АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі Бугай О.О.

за участю осіб: представника ПАТ «Укрсоцбанк» Гринчука С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню;

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», поданою представником Безсмертною МартоюЮріївною

на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 21 травня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 21.05.2015 року заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано виконавчий лист №755/7805/2013-ц, виданий Дніпровським районним судом м.Києва 28.05.2013р.на підставі рішення третейського суду, в частині стягнення з ОСОБА_3, як солідарного боржника, на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 775812,17 грн. заборгованості та 158,13 грн. сплачених витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом, таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Безсмертна М.Ю., діючи в інтересах ПАТ «Укрсоцбанк», подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви. Посилається на її незаконність, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що підстав для застосував положення п.4 ст.369 ЦПК України у даній справі немає, адже припинення поруки не можна вважати «іншою підставою» в розумінні цієї статті, за наявності якої виконавчий документ втрачає свою юридичну силу. Так, законодавець визначає, що за заявою стягувача або боржника у судовому порядку можна визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На думку «ПАТ «Укрсоцбанк» положення п.4 ст.369 ЦПК України не підлягають розширеному тлумаченню. Банк вважає, що у випадку відсутності процесуальних недоліків, які свідчать про помилковість видачі виконавчого листа, його можна визнати таким, що не підлягає виконанню лише у тому випадку, якщо у боржника відсутній обов'язок щодо виконання судового рішення. Саме такий висновок зробив ВССУ у своїй ухвалі від 31.07.2014 р. по справі №6-25219св 14.

Суд, задовольняючи заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, фактично дублює процедуру оскарження рішення третейського суду, передбачену ст. 389-1 ЦПК України, одночасно спростовуючи, змінюючи та нівелюючи її. А також, призводить до того, що переглядається рішення третейського суду про суті, настають наслідки передбачені ст. 389-5 ЦКП України при порушенні передбаченої цією ж статтею процедури оскарження рішення третейського суду. Це, в свою чергу матиме наслідком закінчення виконавчого провадження, хоча передбачені законодавством підстави для цього не настали, оскільки заборгованість залишається непогашеною. Інтереси Банку, як стягувача за виконавчим документом не відновлені.

В даному процесі відбувається ревізія факту видачі судом виконавчого документу, ревізія здійсненності як однієї з властивостей рішення суду. Тобто, на стадії розгляду справи про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не ставиться і не повинно ставитись під сумнів законність рішення суду виходячи з ознак стабільності судового рішення. Однак, ОСОБА_3 у своїй заяві оспорює саме наявність у нього обов'язку погашення заборгованості, а не виданий виконавчий лист.

За таких обставин, на думку апелянта, задоволення заяви ОСОБА_3 та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню призводить до порушення прав та законних інтересів Банку, фактично позбавляє його можливості примусово виконати рішення третейського суду, яке набрало законної сили. Банк, належним чином виконав умови договору, надав кредитні кошти у тимчасове платне користування. Проте, як позичальник так і поручитель свідомо порушуючи договірні зобов'язання, вимоги ст.129 Конституції України, ст.55 Закону України «Про третейські суди» своєю поведінкою підтвердили небажання виконати судове рішення у добровільному порядку.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Укрсоцбанк» Гринчук С.Д. підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в ній. Заявник ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог закону.

Неявка вказаних осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про можливість розглянути справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 04.04.2012 року ухваленого у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість по кредитному договору в сумі 775 812,77 грн. та третейський збір в сумі 8 158,13 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.04.2013 року задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа. 28.05.2013 року Дніпровським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист №755/7805/2013-ц на підставі зазначеного вище рішення третейського суду.

В подальшому, рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 15.05.2014 року визнано припиненими з 07 липня 2008 року правовідносини, що випливають із договору поруки, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 Зазначене рішення суду набрало законної сили. Таким чином, порука за договором поруки від 07.07.2008 року, на підставі якого ОСОБА_3 ніс солідарну відповідальність разом з позичальником ОСОБА_4, за виконання нею своїх зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії, є припиненою з 07.07.2008 року.

Стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії з ОСОБА_3 за рішенням третейського суду проводилося саме на підставі вказаного договору поруки, який визнано рішенням суду припиненим з 07.07.2008 року, тобто з дати, що передувала винесенню рішення третейським судом. Таким чином, оскільки порука ОСОБА_3 припинена з моменту її виникнення, то його обов'язок, як солідарного боржника, за виконавчим листом № 755/7805/2013-ц є також припиненим.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.4 ст.369 ЦПК України, якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що у ОСОБА_3 з моменту набрання законної сили рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 15.05.2014 року (з 29.09.2014 року) відсутній обов'язок по погашенню заборгованості за виконавчим листом, виданим судом на підставі рішенням Третейського суду, оскільки його порука є припиненою з 07.07.2008р., тобто є припиненою ще до ухвалення Постійно діючим третейським судом при асоціації українських банків рішення від 04.04.2012 року.

Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на те, що визнавши виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції фактичнодублює процедуру оскарження рішення третейського суду та відбувається ревізія факту видачі судом виконавчого документу, оскільки порука ОСОБА_3 припинена з 07.07.2008 року, у зв'язку з чим він не зобов'язаний нести відповідальність за неналежне виконання позичальником ОСОБА_4 своїх зобов'язань за договором та його зобов'язання за вищезазначеним виконавчим листом є припиненими. За таких обставин, у ОСОБА_3 відсутній інший спосіб захисту своїх прав ніж визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, твердження апелянта про неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, порушення судом норм матеріального та процесуального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається, не свідчать про постановлення судом незаконної ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу суду першої інстанції було постановлено з додержанням вимог закону. Підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст.312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», подану представником Безсмертною МартоюЮріївною відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: