Справа № 452/2501/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"15" вересня 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Кунцік О.С.

з участю секретаря Янушевич І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самбір цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. В підтвердження позовних вимог посилається на обставини викладені в позовній заяві та просить визнати її власником житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 права власності на спірний будинок.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, у віці 80 років, що засвідчується свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_3.

Із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15 березня 1989 року, убачається, що житловий будинок в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору головою якого є ОСОБА_3.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 20.07.2012 р., вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті належний йому житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та земельну ділянку заповів своїй дочці ОСОБА_1.

Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2007 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З довідки виданої виконавчим комітетом Воютицької сільської ради №1233 від 18.08.2015 року відомо, що будинковолодіння АДРЕСА_1 являється колгоспним двором. Станом на 01.07.1990 року головою колгоспного двору був ОСОБА_3, членами двору були - дружина ОСОБА_4, син ОСОБА_5, син ОСОБА_2.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Згідно п. 6 "г" даної постанови загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспною двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року.

Порядок ведення по господарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року №5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомсгату СРСР від 25 травня 1990 року №69.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї).

Отже, станом на 01 липня 1990 року кожен із членів бувшого колгоспного двору, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 мали право на майно - будинковолодіння в АДРЕСА_1.

Із свідоцтва про смерть від 01 лютого 2011 року, вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, у віці 77 рік.

Згідно свідоцтва про смерть від 28 квітня 2011 року, вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, у віці 44 роки.

Із витягу погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області, убачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 вибув із будинку в АДРЕСА_1 27.10.1997 року.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15.01.1991 року поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

ОСОБА_2 починаючи з 27.10.1997 року, часу зняття з реєстрації та залишення даною місця проживання за витребуванням своєї частки з майна колишнього колгоспного двору не звертався, так як погоджувалися з тим, що будинковолодіння на праві власності належить лише голові двору ОСОБА_3

Відповідач не претендує на майно, що знаходиться в АДРЕСА_1.

На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені в заповіті.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 57, 60, 212, 215 ЦПК України,

вирішив :

Позовну заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, власником житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення в Апеляційний суд Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя