Справа № 591/4823/15-ц
Провадження № 2/591/1796/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.,

при секретарі Кальченко М.В.,

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод прав власника шляхом вселення та зобовязання не чинити перешкод,-

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_5 є його матірю, а відповідач ОСОБА_6 братом. Відповідно до рішення апеляційного суду Сумської області від 21.05.2015 року він та його брат є власниками по ? частини житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: м. Суми, вул. Східна, 63 в порядку спадкування за заповітом після померлого батька ОСОБА_7, власником 1/2 частини будинку є відповідач ОСОБА_5, яка в законному порядку ще не зареєструвала за собою право власності на свою частку. Зазначає, що відповідач ОСОБА_5 одноособово проживає у спірному будинку, з матірю у позивача склалися неприязні стосунки, сімя позивача вимушена проживати в літній кухні, яка не придатна до постійного проживання, так як приміщення сире та не має належної системи опалення. Такі умови проживання негативно впливають на самопочуття малолітніх дітей позивача, загострюють хворобу сина ОСОБА_8. Позивач вказує, що у спірному будинку знаходяться його речі, меблі, посуд, побутова техніка, одяг. Позивач вказує, що його право обмежується відповідачкою ОСОБА_9, яка перешкоджає йому у здійсненні права власності , і таку поведінку підтримує і ОСОБА_6, який також не бажає вирішити питання вселення позивача з сімєю в спільний будинок в добровільному порядку. Існування перешкод у вселенні позбавляє позивача як власника користуватися належним йому майном, тому позивач просить суд вселити його з дітьми, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, в житловий будинок по вул. Східна, 63 в м. Суми та зобовязати співвласників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити перешкоди в користуванні будинком.

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали повністю, просили задовольнити, пояснили, що відповідач ОСОБА_5 не надає ключів від будинку, сімя позивача фактично позбавлена можливості проживати в будинку, а брат ОСОБА_6 та його дружина погрожують позивачу та його сімї розправою у випадку їх вселення до будинку.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, надали письмові заперечення, в яких позов не визнають, просять розглядати справу в їх відсутність та доручають представнику ОСОБА_3 представляти їх інтереси в суді.

Представник відповідачів ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував повністю, надав суду письмові заперечення та пояснив, що вимоги позивача є надуманими, що він не навів жодних підстав щодо обмеження відповідачами його прав власника та здійснення йому перешкод. Відповідач ОСОБА_5 жодним чином не перешкоджає позивачу вселятися та проживати у будинку, позивач одну з кімнат будинку зайняв своїми речами, також зайняв гараж, повністю зайняв і користується флігелем (літня кухня), в якому позивач з сімєю проживає більше року і до цього часу не ставив питання про вселення до будинку. Позивач сам перешкоджає своїй матері користуватися городом біля будинку, гаражем. Також представник відповідачів зазначив, що між сторонами склалися неприязні стосунки, про що свідчать неодноразові звернення матері ОСОБА_9 до правоохоронних органів, та постанова суду про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Зазначаючи, що будь-яких перешкод у користуванні власністю відповідачі не чинять, а цей позов подано позивачем з єдиною метою щоб вкороти матері віку, представник відповідачів просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що за позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_6 відповідно до рішення Апеляційного суду Сумської області від 21 травня 2015 року визнано право власності по ? частини за кожним на житловий будинок разом з господарськими будівлями і спорудами, що складається з житлового будинку «А-1» площею забудови 47,6 кв. м, сіней площею забудови 20,9 кв. м., тамбуру «в1» площею забудови 5,3 кв.м, літньої кухні «б» площею забудови 26,2 кв. м., тамбуру «б» площею забудови 4,7 кв. м, погребу «п/г» площею забудови 5,2 кв. м, вбиральні «В» площею забудови 1,4 кв. м, сараю «Г» площею забудови 4,8 кв. м. навісу «К» площею забудови 1,5 кв. м., а навіс «Д» площею забудови 1,7 кв. м. по 1/2 частині за кожним, які розташовані за адресою: м. Суми, вул. Східна, 63 в порядку спадкування за заповітом після смерті 07 жовтня 2010 року батька ОСОБА_7 (а.с.7-9).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ? частина приватизованої земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Східна, 63 належить ОСОБА_4 (а.с.15)

Як вбачається з копій свідоцтв про народження ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, їх батьком є позивач ОСОБА_4 (а.с.16-17).

В судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, які пояснили, що вони є сусідками ОСОБА_5, і з її слів їм відомо, що між ОСОБА_5 та її сином ОСОБА_4 та його дружиною склалися неприязні стосунки, син з невісткою переїхали жити до домоволодіння матері, проживають у флігелі, і зайняли своїми речами весь гараж та кімнату в будинку, не дозволяють матері користуватися городом, вона весь час плаче, переживає. В спірному будинку свідок ОСОБА_13 після приїзду позивача у серпні 2014 року не була, а свідок ОСОБА_12 була в будинку після приїзду позивача один раз, бачила там диван в одній кімнаті, а іншу кімнату закриту, і ОСОБА_14 сказала, що там речі сина ОСОБА_15.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_16 пояснив, що він був присутній при двох спробах ОСОБА_4 з сімєю вїхати до будинку. Він допомагав перевозити речі сімї ОСОБА_4, намагались занести речі в будинок, але мати ОСОБА_15 сказала їм, що вони тут жити не будуть. Їм не дали занести речі ОСОБА_14 та її друга невістка, жінка ОСОБА_6. ОСОБА_14 закрила двері на щеколду, тоді там почався цирк, толкотня, між невістками навіть була бійка. І раніше ОСОБА_4 казав матері, що вони будуть вселятись, але ОСОБА_14 закрила двері і демонстративно пішла, сказавши, що вони там жити не будуть. При цьому ключів від будинку в обох випадках у ОСОБА_4 не було, лише у його матері. Позивач казав свідку, що дійсно у будинку є деякі його речі. Свідок був у позивача лише у флігелі, в будинку не був.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися свої майном.

Як встановлено в судовому засіданні ? частина домоволодіння та надвірних будівель належить позивачу ОСОБА_4

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу дійсно чиняться перешкоди у користуванні власністю.

Даний факт підтверджується показаннями свідка ОСОБА_16, який є незаінтересованою особою, і був безпосереднім очевидцем подій під час намагань позивача вселитись до будинку, та підтвердив наявність неприязних відносин між сторонами, та дій відповідача ОСОБА_5 та її невістки ОСОБА_5 (дружини ОСОБА_6І.), які перешкоджали вселенню сімї позивача в будинок.

Крім того, факт неприязних стосунків між сторонами, що виникли саме з приводу перешкоджанню вселення позивача в спільний будинок, підтверджується постановою Зарічного районного суду м. Суми від 05.05.2015 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з якої вбачається, що 13 квітня 2015 року ОСОБА_4 висловився в адресу свої матері нецензурною лайкою в ході сварки, яка виникла в звязку тим, що його як власника будинку не впускають до цього будинку (а.с.33).

Також факт неприязних стосунків між сторонами, що виникли саме з приводу перешкод у користуванні спільною власністю, підтверджується і висновком про відсутність ознак кримінального правопорушення, з якого вбачається, що 21 липня 2015 року між ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_17 з одного боку та ОСОБА_4, ОСОБА_1 з другого боку виникла сварка з приводу сімейних проблем та можливості проживання у спільному будинку (а.с.72).

При цьому посилання представника відповідача на наявність неприязних відносин між сторонами не підтверджує того, що відповідач не чинить перешкод у користуванні будинком, а навпаки, спростовує ці доводи.

Зважаючи на вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідачами чиняться перешкоди позивачу у проживанні та користуванні будинком.

З вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач та його сімя з поважних причин не могли вселитися до будинку, а саме: в звязку з поведінкою відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відносно сімї позивача, та виниклими неприязними відносинами.

Показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 суд сприймає критично, оскільки вони в суді підтвердили, що інформація про те, що ОСОБА_5 не перешкоджає сину ОСОБА_15 жити в будинку, їм відома зі слів ОСОБА_5, а самі вони не були очевидцями будь-яких подій, розмов, відносин між сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

В судовому засіданні встановлено, що разом з позивачем ОСОБА_4 проживають його дружина ОСОБА_1 та неповнолітні діти ОСОБА_13 та ОСОБА_11.

Оскільки діти є неповнолітніми, то на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згода інших співвласників житла не потрібна.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що право позивача як власника будинку на проживання в цьому будинку підлягає захисту, а тому позов в частині усунення перешкод шляхом вселення ОСОБА_4 з дітьми ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, в житловий будинок за адресою: м. Суми, вул. Східна, 63 підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобовязання відповідачів не чинити перешкод в користуванні будинком, то суд вважає, що судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання та не може регулювати правовідносини, що виникнуть у майбутньому.

Оскільки у суду відсутні докази того, що право позивача щодо користування будинком буде якимось чином порушене відповідачами після вселення позивача, то вимога про зобовязання відповідачів на майбутнє не чинити перешкод є передчасною.

Судові витрати суд вважає необхідним залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод прав власника шляхом вселення та зобовязання не чинити перешкод задовольнити частково.

Усунути перешкоди прав власника шляхом вселення ОСОБА_4 з дітьми ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, в житловий будинок за адресою: м. Суми, вул. Східна, 63.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Повне рішення суду складено в пятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Г.В.Кривцова