Провадження № 2/243/3368/2015
Справа № 243/6248/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

07 жовтня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Алексєєнко І.П.

при секретарі - Хорхордіної О.О.

з участю представника

позивача - адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Словянська справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль у звязку із дійсністю правочину,

в с т а н о в и в :

03 липня 2015 року від ОСОБА_2, зареєстрованого та мешкаючого у місті Горлівка Донецької області, до Словянського міськрайонного суду надійшов вказаний позов до ОСОБА_3, також зареєстрованого і мешкаючого у місті Горлівка Донецької області, тобто на території, тимчасово непідконтрольній українській владі,за визначеною підсудністю згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року за № 2710/38-14.

Позовна заява від імені ОСОБА_2 підписана адвокатом ОСОБА_1,який має повноваження на ведення справи та ухвалою суду від 06 липня 2015 року було відкрито провадження у цій справі і призначено попереднє судове засідання на 14 липня 2015 року, після чого справу було призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності за участю його представника адвоката ОСОБА_1,позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити,проти ухвалення заочного рішення судом не заперечував.

На обґрунтування позовних вимог в позовній заяві та в судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1,діючий на підставі договору про надання юридичної допомоги від 25.06.2015 року, зазначив, що 13 липня 2010 року відповідач ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 6010,довірив ОСОБА_5 продати належний йому автомобіль НОМЕР_1. 17 червня 2012 року ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за № 1427, передовірив ОСОБА_7 продати від імені ОСОБА_3 належний останньому вказаний автомобіль з правом передовіри третім особам 02 липня 2012 року ОСОБА_7, представляючи інтереси ОСОБА_3, діючи на підставі вищезазначеної довіреності,продає вказаний автомобіль позивачеві. Так як ОСОБА_7 терміново і га тривалий строк мав виїхати за межі України, то продаж вказаного автомобілю було оформлено довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за № 1587, за якою ОСОБА_7 надав право позивачу продати від імені відповідача належний останньому автомобіль НОМЕР_1. Позивачем за вказаний автомобіль була передана грошова сума 6400 доларів США, про що ОСОБА_7 написав розписку та передав автомобіль позивачеві і він ним користується. Тобто фактично був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, а односторонній правочин у вигляді довіреності на право володіння , користування і розпорядження вищезазначеним автомобілем є удаваним правочином відповідно до статті 235 ЦК України. Просив застосувати правові наслідки удаваного правочину і визнати,що був укладений договір купівлі-продажу автомобіля і до позивача перейшло право власності на вказаний транспортний засіб, яке підлягає судовому захисту. Просив також визнати право власності позивача ОСОБА_2 на автомобіль НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_3,який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення у пресі, в судове засідання на повторний виклик не зявився, про причини неявки суд не повідомив і заяв про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подав.

Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача,дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов ОСОБА_8 не ґрунтується на законі і задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Документом, що засвідчує право власності на транспортний засіб є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у підрозділі Державтоінспекції, відповідно до пункту 16 «Порядку державної реєстрації ( перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 із змінами від 19.06.2013 року.

Згідно наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВВС № 023729, виданого РЕВ МРВ міста Луганська 06 лютого 2007 року, автомобіль марки « DAEWOO LANOS TF69Y», випуску 2007 року, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, зареєстрований у РЕВ МРВ м. Луганська 06 лютого 2007 року за власником ОСОБА_9.

Згідно копії довіреності, посвідченої 30 липня 2010 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрованої в реєстрі за № 6010, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_10, які діють окремо один від одного, продати належний йому на підставі вищевказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль НОМЕР_1 та для виконання цих повноважень власник транспортного засобу надав їм право представляти його інтереси, одержувати довідки, подавати заяви, укладати та підписувати дозволені діючим законодавством договори цивільно-правового характеру і такі інші , що стосуються обслуговування автомобілю, сплати податків. Ця довіреність видана строком на пять років і дійсна до тринадцятого липня 2015 року з правом керування автомобілем, з правом передоручення,з правом тимчасового виїзду за кордон з додержанням чинного законодавства.

На вказаній довіреності є відмітка, що повноваження по цій довіреності передовірені по довіреності, посвідченій приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 17 червня 2012 року за реєстраційним № 1427 на імя ОСОБА_7 або ОСОБА_11.

А також на довіреності є відмітка, що повноваження по цій довіреності передовірені по довіреності, посвідченій приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 02 липня 2012 року за реєстраційним № 1587 на імя ОСОБА_2 або ОСОБА_12.

З наведеного свідчить, що власник автомобілю ОСОБА_3, який є відповідачем по справі, уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_10 продати від його імені належний йому автомобіль, проте, позивача ОСОБА_2 на вчинення таких дій чи будь-яких інших дій він не уповноважував.

Як встановлено, ОСОБА_5 передовірив надані йому повноваження продажу транспортного засобу, належного ОСОБА_3, ОСОБА_7 або ОСОБА_11, а вже ОСОБА_7 передовірив позивачеві ОСОБА_2 або ОСОБА_12 продати належний ОСОБА_3 автомобіль НОМЕР_1.

Тобто між власником транспортного засобу та вищезазначеними особами виникли правовідносини представництва( стаття 237 ЦК України ), за якими представники мали право вчинити правочин ( договір купівлі-продажу автомобіля) від імені власника цього транспортного засобу ОСОБА_3, однак, жоден з представників в межах довіреності від 13.07.2010 року такого правочину не вчиняв, а вони передоручали надані їм повноваження на продаж автомобіля іншим особам, а тому, у розумінні статті 240 ЦК України, позивач ОСОБА_12 був наділений повноваженнями замісника, а не покупця, оскільки автомобіль не було продано.

Про це свідчить той факт, що автомобіль НОМЕР_1, не був знятий з обліку в підрозділі ДАІ і по теперішній час значиться зареєстрований у РЕВ МРВ м. Луганська 06 лютого 2007 року за власником ОСОБА_9.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації ( перереєстрації ), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 посилається на те, що 02 липня 2012 року позивач передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 6400 доларів США за фактично проданий йому автомобіль НОМЕР_4,про що ОСОБА_7 власноручно написав розписку, але, як зазначає представник позивача, продаж цього автомобіля була оформлена довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстраційним № 1587, по якій ОСОБА_7 передовірив позивачеві продати від імені ОСОБА_3 належний останньому транспортний засіб.

При цьому, представник позивача, посилаючись на статтю 235 ЦК України, просить застосувати наслідки удаваного правочину і визнати, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу автомобілю.

Такі вимоги не є обґрунтованими, виходячи із змісту зазначеної вище довіреності, виданої власником транспортного засобу ОСОБА_3, який надав право продати належний йому автомобіль не позивачеві, а іншим особам,тому твердження представника позивача, що сторонами вчинено цей правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, не є слушним, так як відповідач з позивачем взагалі ніяких правочинів не укладали.

Згідно розписки від 02.07.2012 року ОСОБА_7 получив гроші у сумі 6400 доларів США за фактично проданий автомобіль DAEWOO LANOS від ОСОБА_2.

Проте, зробити однозначний висновок, що за цією розпискою ОСОБА_7 був проданий автомобіль,що належить відповідачу ОСОБА_3, неможливо.

Відповідно до статті 208 ЦК України, договір купівлі-продажу автомобіля, виходячи із його вартості, повинен складатися у письмовій формі із зазначенням сторін, змісту правочину та його суттєвих умов.

Письмова форма такого договору передбачена постановою Кабінету Міністрів від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації ( перереєстрації ), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», відповідно до пункту 8 якої, правомірність придбання транспортного засобу підтверджується переліком документів, зокрема довідкою-розрахунком,що встановлюють право власності на автомобіль.

За приписами статей 202-204 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до розяснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» ( пункт 25 ), за удаваним правочином ( стаття 235 ЦК ), сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обовязки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення йог нікчемності або про визнання його недійним.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як нам підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем ( його представником ) не доведено факту, що відповідач ОСОБА_3, видаючи 13 липня 2010 року довіреність та уповноважуючи ОСОБА_5 і ОСОБА_10 продати належний йому автомобіль, діяв умисно, щоб приховати іншій правочин договір купівлі-продажу автомобілю, який мав бути укладений з позивачем ОСОБА_2 02 липня 2012 року, бо в межах заявленого позову, представник позивача просить визнати удаваним правочином саме вказану довіреність від 13 липня 2010 року, що само по собі є безпідставним, виходячи з того,що позивач ОСОБА_2 не є стороною цього правочину довіреності виданої власником автомобіля ОСОБА_3

Судом встановлено із наведених вище доказів, що позивач отримав повноваження за передорученням від власника автомобіля, яким є відповідач, на продаж цього автомобіля,однак, на теперішній час строк дії довіреності закінчився.

Позивачем ( його представником ) не надано доказів, що правочин-довіреність власника транспортного засобу ОСОБА_3, посвідчена приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 6010, про уповноваження ОСОБА_5 і ОСОБА_10 продати належний йому автомобіль НОМЕР_1, було вчинено з метою приховати інший правочин, а тому наслідки удаваного правочину не можуть бути застосовані.

Таким чином, відсутні законні підстави набуття права власності позивачем на автомобіль НОМЕР_5, що належить відповідачу ОСОБА_3

Виходячи з наведеного, позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, як такий, що не ґрунтується на законі.

На підставі викладеного,

ст. ст. 16, 202-204, 208, 235,237,240, 328,392, 655,656 ЦК України, керуючись ст. ст. 209, 212-215,224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль у звязку із дійсністю правочину, а саме відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3:

- про визнання одностороннього правочину-довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 6010 про володіння,користування і розпорядження транспортним засобом-автомобілем марки « DAEWOO LANOS TF69Y» реєстраційний номер НОМЕР_3,удаваним правочином, як вчиненого для приховання іншого правочину договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу;

- про визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль НОМЕР_4.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду,якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: