Справа № 359/899/15 Головуючий у І інстанції Саган В.М.
Провадження № 22-ц/780/4482/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 1 02.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Касьяненко Л.І.,
при секретарі:Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС РЕС» про визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ТОВ «МКС РЕС» про визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що він виконав взяті на себе зобов'язання по Попередньому договору, в повному обсязі оплатив вартість квартири, а саме 388 277,77 грн., а відповідач не виконує своїх обов'язків, щодо укладення Основного договору та ухиляється від його виконання.

Оскільки між сторонами було досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, позивачем сплачено кошти, а відповідачем передана квартира в його користування, то позивач вважає, що ним набуто право власності, відповідно до вимог закону.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати за ним право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідач за попереднім договором від 14 серпня 2014 року року зобов'язався у строк до 10 червня 2015 року укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, однак відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим порушує його право на оформлення права власності на зазначену квартиру.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 серпня 2014 року між ТОВ «МКС РЕС» та ОСОБА_5 було укладено Попередній договір.

Відповідно до вказаного договору сторони погодили, що ОСОБА_5 та ТОВ «МКС РЕС» зобов'язуються у термін до 10 червня 2015 року року укласти договір купівлі-продажу квартири (основний договір) на умовах, визначених цим договором.

Згідно Попереднього договору об'єктом є однокімнатна квартира АДРЕСА_1, Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області.

ОСОБА_5 виконав взяті на себе зобов'язання по Попередньому договору, і в повному обсязі оплатив вартість квартири, а саме 388 277,77 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що умовами Попереднього договору передбачено інший порядок вирішення спору, який виникне внаслідок ухилення одної із сторін від укладення Основного договору, яким позивач не скористався, а просив визнати за ним право власності, що не передбачено умовами Попереднього договору. Також визнання права власності по Попередньому договору не передбачено і нормами діючого законодавста.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони в передбачений Попереднім договором строк не укладали Основний договір.

Крім того, умовами укладеного Попереднього договору передбачена відповідальність сторін за не укладення основного договору.

Відповідно до пункту 5.4. Попереднього договору, у разі, якщо Сторона 1 (відповідач) буде ухилятися від укладення Основного договору після настання дати, вказаної в п.4.1. даного Договору (10 червня 2015 року) протягом більше ніж, 10 календарних днів, то Сторона 2 (позивач) матиме право відмовитися від укладання Основного договору, а сторона 1 зобов»язується впродовж 1-го місяця повернути усю суму, сплачену їй на підставі п.3.2. Даного договору.

Відповідно до пункту 6.5., у разі, якщо одна сторона ухиляється від виконання зобов»язань за цим Договором (ухиляється від оформлення Основного договору), інша сторона вправі звернутися до суду з вимогою про примушення (зобов»язання) укласти Основний договір, на умовах, визначених цим договором.

Отже, оскільки позивачем було обрано спосіб захисту свого порушеного права не передбачений ні умовами договору, ні діючим законодавством, підстав для визнання права власності на спірну квартиру, без укладення основного договору, не зважаючи на те, що квартира перебуває у користуванні позивача, не має.

Таким чином, рішення суду першої інстанції було ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в судовому рішенні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: Л.І. Касьяненко

С.М. Верланов