Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 311/3141/13 Головуючий у 1 інстанції: Кочева І.В.
№ провадження Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Коваленко А.І., Кримської О.М.,

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2013 року в справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 21 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № ZPDNGА. Відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 33815,48 дол. США на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 1,25% на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів. Забезпеченням виконання кредитного договору виступає договір іпотеки 2-х кімнатної квартири розташованої за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне , пр.. Ентузіастів б. 20 кв. 106., загальною площею 44,20 кв. м., житловою площею 29,70 кв. м., яка є предметом іпотечного договору, укладеного з майновим поручителем боржника ОСОБА_2, що передбачено п.8.3 кредитного договору. В порушення умов кредитного договору станом на 21 червня 2013 року ОСОБА_4 мала заборгованість в сумі 100325,30 дол. США, яка складається з: 30784,74 дол. США заборгованості за кредитом; 19069,11 дол. США заборгованості по процентам за користування кредитом; 5062,49 дол. США заборгованості по комісії за користування кредитом; 40601,77 дол. США пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 31,29 дол. США фіксована частина штрафу та 4775,91 дол. США процентна складова штрафу.

21 серпня 2008 року між іпотекодавцем ОСОБА_2 та банком було укладено іпотечний договір за яким іпотекодавець виступала майновим поручителем ОСОБА_4 за вказаним вище кредитним договором, а предметом договору була зазначена квартира. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки сторонами іпотечного договору передбачені п.п.22-26 договору.

21 грудня 2012 року банком, відповідно до положень ч.1 ст.35 Зкону України "Про іпотеку" було направлено повідомлення відповідачам про порушення боржником умов кредитного договору з вимогою про дострокове повернення кредиту та про намір банку звернути стягнення на предмет іпотеки. Вказана вимога банку лишилася без реакції відповідачів.

Посилаючись на ці обставини, просили в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPDNGА від 21 серпня 2008 року, укладеним з ОСОБА_4 в сумі 100325.30 дол. США грн., що за курсом НБУ становить 801599,18 грн. звернути стягнення на квартиру № 106 розташовану за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне, пр. Ентузіастів буд. 20, загальною площею 44,20 кв. м., житловою площею 29,70 кв. м., яка є предметом іпотечного договору, укладеного з майновим поручителем боржника ОСОБА_4 ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки банком з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану квартири, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отримання дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру у відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування та з можливістю вчинення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених законодавством дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Також просили зобовязати Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області зняти з реєстрації у вказаній квартирі осіб, що там зареєстровані та проживають. Крім того, просили стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2013 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPDNGА від 21 серпня 2008 року в сумі 100325.30 дол. США грн., що за курсом НБУ становить 801599,18 грн., яка складається з : 30784,74 дол. США заборгованості за кредитом: 19069, 1 дол. США заборгованості по процентам за користування кредитом; 5062,49 дол. США заборгованості по комісії за користування кредитом; 40601,77 дол. США пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 31,39 дол. США штрафу (фіксована частина) та 4775,91 дол. США штрафу ( процентна складова) звернуто стягнення на квартиру, загальною площею 44,20 кв. м., житловою площею 29,70 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки № ZPDNGА від 21 серпня 2008 року) ПАТ КБ "Приватбанк" з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану квартири, з проведенням дій щодо оформлення та з отримання дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру у відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування та з можливістю вчинення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених законодавством дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Встановлено початкову ціну реалізації предмета іпотеки на підставі проведеної оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" судові витрати в сумі 3673 грн. 40 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні спору суд першої інстанції вірно посилався на статті 627, 589 ЦК України, якими визначено поняття свободи договору та правові наслідки невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою. Також судом застосовані приписи статей 33, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» якими встановлені: підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки; повідомлення про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору; право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки; реалізація предмета іпотеки за рішенням суду.

Задовольнивши частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 належним чином не виконувала боргові зобовязання перед банком, станом на 21 червня 2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складала 100325,30 дол. США, банк повідомляв боржника та іпотекодавця про порушення зобов'язання за кредитним договором, а тому дійшов висновку про можливість задоволення вимог банка (який є іпотеко держателем) шляхом продажу предмету іпотеки.

Основні доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 полягають в тому, що в справі відсутні докази про отримання боржником ОСОБА_4 кредитних коштів, а також судом неправильно застосовано положення статей 38-39 Закону України «Про іпотеку», оскільки апелянт незгодний з висновком суду щодо надання банку права вчиняти дії щодо продажу предмету іпотеки від її імені. Також апелянт посилається на те, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, складений таким чином, що не дає їй можливості надати свій контррозрахунок, а тому апелянт вважає, що розмір заборгованості позивачем не доведений.

Такі доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Судом встановлено, що 21 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № ZPDNGА 6 відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала кредит в сумі 33815,48 дол. США на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 1,25% на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів. Забезпеченням виконання кредитного договору виступає договір іпотеки 2-х кімнатної квартири розташованої за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне , пр. Ентузіастів б. 20 кв. 106., загальною площею 44,20 кв.м., житловою площею 29,70 кв.м., яка є предметом іпотечного договору, укладеного з майновим поручителем боржника ОСОБА_2, що передбачено п. 8.3 кредитного договору (а.с.23-28).

21 серпня 2008 року між іпотекодавцем ОСОБА_2 та банком було укладено іпотечний договір за яким іпотекодавець виступала майновим поручителем ОСОБА_4 за вказаним вище кредитним договором, а предметом договору була зазначена квартира. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки сторонами іпотечного договору передбачений п.п.22-26 договору. Згідно пункту 40.4 договору іпотеки сторони визначили , що вартість предмета іпотеки становить 237346, 20 грн. (а. с. 29-36)

На підтвердження своїх позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором. З розрахунку вбачається, що станом на 21 червня 2013 року ОСОБА_4 мала заборгованість в сумі 100325,30 дол. США, яка складається з: 30784,74 дол. США заборгованості за кредитом; 19069,11 дол. США заборгованості по процентам за користування кредитом; 5062,49 дол. США заборгованості по комісії за користування кредитом; 40601,77 дол. США пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29 дол. США фіксована частина штрафу та 4775,91 дол. США процентна складова штрафу (а. с. 9-13).

21 грудня 2012 року банк направив відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_2 повідомлення про порушення боржником умов кредитного договору з вимогою про дострокове повернення кредиту та про намір банку звернути стягнення на предмет іпотеки (а. с. 14-22).

За змістом статей 589 ЦК України та частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої частиною 1 статті 38 цього Закону.

В частині 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» визначено, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків ( Частина перша статті 38 із змінами, внесеними згідно із Законом N 800-VI від 25.12.2008 )

Згідно частини 2 цієї статті протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Частиною 6 статті 38 ЦК України передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Згідно пункту 40.4 договору іпотеки сторони визначили, що вартість предмета іпотеки становить 237346, 20 грн., а тому початкова ціна продажу предмету іпотеки не може бути нижчою за зазначену в договорі вартість предмета іпотеки (а. с. 29-36).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу Приватним акціонерним товариством КБ «ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану квартири, з проведенням дій щодо оформлення та з отримання дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру у відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування та з можливістю вчинення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених законодавством дій, необхідних для продажу предмета іпотеки є таким, що відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Із апеляційної скарги вбачається, що інші доводи не мають належного обґрунтування у чому полягає порушення судом вимог матеріального і процесуального права, а тому не дають підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: