УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Корчевного Г.В., Слободянюк С.В.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Наста», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року позивачі звернулися до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Наста», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтували тим, що 19.12.2012 ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4, який в результаті ДТП загинув.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була зареєстрована в ТОВ «СК «Наста», що підтверджується полісом № АЕ/0040302. Розмір страхового відшкодування, що отримали позивачі становить 3 032, 12 грн.

Вказували, що ними був встановлений надгробний пам'ятник, вартість якого становить 9 800 грн. Крім того, потерпілий ОСОБА_4 був госпіталізований до лікарні, в якій перебував три дні, та сума пов'язана з лікуванням останнього складає 1 032, 30 грн.

Позивачі також зазначили, що ДТП негативно вплинуло на їх психологічний стан, призвела до душевних страждань у зв'язку із загибеллю батька.

Враховуючи зазначене, просили стягнути з ТОВ «СК «Наста» 10 823, 30 грн. матеріальної шкоди та солідарно з ТОВ «СК «Наста» та ОСОБА_3 100 000 грн. моральної шкоди.

Справа № 761/16775/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7112/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2015 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «СК «Наста» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 823, 30 грн. в рівних частках. Стягнуто з ТОВ «СК «Наста» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 13 608 грн. на кожного. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. в рівних частках. В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Апелянт, посилаючись на норми ст. 223 ЦПК України, зазначив, що позивач звертався до Оболонського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення з останнього моральної шкоди. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.12.2013 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, та ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами та порушує принцип добросовісності.

Також звернув увагу, що судом першої інстанції не було взято до уваги клопотання апелянта про закриття провадження у справі, за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Враховуючи зазначене просив рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000, 00 грн. та стягнути з позивачів судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представник позивачів проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити з огляду на її безпідставність.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 19.12.2012 на вул. Богатирській в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Фольксваген - Пассат», д.н.з. НОМЕР_1, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4, котрий внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди помер.

Померлий ОСОБА_4 був батьком відподачів, що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження (а.с. 14).

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 05.03.2013, який набрав законної сили 05.04.2013, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Як вбачається з полісу №АЕ/0040302 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на момент ДТП цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «Фольксваген - Пассат», д.н.з. НОМЕР_1, - ОСОБА_3 була застрахована в ТОВ «СК «Наста», з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров'ю в розмірі 100 000 грн. 00 коп. (а.с. 26). ТОВ «СК «Наста» виплатило страхове відшкодування в розмірі 3 032, 12 грн.

Також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачами був встановлений надгробний пам'ятник, вартість якого складає 9 800 грн. (а.с. 23).

Крім того, потерпілий ОСОБА_4 був госпіталізований до Лікарні швидкої допомоги, де перебував з 19.12.2012 по 21.12.2012. Витрати, пов'язані з лікуванням потерпілого, становили 1 032, 30 грн.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Згідно п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Разом з тим, відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ТОВ «СК «Наста» матеріальної та моральної шкоди у визначеному розмірі, з огляду на викладені вище норми Закону.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, за замістом п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3, враховуючи глибину душевних страждань позивачів, вимоги розумності та справедливості. Також колегія суддів враховує й ту обставину, що після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_3 не вжив заходів добровільної компенсації позивачам моральної шкоди.

На підставу своїх доводів апелянт у апеляційній скарзі зазначив, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.12.2013 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01.11.2013 скасовано та постановлено нове, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, третя особа: ДТВ «СК «Наста», про відшкодування моральної шкоди.

Посилаючись на вказане, ОСОБА_3 вважав, що в силу ст. 205 ЦПК України, суд повинен закрити провадження у справі.

Наведений апелянтом довод, колегією суддів до уваги не приймається, з огляду на наступне.

Зі змісту рішення Апеляційного суду м. Києва від 26.12.2013 вбачається, що вимоги позивача є передчасними, так як за правилами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю в між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, підстав для застосування положень ст. 205 ЦПК України колегія суддів не вбачає, оскільки позовні вимоги у справі, що розглядалася Оболонським районним судом м. Києва були заявлені з інших підстав і спір розглядався між іншими сторонами.

Згідноч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянт не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, а відтак вони є безпідставними та необґрунтованими.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: Г.В. Корчевний

С.В. Слободянюк