Провадження №2/521/4403/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 вересня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Поліщук І.О.
при секретарі Святецькій І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про вселення і встановлення порядку користування приміщеннями квартири,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про вселення і встановлення порядку користування приміщеннями квартири, уточнивши який, просить вселити його, ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1; встановити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 наступним чином: виділити йому, ОСОБА_1 в користування прохідну кімнату №5 площею 16,9 кв.м з балконом площею 0,7 кв.м і кімнату №6 площею 10,8 кв.м, залишивши у загальному користуванні коридори площею 5 кв.м і площею 1,1 кв.м; туалет площею 1 кв.м; ванну кімнату площею 2,1 кв.м; кухню площею 5,3 кв.м; шафу площею 0,9 кв.м, а також зобовязати відповідачів не перешкоджати йому, ОСОБА_1 у користуванні приміщеннями квартири відповідно до визначеного судом порядку користування.
Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного порядку вирішення справи не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання не зявлялась, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить розписка про отримання уточнених позовних вимог 08.08.2015 року, від підпису відмовилась.
Відповідачка ОСОБА_3 в судові засідання не зявлялась, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить розписка про отримання уточнених позовних вимог 08.08.2015 року, від підпису відмовилась.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
В судовому засіданні встановлено, що в жовтні 1992 року, ОСОБА_1, подарував своєму синові, ОСОБА_4, належну йому, ОСОБА_4 на праві власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.
30.09.1995 року ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина, а саме на квартиру АДРЕСА_3. Спадщину у встановленому законом порядку прийняли три спадкоємця першої черги: позивач ОСОБА_1 батько покійного, ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_3 донька.
27.06.1996 р. Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, р/н № 2-4010, згідно якого ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності (по 1/3 кожному) квартира АДРЕСА_3. Вказана квартира складається з наступних приміщень, відображених в технічному паспорті ОМБТІ та РОН від 20.02.1996 р.: 1 - коридор, площею 5,0 кв.м; 2 - туалет, площею 1 кв.м; 3 - ванна кімната, площею 2,1 кв.м; 4 - кухня, площею 5,3 кв.м; 5 - кімната, площею 16,9 кв.м з балконом площею 0,7 кв.м; 6 - кімната, площею 10,8 кв.м; 7 - кімната, площею 13 кв.м; 8 - шафа, площею 0,9 кв.м; 9 - коридор, площею 1,1 кв.м. Загальна площа квартири - 56,8 кв.м, жила - 40,7 кв.м.
В 2011 року позивач звернувся до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з пропозицією продати спірну квартиру, щоб придбати для них меншу квартиру, з чим відповідачі по справі не погодились.
Рішенням Малиновського районного суду №521/14697/14-ц від 22.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про вселення, встановлення порядку користування приміщеннями квартири та усунення перешкод в користуванні власністю задоволено частково. Встановлено наступний порядок користування квартирою №53 в будинку № 21 по вул. Ак. Філатова в м. Одесі: ОСОБА_1 у користування виділено кімнату площею 13 кв.м, зазначену на технічному паспорті ОМБТІ від 20.02.1996 р. № 7; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільне користування виділено кімнати площею 10,8 кв.м та 16,9 кв.м з балконом пл. 0,7 кв.м, зазначені на технічному паспорті ОМБТІ від 20.02.1996 р. №№ 5, 6. В спільному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 залишено приміщення коридору, площею 5,0 кв.м; туалету, площею 1 кв.м; ванної кімнати, площею 2,1 кв.м; кухні, площею 5,3 кв.м; шафи, площею 0,9 кв.м; коридору, площею 1,1 кв.м, зазначених на технічному паспорті ОМБТІ від 20.02.1996 р. №№ 1,2,3,4,8,9. Зобовязано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1: в користуванні приміщеннями квартири АДРЕСА_3, зазначеними на технічному паспорті ОМБТІ від 20.02.1996 р., а саме: 1 - коридор, площею 5,0 кв.м; 2 - туалет, площею 1 кв.м; 3 - ванна кімната, площею 2,1 кв.м; 4 - кухня, площею 5,3 кв.м; 7 - кімната, площею 13 кв.м; 8 - шафа, площею 0,9 кв.м; 9 - коридор, площею 1,1 кв.м; у вільному проході через жилу кімнату квартири АДРЕСА_3, зазначену на технічному паспорті ОМБТІ від 20.02.1996 р. № 5 площею 16,9 кв.м; у проведенні будівельних робіт з влаштування перегородки у кімнаті квартири АДРЕСА_3 площею 16,9 кв.м, зазначеній на технічному паспорті ОМБТІ від 20.02.1996 р. № 5, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 447 від 03.11.2014 р. В іншій частині позову відмовлено.

03.11.2014 року за призначенням Малиновського районного суду по справі №521/14697/14ц проведена судова будівельно-технічна експертиза №447 та рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2014 року був встановлений порядок користування приміщеннями цієї квартири, згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільне користування виділені кімната площею 10,8 кв.м та кімната площею 16,9 кв.м з балконом площею 0,7 кв.м, зазначені в технічному паспорті ОМБТІ від 20.02.1996 р. за №5, №6, що відповідає 2/3 часткам жилої площі квартири.

06.03.2015 року ОСОБА_1 придбав на прилюдних торгах 1/3 частини квартири АДРЕСА_4, що раніше належала ОСОБА_2 та 1/3 частини квартири АДРЕСА_4, що раніше належала ОСОБА_3, що становить 2/3 частини квартири, які є неподільними і належали відповідачам.

01.04.2015 року ОСОБА_1 отримав і зареєстрував свідоцтва НАЕ 200779 від 01.04.2015 року та НАЕ 200778 від 01.04.2015 року на право власності на частки квартири АДРЕСА_5, що раніше належали відповідачам.

Виділити окремо 2/3 частини жилої площі квартири можливо тільки за рахунок кімнат №5 - 16,9 кв.м з балконом 0.7 кв.м і №6 - 10,8 кв.м.

Загальні засади здійснення права власності визначені Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Приймаючи до уваги вищевказані розяснення Верховного Суду України та враховуючи те, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 419 від 18.12.2013 року виділ в натурі 1/3 частини квартири АДРЕСА_3, виходячи з діючих жилих і санітарно-гігієнічних вимог, передбачених ДБН 11 В. 2.2,- 15- 2005 «Житлові будівлі», технічно неможливий. Квартира неподільна.

Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе встановити наступний порядок користування квартирою № 53 в будинку № 21 по вул. Ак. Філатова в м. Одесі: ОСОБА_1 у користування виділити кімнати площею 16,9 кв.м з балконом 0,7 кв.м і 10,8 кв.м, зазначені в технічному паспорті ОМБТІ від 20.02.1996 р. № 5 і №6, в спільному користуванні залишити приміщення коридору, площею 5 кв.м; туалету, площею 1 кв.м; ванної кімнати, площею 2,1 кв.м; кухні, площею 5,3 кв.м; шафи, площею 0,9 кв.м; коридору, площею 1,1 кв.м, зазначених на технічному паспорті ОМБТІ від 20.02.1996 р.№№ 1,2,3,4,8,9.

Стосовно позовних вимог про вселення ОСОБА_1 до спірної квартири суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з копії заочного рішення від 26 червня 2015 року по цивільній справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та за позовом третьої особи, яка заявляла самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених збитків та моральної шкоди, суд задовольнив позов ЖБК «Жовтневий» в повному обсязі, стягнувши з відповідачки заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 1680 гривень 38 копійок та судовий збір. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені збитки у розмірі 8000 (вісім) тисяч гривень та моральну шкоду у розмірі 5000 (пять тисяч) гривень. На копії заочного рішення стоїть відмітка про набрання ним законної сили 03 серпня 2015 року. Вказаним рішенням встановлено, що відповідачка перешкоджає користуватися належною ОСОБА_1 часткою квартири, не звільняє кімнати № 5 і № 6, вчиняє сварки, не сплачує комунальні послуги, за що в квартирі відключено опалення, водопостачання, перекрита каналізація, ОСОБА_1 не може проживати у власній квартирі та вимушений жити на орендованій квартирі і нести збитки на оплату оренди. Судом встановлено, що на підставі дій відповідача ОСОБА_1 не може проживати у власній квартирі. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З зазначених вище підстав суд вважає правомірними вимоги позивача про вселення до спірної квартири і приймає рішення про їх задоволення.

Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 209, 224-226, Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 16, 319, 321, 356, 358, 383, 391 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири, вселення та усунення перешкод у користуванні житловою площею задовольнити.

Визначити порядок користування житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_6, наступним чином:

- виділити ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_7 в користування кімнати площею 16,9 кв.м з балконом площею 0,7 кв.м, та 10,8 кв.м та зазначені в технічному паспорті ОМБТІ від 20.02.1996 року за №5 і № 6.

Залишити в загальному користуванні коридор, площею 5,0 кв.м; туалет, площею 1 кв.м; ванну кімнату, площею 2,1 кв.м; кухню, площею 5,3 кв.м; шафу, площею 0,9 кв.м; коридор, площею 1,1 кв.м, зазначених в технічному паспорті ОМБТІ від 20.02.1996 року за №№ 1,2,3,4,8,9.

Зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні кімнатами № 5, №6 і приміщеннями квартири АДРЕСА_3, та приміщеннями загального користування зазначеними на технічному паспорті ОМБТІ від 20.02.1996 р., а саме: коридором, площею 5,0 кв.м; туалетом площею 1 кв.м; ванною - площею 2,1 кв.м; кухнею, площею 5,3 кв.м; шафою, площею 0,9 кв.м; коридором, площею 1,1 кв.м.

Стягнути з в рівних частках з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_2) на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який постановив його, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції.

Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку на протязі десяти днів.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.

Головуючий: