то були відсутні підстави для визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу квартири від 14 грудня 2013 року у зв'язку з використанням позивачем неналежного способу захисту без врахування факту відчуження квартири ОСОБА_13

Крім того, були відсутні підстави, передбачені частиною першої статті 388 ЦК України для витребування майна в ОСОБА_8, яка була добросовісним набувачем. До того ж квартира з прилюдних торгів підлягала реалізації, про що позивач усвідомлювала у випадку порушення нею кредитних зобов'язань, з чим вона погодилась при укладанні договору іпотеки, не оспорюючи чинності цього договору та виконавчого напису нотаріуса, і квартира вибула з її володіння не на підставі скасованого судового рішення, а за чинним виконавчим написом нотаріуса.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2012 року, що надана заявником як приклад неоднакового правозастосування, зазначено, що майно вибуло з володіння власника поза його волею, тому воно може бути витребуване у добросовісного набувача. Окрім того, спір у даній справі не був пов'язаний із виконанням договору іпотеки.

Порівняння змісту вказаного для прикладу судового рішення зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Окрім того, постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 жовтня 2011 року, 30 січня, 25 квітня, 7 та 21 листопада 2012 року, 18 вересня 2013 року та 11 червня 2014 року не можуть бути взяті до уваги як приклади неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки прийняті Верховним Судом України в порядку перегляду судових рішень.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева Ольга Олександрівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гаврилова Світлана Анатоліївна, публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк", відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області, про визнання недійсними договорів та визнання права власності за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 березня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко Ю.Л. Сенін