Справа № 361/2278/15-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/5847/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 20 11.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

11 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Антоненко В.І., Сушко Л.П.

при секретарі: Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договорів дарування недійсними,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд із вказаним позовом та просила визнати недійсними договори дарування земельних ділянок площею 0,08 га та 0,12 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Позовні вимоги обґрунтовані тим, у зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 зобов'язань за договором позики від 24 січня 2009 року ОСОБА_2 було подано позовну заяву до Броварського міськрайонного суду про стягнення боргу.

В процесі розгляду заяви 02 квітня 2009 року суддею було винесено ухвалу про накладення арешту на майно ОСОБА_3 в порядку забезпечення позову, а саме: на земельні ділянки площею 0,08 га та 0,12 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Проте, незважаючи на наявність ухвали суду про накладення арешту на майно, відповідач 30 травня 2009 року уклав з ОСОБА_5, яка є його тещею, договори дарування вказаних земельних ділянок.

Вважає, що вказані договори дарування, є фіктивними, вчиненими без наміру створення правових реальних наслідків та укладені відповідачем з метою уникнути виконання рішення суду про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2015 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернулась до суду після спливу строку позовної давності та нею не надано належних та достатніх доказів того, що ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_5 уклали між собою фіктивний правочин відносно дарування земельних ділянок, щоб уникнути відповідальності за невиконання зобов'язання перед ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином.

Згідно із ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2009 року було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 всього 201 755,92 грн.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 06 жовтня 2009 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2009 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_3 неустойки. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2009 року у вказаній справі було накладено арешт на майно відповідача ОСОБА_3 в порядку забезпечення позову, а саме: на земельні ділянки площею 0,08 га - під забудову та 0,12 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою Київська область, Броварський район, с. Гоголів, АДРЕСА_1. Зазначені земельні ділянки належали відповідачу згідно Державних актів серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Також встановлено, що 04 листопада 2009 року відділом ДВС Броварського району Київської області було відкрите виконавче провадження №15669823 по виконанню виконавчого листа №2-1060 від 28 жовтня 2009 року по стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 185 140,80 грн., але у зв'язку з відсутністю майна, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу державним виконавцем 16 серпня 2010 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Окрім цього, державним виконавцем було відкрите виконавче провадження №15670789 про стягнення з ОСОБА_3 судових витрат в розмірі 1 730 грн., по якому виконавче провадження також було закрито.

21 листопада 2012 року ОСОБА_2 повторно звернулась до ВДВС Броварського МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження.

30 травня 2009 року між ОСОБА_3 та третьою особою- ОСОБА_5 було укладено договір дарування, за яким ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_5 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,0800 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, АДРЕСА_1

Договір дарування земельної ділянки було посвідчено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Єлістратовою С.В. та зареєстровано в реєстрі за №2044.

В пункті 5.1 Договору зазначено, що відсутність заборони відчуження земельної ділянки та обмежень щодо її використання підтверджується:

- витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №23638395 від 30.05.2009 р.;

- витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №23638286 від 30.05.2009 р.;

- висновком Управління земельних ресурсів у Броварському районі від 29 травня 2009 року вихідний №3413. (а.с.83-85).

Також, 30 травня 2009 року між ОСОБА_3 та третьою особою ОСОБА_5, було укладено договір дарування, за яким ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_5 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,1201 га, кадастровий номер НОМЕР_4, за адресою: Київська область, Броварський район, с. Гоголів.

Договір дарування земельної ділянки було посвідчено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Єлістратовою С.В. та зареєстровано в реєстрі за №2049.

В пункті 5.1 договору зазначено, що відсутність заборони відчуження земельної ділянки та обмежень щодо її використання підтверджується:

- витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №23638395 від 30.05.2009 р.;

- витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №23638286 від 30.05.2009 р.;

- висновком Управління земельних ресурсів у Броварському районі від 29.05.2009 р. вихідний №3414. (а.с.86-88).

У пунктах 7 оспорюваних договорів зазначено, що сторони стверджують, що договори відповідають їх дійсним намірам та не є фіктивними чи удаваними правочинами.

Встановивши вказані обставини справи, з врахуванням предмету та правових підстав позову, доказів, наданих сторонами на підтвердження - заперечення позову, суд прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для визнання оспорюваних договорів дарування земельних ділянок недійсними з підстав фіктивності.

Відповідно до роз»яснень, наданих в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

З врахуванням вказаних роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, положень ст..234 ЦК України, позивачем не доведено умислу сторін оспорюваних договорів дарування на вчинення фіктивних правочинів.

Обгрунтовано не прийнято судом до уваги посилання позивача на наявність ухвали Броварського міськрайонного суду від 2 квітня 2009 року про накладення арешту на майно ОСОБА_3 - земельні ділянки, які відчужені ним за оспорюваними договорами дарування.

Так, позивачем не доведено, що зазначена ухвала суду про накладення арешту на майно ОСОБА_3 в установленому законом порядку була пред»явлена до примусового виконання.

Також суд вказав, що в договорах дарування, посвідчених нотаріально, зазначено, що відсутність заборони відчуження земельних ділянок та обмежень щодо їх використання на час укладення договорів підтверджено витягами із реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд необґрунтовано відмовив у прийнятті від позивача заяви про поновлення строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки висновки суду першої інстанції про відмову в позові за необґрунтованістю і недоведеністю позову відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Інші доводи апелянта на фіктивність оспорюваних договорів дарування підлягають відхиленню, так як були перевірені судом першої інстанції і обґрунтовано відхилені.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: