АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1936/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53, 55 Михальченко Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів», третя особа - Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Черкаській області, про стягнення середнього заробітку за затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 23 вересня 2015 р. звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» про стягнення середнього заробітку за затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди.

В позовній заяві вказував, що він працював на Черкаському державному заводі хімічних реактивів тридцять років, бригадиром наладчиків цеху № 7 і старшим майстром відділу автоматизації і механізації заводу. 12 грудня 2001 р. був звільнений з підприємства наказом № 122-к по п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з невиконанням адміністрацією заводу колективного договору по виплаті заробітної плати.

В квітні 2004 року він звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ЧДЗХР, оскільки відповідач грубо порушив вимоги ст. 115 КЗпП України не виплативши йому 3 267 грн. 36 коп. - заробітної плати при розрахунку, компенсації у розмірі 536 грн. за порушення строків виплати, і про стягнення вказаних сум, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. просив суд.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2004 р. вказаний позов був задоволений частково. Стягнуто з ДП «Черкаського державного заводу хімічних реактивів» на його користь 3 267 грн. 36 коп. заборгованості по заробітній платі та 536 грн. компенсації за порушення строку виплати. У задоволенні його вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і відшкодування моральної шкоди було відмовлено.

Рішення в частині виплати заборгованості по заробітній платі за 1 місяць - 118 грн., було допущене до негайного виконання.

За його апеляційною скаргою, апеляційний суд Черкаської області своїм рішенням від 30 вересня 2004 р. скасував рішення Придніпровського районного суду від 10 червня 2004 р. в частині відмови позивачу в задоволенні його позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і стягнув з ДП «Черкаського державного заводу хімічних реактивів» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5 480 грн. 10 коп.

Позивач зазначав в позові, що відповідач з ним не розрахувався по заробітній платі і по цей час. Виконавчий лист № 2-1859, виданий 20 жовтня 2004 р. по рішенню апеляційного суду Черкаської області від 30 вересня 2004 р., не виконаний і знаходиться у керівника ДП «ЧДЗХР» ОСОБА_7, який шахрайським шляхом вилучив його в позивача.

Соснівський районний суд м. Черкаси, в який позивач звертався зі скаргою, не зміг притягнути шахраїв до відповідальності, а в рішенні суду по справі № 2-1234/11 суддя Кальчук вказала, що всі документи викрадені шахраями можливо поновити через суд, в тому числі і виконавчий лист № 2-1859.

Вказував, що відповідач до часу звернення до суду з даним позовом не розрахувався з ним по заробітній платі, хоча по виконавчому провадженню ВП № 38594603 є постанова про примусове стягнення від 20 липня 2013 р. Весь цей час відповідач використовує його заробітну плату собі на збагачення. Позивач, в свою чергу, несе матеріальну і моральну шкоду. Від душевних переживань переніс два інфаркти, інсульт і операцію на серці.

Тому позивач просив суд зобов'язати ДП «Черкаський державний завод хімічних реактивів» виплатити йому за час затримки виплати заробітної плати, середній заробіток за сто двадцять місяців 21 920 грн. 40 коп. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2013 р. залучено, як третю особу без самостійних вимог, Відділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Черкаській області.

30 січня 2015 р. позивач подав суду заяву про збільшення позовних вимог, зазначивши, що станом на 26 січня 2015 р. заборгованість ДП «Черкаський завод хімічних реактивів» за час затримки заробітної плати перед ним становить 67 668 грн. 30 коп., а саме: середній заробіток 182,67 грн., за весь час затримки заробітної плати до повного розрахунку за 126 місяців, з 1 серпня 2004 р. по 1 січня 2015 р. - 23 016 грн., з урахуванням індексації відповідно коефіцієнту приросту споживчих цін - 44 652 грн. Крім того оцінює моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.

Тому позивач просив суд зобов'язати ДП «Черкаський державний завод хімічних реактивів» виплатити йому за час затримки заробітної плати, середній заробіток за 126 місяців в розмірі 68 668 грн. 30 коп. та моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить про його скасування та ухвалення по справі нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом безпідставно не було прийнято до уваги його доводи про те, що рішення апеляційного суду від 30 вересня 2004 р. виконане не було, заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку йому не виплачені.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_6 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення проти доводів апеляційної скарги представника ДП «Черкаський державний завод хімічних реактивів», перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_6 працював на Черкаському державному заводі хімічних реактивів і 12 грудня 2001 р. був звільнений з підприємства наказом № 122-к по п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з невиконанням адміністрацією заводу колективного договору по виплаті заробітної плати.

В квітні 2004 року він звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до заводу про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за порушення строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2004 р. вказаний позов був задоволений частково. Стягнуто з ДП «Черкаського державного заводу хімічних реактивів» на його користь 3 267 грн. 36 коп. заборгованості по заробітній платі та 536 грн. компенсації за порушення строку її виплати. У задоволенні його вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і відшкодування моральної шкоди було відмовлено.

Рішення в частині виплати заборгованості по заробітній платі за 1 місяць - 118 грн., було допущене до негайного виконання.

За його апеляційною скаргою, апеляційний суд Черкаської області своїм рішенням від 30 вересня 2004 р. скасував рішення Придніпровського районного суду від 10 червня 2004 р. в частині відмови позивачу в задоволенні його позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і стягнув з ДП «Черкаського державного заводу хімічних реактивів» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5 480 грн. 10 коп.

Судом, також, було встановлено, що стягнуті за рішеннями судів суми були виплачені йому відповідачем протягом вересня - грудня 2004 р.

Так, у вересні 2004 р. ОСОБА_6 було виплачено 3931 грн. 44 коп., у жовтні 2004 р. - 145 грн. 09 коп., у листопаді 2004 р. - 781 грн. 63 коп. і у грудні 2004 р. - 5612 грн. 47 коп.

Вказані обставини підтверджуються зібраними у справі доказами, зокрема, відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених ОСОБА_6 доходів у третьому та четвертому кварталах 2004 р.; даними особових рахунків із заробітної плати ремонтно-механічного цеху, цеху № 1, цеху тари та дослідно-виробничої дільниці, досліджених судом в ході розгляду справи, з яких вбачається виплата ОСОБА_6 протягом вересня - грудня 2004 р. заборгованих сум; роздруківкою із програми 1-С бухгалтерія первинного документу - видаткового касового ордеру № 1047 від 14.09.2004 р.; копією звіту з праці за січень-березень 2007 р., що подавався до органів державної статистики станом на 1 квітня 2007 р. про відсутність заборгованості по заводу по виплаті заробітної плати на той час, даними персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України про отримані суми заробітної плати у 2004 р., які враховуються при перерахунку пенсії позивача, та іншими доказами, зазначеними в рішенні суду.

Тому суд обгрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_6

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 наводить ті ж доводи, що і під час розгляду справи в суді першої інстанції, які перевірялись судом і їм була надана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги про те, що докази, надані відповідачем суду, сфальсифіковані, та про те, що з боку адміністрації заводу відносно позивача були вчинені злочинні шахрайські дії, також перевірялись судом і не знайшли свого підтвердження. Позивачем суду не було надано суду належних доказів щодо обґрунтованості таких доводів.

Не надано таких доказів позивачем і апеляційному суду.

Посилання ОСОБА_6 на те, що за ухвалою Придніпровського районного суду від 11 квітня 2013 р. йому було видано дублікат виконавчого листа за рішеннями судів за 2004 р., тобто через 9 років після набрання цими рішеннями законної сили, не спростовує висновки суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки судом було встановлено, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 30 вересня 2004 р. було стягнуто з ДП «Черкаського державного заводу хімічних реактивів» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5 480 грн. 10 коп. і вказана сума була виплачена позивачеві відповідачем у грудні 2004 р.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни судового рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Державного підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів», третя особа - Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Черкаській області, про стягнення середнього заробітку за затримки виплати заробітної плати та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :