У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом підприємства об'єднання громадян «Вінницьке учбово-виробниче підприємство українського товариства сліпих» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, треті особи: Вінницька міська рада, міське комунальне підприємство «Архітектурно-будівельний сервіс», про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно зведених гаражів, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 2 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 15 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року підприємство об'єднання громадян «Вінницьке учбово-виробниче підприємство українського товариства сліпих» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вони є користувачем земельної ділянки площею 0,3817 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для громадського призначення, що підтверджується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, виданим 27 червня 2008 року на підставі рішення Вінницької міської ради 26 сесії 5 скликання від 23 травня 2008 року №1931. На даній земельній ділянці, в різних місцях, відповідачами самочинно без отримання їхньої згоди як законного користувача земельної ділянки та власника землі - Вінницької міської ради, було зведено металеві гаражі у кількості 13 штук, право власності на які не зареєстровано з огляду на caмoчиннicтъ встановлення цих об'єктів. Позивач стверджував, що наявність на їхній земельній ділянці незаконно зведених гаражів порушує їхнє право на користування земельною ділянкою у бажаний ними спосіб.

У зв'язку з цим позивач просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться в постійному користуванні підприємства об'єднання громадян «Вінницьке учбово-виробниче підприємство українського товариства сліпих» та розташована по АДРЕСА_1, шляхом приведення земельної ділянки у попередній стан та знесення самочинно зведених на ній гаражів за рахунок відповідачів, а також зобов'язати останніх звільнити самочинно захоплену земельну ділянку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 2 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 15 вересня 2015 року, позов підприємства об'єднання громадян «Вінницьке учбово-виробниче підприємство українського товариства сліпих» задоволено. Усунуто позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1, шляхом демонтажу самовільно зведених гаражів за рахунок відповідачів.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із відмовою позивачу у задоволенні позовних вимог до неї.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку, що відповідачі, у тому числі ОСОБА_7, порушують право позивача як землекористувача земельної ділянки. Відповідачами не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність у них права на використання даної земельної ділянки, яка надана позивачу у постійне користування, відповідно до державного акта від 27 червня 2008 року, зареєстрованого за № 10 (а. с. 8, т. 1).

У той же час наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 2 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: