Справа № 199/4780/15-ц
(2/199/2382/15)
14 вересня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Богун О.О.
при секретарі Завгородній Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, -
ВСТАНОВИВ:
Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2012 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.
Висновком автотоварознавчого дослідження №Еф-072/12 від 15.05.2012 визначено, що розмір завданих збитків власнику автомобіля автомобілем „ВАЗ 210994, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП складає 13 717,97 грн. Крім того позивачем понесені витрати на аварійного комісара у розмірі 775,56 грн.
У відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 13 717,97 грн.
Таким чином, до позивача, відповідно до діючого законодавства, після виплати страхового відшкодування, перейшло право вимоги до винної особи відповідача, у розмірі фактичних затрат, пов`язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, а тому позивач просить стягнути з відповідача на їх користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 13 717,97 грн., витрати понесені на аварійного комісара у розмірі 775,56 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву у якій зазначив що просить розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 травня 2012 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Дана постанова ніким не оскаржувалася та набрала чинності.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована не була.
Відповідно до п.а ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Висновком автотоварознавчого дослідження №Еф-072/12 від 15.05.2012 визначено, що розмір завданих збитків власнику автомобіля автомобілем „ВАЗ 210994, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП складає 13 717,97 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3384 від 25 липня 2012 року, наявним в матеріалах справи. Крім того позивачем понесені витрати на аварійного комісара у розмірі 775,56 грн.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінка майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом». Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.
Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги висновок висновком автотоварознавця №Еф-072/12 від 15.05.2012, проведений у відповідності до чинного законодавства.
Згідно платіжного доручення платіжним дорученням №3384 від 25 липня 2012 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 на загальну суму 13 717 грн. 97 коп.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та роз`ясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним.
Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 13 717 грн. 97 коп., перейшло право вимоги, яке ОСОБА_2 на підставі ст.ст.1187, 1188 ЦК України, мав до відповідача, а відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн., суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.87 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Питання граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу регулюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».
Склад та розмір, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ).
Однак на підтвердження надання правової допомоги надано лише контракт про надання правової допомоги №79 від 08 листопада 2012 року та додаткову угоду до нього. Доказів сплати таких послуг до суду не надано.
З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 243,60 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 222, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі 13 717 грн. 97 коп., витрати послуг аварійного комісаріату у розмірі 775 грн. 56 коп., судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., а всього 14 737 (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять сім) грн. 13 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Головуючий: