АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/850/15-ц Головуючий суддя І інстанції Єрмоленко В.Б.
Провадження № 22-ц/790/6402/15 Суддя доповідач Хорошевський О.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Пшенічної Л.В., Шаповал Н.М.

за участю секретаря - Пуль С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 серпня 2015 року за по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину-інваліда та колишню дружину,-

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на повнолітнього сина-інваліда ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, а також 1/4 частини на позивачку на весь час проживання її з дитиною інвалідом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що від шлюбу має двох синів-двійнят, один з яких є інвалідом дитинства, хворий на ДЦП, інвалідність-1 група, підгрупа «А» визнана безстроково. Дитина не розуміє значення своїх дій та не може себе контролювати і керувати своїми діями, за станом здоров'я потребує постійного стороннього догляду через психічні розлади. Матір дитини-позивачка не працює, постійно доглядає за сином, опікується ним, бо дитина не може рухатися без її допомоги і залишатися на самоті , тому, як зазначає ОСОБА_1, у неї немає можливості оформити необхідний пакет документів для продовження отримання державної допомоги. Позивачка стверджує, що відповідач є заможною людиною, займається підприємницькою діяльністю, має свій бізнес, багато будинків, квартир, автомобілів, але не допомагає синам, свій батьківський обов'язок належним чином не виконує, ухилявся також від сплати аліментів до повноліття дітей.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 серпня 2015 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього, непрацездатного сина-інваліда ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі-1500 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону та на утримання дружини ОСОБА_1 - 1218 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону на весь час проживання з дитиною-інвалідом ОСОБА_3, починаючи з 05.02.2015 р. Стягнуто зі ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн.60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скарга містить посилання на те, що суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам, є абсолютно незаконним та необґрунтованим. Має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а саме: при визначенні розміру аліментів для сина - інваліда не враховано, що на його лікування потрібні значні кошти, а визначений розмір аліментів в сумі 1500,00 грн. не може забезпечити його лікування та побутових потреб необхідних для догляду за ним дома.

Крім того, посилалась на ті ж підстави які викладені в позовній заяві.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Стягуючи з відповідача ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі, суд першої інстанції виходив з того, що останній має нестабільній, мінливий дохід, який з 2014 р. значно зменшився, його реальні витрати неможливо встановити, але відповідач за своїм матеріальним становищем може сплачувати на утримання дитини-інваліда та колишньої дружини ОСОБА_1 аліменти.

Судова колегія з висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено що відповідач є фізичною особою підприємцем, проживає з дружиною, батьками, має неповнолітню дитину.

Правилами ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів, які стягуються, встановлюються судом з урахуванням: стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Крім того, судом встановлено, відповідач з 01.01.2010 р. по 30.06.2014 р. здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування. Згідно наданих звітів , загальна сума його доходу складала за 2012 р.-287940 грн., за 2013 р. -202390 грн., з 01.01.2014 р. по 30.06.2014 р. -43250 грн. З 01.07.2014 р. по 31.12.2014 р. ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування та його дохід за ІІ півріччя 2014 р. становить 00 грн.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Проте, відповідно до ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Крім того, за вимогами ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з викладеного, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього непрацездатного сина-інваліда ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі -1500 грн. щомісячно, та на утримання дружини ОСОБА_1 218 грн.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі стосовно того, що відповідачем стверджувалось, що виконавчий документ не був пред'явлений протягом 17 років не несе юридичних наслідків, щодо предмету спору, а є лише запереченнями відповідача.

Разом з тим підлягає виключенню з а. 3. л. 2. мотивувальної частини оскаржуваного рішення висновок суду про те, що ОСОБА_3 перебував у Зеленогайському спеціалізованому будинку дитини з народження, оскільки цей висновок не відповідає матеріалам справи та дійсності.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують судова колегія з урахуванням вимог ч. 1 ст. 308 ЦПК України не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: